Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 3/733/750/24
Єдиний унікальний №733/531/24
Постанова

Іменем України

20 травня 2024 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Пікуль Л.К.,

розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 (м. Ічня) Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , продавця магазину «Монарх», ПП «Михалич Плюс», відомості ІПН відсутні,

за ст. 156 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

установив:

Згідно протоколу, 21 лютого 2024 року о 12-50 год ОСОБА_1 на вул. Шевченка, 70 в смт. Парафіївка Прилуцького району Чернігівської області, у магазині «Монарх», здійснювала роздрібну торгівлю тютюном та рідиною спиртового вмісту без марок акцизного податку.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. За таких умов суд визнав можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, іншими документами.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

У підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 156 ч. 4 КУпАП, органом поліції наданий протокол про адміністративне правопорушення, в якому ОСОБА_1 зазначила, що з протоколом не згодна, письмові пояснення ОСОБА_2 , яка вказала, що 21 лютого 2024 року приблизно о 12-50 год на АДРЕСА_2 , у магазині ПП «Михалич Плюс», придбала тютюн та пластикову пляшку горілки 0,5 л. Вийшовши на вулицю її зустріли працівники поліції та спитали, де вона придбала махорку, на що вона відповіла, що у вказаному магазині. Також вона сказала, що придбала і пляшку горілки. Горілку та махорку продавець дістала з-під прилавку, копію постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 грудня 2023 року, якою накладено на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу за порушення ст. 156 ч. 1 КУпАП.

Однак, досліджені судом матеріали справи не містять достатніх доказів, які б вказували на доведеність факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 156 ч. 4 КУпАП.

Диспозицією ст. 156 ч. 4 КУпАП передбачено відповідальність за дії, передбачені частиною першою чи третьою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.

Відповідальнсість за ст. 156 ч. 1 КУпАП настає за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Торгівля - процес обміну товарами, послугами, цінностями і грошима. У широкому значенні - вид підприємницької діяльності, пов`язаний з купівлею-продажем товарів.

Роздрібна торгівля - процес обміну товарами на гроші (чи інший еквівалент вираження ціни товару) з метою задоволення потреби споживача й отримання прибутку.

Санкція ст. 156 ч. 4 КУпАП передбачає накладення штрафу від восьмисот до однієї тисячі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.

Проте матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 дійсно здійснювала торгівлю тютюном та горілкою без марок акцизного збору, оскільки матеріалами справи не зафіксовано як факту їх продажу, так і факту отримання прибутку від їх продажу, а також відомості щодо виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі, що є підтвердженням торгівлі, в матеріалах адміністративної справи відсутні.

Крім того матеріали справи не містять ні фото-, ні відео- фіксації даного правопорушення, а також доказів про вилучення тютюну та пляшки горілки.

Разом з тим, саме по собі пояснення ОСОБА_3 не містить у собі доказів відсутності марок акцизного податку на придбаний нею тютюн та пляшку горілки.

Суд зазначає, що всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним доказом по справі та обвинувачення не може ґрунтуватись лише адміністративним протоколом, без інших належних та допустимих доказів скоєння адміністративного правопорушення.

Отже, суд позбавлений можливості встановити за допомогою допустимих і належних доказів, всі елементи складу інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 156 ч. 4 КУпАП.

Стаття 17 Закону України «Про виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язує суди при розгляді справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, відповідно чого суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту, тобто таким, що не залишають місце сумнівам.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Згідно приписів ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, зазначені вище обставини свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 156 ч. 4 КУпАП, за таких обставин провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247, п. 3 ст. 284 КУпАП, суд

постановив:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 156 ч. 4 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ічнянський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.М. Овчарик