справа № 631/1497/24
провадження № 3/631/687/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року селище Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Пархоменко Ірина Олександрівна, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Нововодолазького районного суду Харківської області Пархоменко І. О. перебуває адміністративний матеріал, що надійшов від Відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

08 жовтня 2024 року через канцелярію суду надійшло клопотання ОСОБА_1 із запереченнями на адміністративний матеріал, де правопорушник зазначив наступне.

Про існування постанови серії ЕНА 2317894 від 05 червня 2024 року за ч. 4 ст. 126 КУпАП йому не біло відомо, оскільки постанову при ньому не складали та йому не надсилали. На його думку, саме тому, в матеріалах справи немає копії постанови з його підписом. Замість цього надано якусь роздруківку. Більш того, ця роздруківка про скоєння порушення за статтею 126 прим КУпАП, якої не існує.

Вказав, що пояснення наявні в адміністративному матеріалі він особисто не писав і не підписував.

Склад адміністративного проступку, ви значеного ч. 5 ст. 126 КУпАП, у його діях відсутній, оскільки постанову серії ЕНА 2317894 від 05 червня 2024 за ч. 4 ст. 126 КУпАП він оскаржив одразу ж, як дізнався про неї, а тому вона не набрала чинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять відомостей, які б вказували на наявність його умислу на вчинення правопорушення, передбаченого саме ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме, про те, що він був повідомлений про раніше накладене на нього покарання, а також в матеріалах справи відсутні докази того, що він отримав відповідну постанову, що її було винесено законно, а склад порушення був наявний.

Посилаючись на приписи ст. 61 Конституції України, ст. 10, 126, 251, 255 КУпАП, постанови Верховного Суду по справі № 338/1/17 від 26 квітня 2018 року, постанови Верховного Суду по справі № 489/4827/16 від 15 квітня 2020 року, просив закрити справу стосовно нього за відсутністю в його діях складу правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судова повістка неодноразово направлялась особі, стосовно якої ставиться питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності засобами поштового зв`язку, на адресу, зазначену у протоколі Серії ААД № 839028 від 13 вересня 2024 року, який підписаний ОСОБА_1 власноруч та не має заперечень чи зауважень та шляхом SMS повідомлення на номер мобільного телефону, що зазначено у заяві правопорушника від 13 вересня 2024 року на отримання електронних повісток та була отримана адресатом, у тому числі й на 12 грудня 2024 року (а. с. 21, 34, 35, 51, 53).

У судове засідання 12 грудня 2024 року на 09 годину 30 хвилин ОСОБА_1 не з`явився.

Через електронну пошту суду за вхідним № ЕП-2152/24-вх від 10 грудня 2024 року ОСОБА_1 надав заяву про відкладення розгляду справи з огляду лікування у стаціонарі. До заяви було додано копію довідки на бланку консультативного висновку КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «МІСЬКА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ № 30» ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, у тому що ОСОБА_1 , 1972 року народження, знаходиться на стаціонарному лікуванні з 02 грудня 2024 року по теперішній час. Датована довідка 09.12.2024 року (а. с. 57-58).

12 грудня 2024 року через електронну пошту суду за вхідним № ЕП-2180/24-вх ОСОБА_1 надав заяву про відкладення розгляду справи з огляду лікування у стаціонарі. До заяви було додано копію довідки на бланку консультативного висновку КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «МІСЬКА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ № 30» ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, у тому що ОСОБА_1 , 1972 року народження, знаходиться на стаціонарному лікуванні. Дата довідки містить виправлення, не засвідчені належним чином(а. с. 59-60).

Відповідно до ч. 8 ст. 13 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення інших держав, рішення міжнародних арбітражів, рішення міжнародних судових установ та аналогічні рішення інших міжнародних організацій щодо вирішення спорів є обов`язковими до виконання на території України за умов, визначених законом, а також відповідно до міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, що ратифікована Законом України від 17 липня 1997 № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Також, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року вказав, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України» («Karakutsya v. Ukraine»), заява № 18986/06, § 71).

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

У свою чергу, ст. 277 КУпАП встановлено строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, зокрема справи про адміністративні правопорушення за ст. 126 КУпАП розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Одночасно, відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст. 126 цього Кодексу, може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП надійшов на адресу суду для розгляду по суті 19 вересня 2024 року. Розгляд справи призначався 6 разів, 5 з яких судові засідання відкладалися за заявою ОСОБА_1 .

Підсумовуючи зазначене, суддя розцінює поведінку ОСОБА_1 як затягування судового розгляду даної справи, задля уникнення притягнення до адміністративної відповідальності, з урахування того, що 13 грудня 2024 року спливає строк, визначений ст. 38 КУпАП, для накладання адміністративного стягнення у разі визнання особи, стосовно якої ставиться питання про притягнення до адміністративної відповідальності, винною у вчиненні адміністративного проступку за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Також суддя звертає увагу на те, що копія довідки на бланку консультативного висновку КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «МІСЬКА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ № 30» ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, надана до суду 10 грудня 2024 року, не містить дати та номера вихідної реєстрації, належним чином не завірена та датована 09 грудня 2024 року. Відтак, підтвердження перебування на лікуванні станом на 12 грудня 2024 року правопорушником не надано.

Окрім того, копія довідки на бланку консультативного висновку КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «МІСЬКА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ № 30» ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, надана до суду 12 грудня 2024 року, не містить дати та номера вихідної реєстрації, та має виправлення у даті її видачі, не засвідчені належним чином. Оригінала довідки до суду не надано. Відтак, підтвердження перебування на лікуванні станом на 12 грудня 2024 року правопорушником не надано(а. с. 59-60).

Отже, суддя дійшов висновку що ОСОБА_1 не виявив належної зацікавленості у розгляді справи, що свідчить про зловживання учасником справи процесуальними правами з метою затягування строків розгляду справи.

При цьому суддя зауважує, що безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Вивчивши клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та наявні у ній докази, суддя встановив наступне.

13 вересня 2024 року інспектором СРПП Відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції Глуздієм В. О. складено протокол Серії ААД № 839028 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП вчинене ОСОБА_1 (а. с. 2).

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30 червня 1993 року встановлені обов`язки учасників дорожнього руху, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями) передбачено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 2 липня 2015 року (зі змінами та доповненнями) поліція, відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Правила ч. 1 ст. 254 КУпАП визначають, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення Серії ААД № 839028 від 13 вересня 2024 року вбачається, що 13 вересня 2024 року о 12 годині 40 хвилин в смт Нова Водолага, вул. Троїцька, буд. 2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21061, державний номерний знак НОМЕР_1 , без права керування транспортним засобом, а саме був позбавлений права керування Харківським районним судом 19 березня 2024 року, номер рішення 117515562 на один рік, здійснивши повторне порушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, ЕНА 2317894 від 05 червня 2024 року, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП (а. с. 2).

Відповідно до п. 2.1а Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Адміністративна відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

У свою чергу, згідно з ч. 4 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність встановлена за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Вина ОСОБА_1 підтверджується доказами, дослідженими суддею, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення Серії ААД № 839028 від 13 вересня 2024 року, зміст якого відповідає вимогами ст. 256 КУпАП. Зазначений протокол містить підписи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та уповноваженої посадової особи, яка його склала, а також відомості про роз`яснення ОСОБА_1 змісту ст. 63 Конституції України та його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Жодних зауважень чи заперечень з боку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протокол не містить (а. с. 2);

- відеозаписом подій, що відбулися 13 вересня 2024 року, на якому зафіксовано керування правопорушником транспортним засобом (а. с. 18);

- рапортами інспектора СРПП Відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції Глуздія В. О. від 13 вересня 2024 року (а. с. 3);

- поясненнями ОСОБА_1 , відібраними поліцейським інспектором СРПП Відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції Глуздієм В. О., а саме 19 вересня 2024 року він керував своїм автомобілем ВАЗ 21061, державний номерний знак НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції в смт Нова Водолага вул. Троїцька за порушення правил дорожнього руху, а саме перевозив свого сина без спеціально утримуючих систем. Коли працівники попрохали надати документи, а саме посвідчення водія та реєстраційне на авто він пояснив, що не має посвідчення водія, так як він позбавлений права керування Харківським районним судом від 06 березня 2024 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП та набрала законної чинності 19 березня 2024 року. Він продовжував надалі керувати транспортними засобами. Відносно нього вже складали постанову за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Йому повідомляли, що він не має права керувати, але все одно продовжував керувати транспортним засобом. З рішенням суду, що він позбавлений права керувати транспортним засобом він ознайомлений та отримав його на руки (а. с. 4);

- копією постанови поліцейського 1 батальйону 2 роти УПРАВЛІННЯ ПОТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ рядового поліції Букалова О. М. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕНА № 2317894 від 05 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП (а. с. 5);

- копією постанови інспектора СРПП Відділення поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції Глуздія В. О. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕНА № 3041052 від 13 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 10 ст. 121 КУпАП (а. с. 6);

- копією постанови Харківського районного суду Харківської області від 06 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 7-12).

Вказані докази, є об`єктивними, відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, узгоджуються між собою і нічим не спростовані, а тому відсутні підстави для визнання їх неналежними та недопустимими.

На виконання приписів ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов висновку, що не дивлячись на заперечення ОСОБА_1 вини, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, тобто, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.

Невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного проступку суддя розцінює, як спосіб захисту, обраний ним та намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Суддя критично сприймає доводи правопорушника щодо закриття провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративного проступку, визначеного ч. 5 ст. 126 КУпАП, та не бере їх до уваги, оскільки зазначені доводи спростовуються матеріалами справи та доказами, дослідженими суддею.

Посилання правопорушника на необізнаність щодо існування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕНА № 2317894 від 05 червня 2024 року у вигляді штрафу у розмірі 20400 гривень, не відповідає дійсності, оскільки правопорушення зафіксоване саме не в автоматичному режимі, а тому складання постанови Серії ЕНА № 2317894 від 05 червня 2024 року без зупинки транспортного засобу та відсутності водія не є можливим.

Думка ОСОБА_1 про те, що у справі відсутня постанова Серії ЕНА № 2317894 від 05 червня 2024 року, а є просто роздруківка, відповідно не може слугувати належним та допустимим доказом у справі, є хибною, оскільки у матеріалах справи знаходиться витяг зазначеної постанови з Інформаційного порталу Національної поліції. Інспектором СРПП відділення поліції №3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції І. Полтавською засвідчено копію саме зазначеного витягу, а не постанови Серії ЕНА № 2317894 від 05 червня 2024 року.

Необгрунтованим є посилання ОСОБА_1 на постанови Верховного Суду по справі № 338/1/17 від 26 квітня 2018 року та № 489/4827/16 від 15 квітня 2020 року, оскільки фактичні обставини, зазначені у постановах, не є релевантними обставинам справи, що розглядається.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 на відсутність у справі доказів про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП протягом року є неспроможними та такими що спростовуються доказами, наявними у справі про адміністративне правопорушення.

Окрім того, суддя зазначає, що при дослідженні доказів по справі не встановлено, що докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а тому, не вбачає підстав для визнання їх недопустими.

Доказів звернення зі скаргами щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не надано. Тобто незаконність дій інспекторів не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Посилання ОСОБА_1 на те, що постанова серії ЕНА № 2317894 не набрала законної сили є безпідставними, оскільки даних про її оскарження правопорушником не надано, і матеріали провадження їх не містять.

Разом з тим, суд погоджується з твердженням ОСОБА_1 про наявність у постанові Серії ЕНА № 2317894 від 05 червня 2024 року описки, а саме зазначення ч. 4 ст. 126 прим, проте вказана описка не спростовує факт вчинення правопорушення.

Інші посилання ОСОБА_1 на наявні порушення з боку працівників поліції на увагу не заслуговують, оскільки не спростовують виявленого порушення вимог п. 2.1а Правил дорожнього руху з боку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У свою чергу, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуально рішення, суддя дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, вчинене повторно протягом року.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зауважив, що згідно з принципом верховенства права, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та є однією з підвалин демократичного суспільства, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обираючи вид адміністративного стягнення, суддя враховує приписи ст. 23 КУпАП, якими визначено, що адміністративне стягнення застосовується не тільки з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, й бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшуть чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 34, 35 КУпАП суддею не встановлено.

Ураховуючи викладене, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень та досягнення мети адміністративного покарання, суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилученням транспортного засобу.

Відповідно до вимог ст. 401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 9, 33 - 35, 40-1, 126, 245, 251, 252, 279, 280, 283 - 285, 287, 291 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень 00 копійок (сорок тисяч вісімсот гривень 00 коп), який потрібно сплатити за наступними реквізитами: Номер рахунку (IBAN): UA 0020001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300; Отримувач: ГУК Харківської області- код -21081300; Код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947; Банк отримувача : Казначейство України (ЕАП) електронне адміністрування податку) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилученням транспортного засобу.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 605 гривень 60 копійок судового збору, який потрібно сплатити за наступними реквізитами: Код отримувача (ЄДРПОУ) - 37993783; Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.); Номер рахунку (IBAN) - UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106, Отримувач -ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106.

Копію постанови протягом трьох днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

В разі не сплати штрафу у строк встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП у порядку примусового виконання постанови стягується штраф у подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький суд Харківської області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І. О. Пархоменко