Справа № 336/7844/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Вайнраух Л.А. розглянула справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла до суду на підставі протокола про адміністративне правопорушення, складеного відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження не встановлене, громадянина України, не працевлаштованого, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ознаками скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

23.07.2024 о 21-33 годині в смт Комишуваха, вул. Богдана Хмельницького, 113, керував автомобілем «ЗАЗ 1102» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. ОГлчд проводився на місці зупинки за допомогою алкотестеру Drager 0689, тест №2412 результат 0,73%. Правопорушення вчинене повторно протягом року, постанова Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.06.2024, позбавлений права керування строком на 3 роки. Свідки не залучалися, проводилася фіксація на бодікамеру ТЕС 3. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, за що передбачена відповідальність згідно з ч.2 ст.130 КУпАП.

У судові засіданні, які призначені з часу надходження справи до провадження суду, ОСОБА_1 не з`явився, заяв та клопотань не скеровував, повідомлявся про дату, час та місце проведення належним чином. Крім того, за змістом протокола він обізнаний із розглядом справи Шевченківським районним судом м.Запоріжжя, Особу водія встановлено на підставі паспорта громадянина України, документи не вилучались, копію протокола вручено ОСОБА_1 .

Велика Палата Верховного суду у постанові від 23 серпня 2018 року у справі №11-237сап18 звернула увагу, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч.1 ст.268 та ч.6 ст.294 КУпАП, не є абсолютним.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v.Spain") від 07.07.1989 зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03, п.41) від 03.04.2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

Суд не зобов`язаний самостійно з`ясовувати причини неявки належно сповіщених учасників справи, оскільки обов`язок повідомити про ці причини і надати докази поважності неявки покладається на учасників справи. Суддею неодноразово вжито всіх необхідних та достатніх заходів для повідомлення особи та дотримання його права на особисту участь.

Враховуючи наведене, вжиття всіх можливих заходів для своєчасного виклику особи, суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності особи, відносно якої складено протокол, що не протирічить ч.1 ст.268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, яке полягає у повторному протягом року вчиненні будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.2.9. а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, підтверджується належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №594414 від 23.07.2024, який засвідчений підписом працівника поліції й ОСОБА_1 , який письмово зазначив про вживання ним зранку чачі;

- направленням на огляд водія транспортного засобу (додаток №1 до Інструкції) від 23.07.2024, за змістом якого у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 у зв`язку із виявленими ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови й порушення координації рухів), огляд у медичному закладі не проводився у зв`язку з відомою водія;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток №2 до Інструкції), в якому міститься згода ОСОБА_1 із результатами тестування, свідки не залучались, ознаки стан сп`яніння та результат тестування узгоджені із іншими матеріалами справи.

Зазначені вище ознаки стану сп`яніння відповідають нормі п.3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.

Згідно з наявною у справі роздруківкою тестування на алкоголь за допомогою приладу "Alcotest Drager" 6810, тест №2412 від 23.07.2024, результат 0,73 %. Роздруківка засвідчена підписом поліцейського та водія.

Суд також враховує, що постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у справі №336/5673/23, пр. 3/336/14/2024 від 16.01.2024, яка набрала законної сили 27.01.2024, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000,00 гривень в дохід держави із позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Суд враховує й постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №619258 від 23.07.2024 (у засвідченій копії) за ч.4 ст.126, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої ОСОБА_1 за вказаних обставин притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення вказаних порушень у виді штрафу в сумі 20 400,00 гривень. Відомості про оскарження вказаної постанови в матеріалах справи відсутні.

Згідно з довідкою інспектора САП Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області Якубєлович К., за даними підсистеми «Адмінпрактика» Інформаційного порталу Національної поліції станом на 23.07.2024 ОСОБА_1 має повторність за ст.130 КУпАП, посвідчення водія не має. Згідно з базою даних підсистем «Адмінпрактика» ІПНП, інформація щодо транспортного засобу «ЗАЗ 1102» д.н.з. НОМЕР_1 відсутня.

Разом з цим, до матеріалів справи долучено відеозапис, досліджений судом, відповідно до якого фактичні обставини події на записі відповідають змісту протоколу, зокрема, дата, час та місце зупинки транспортного засобу, проходження тестування на стан алкогольного сп`яніння, відносно даних протоколу. Порушення процедури виявлення порушення та складання протокола судом не встановлено.

За приписами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, суд вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за вказаних у протоколі обставин, а доказів, що можуть свідчити про його непричетність до події адміністративного правопорушення, під час розгляду справи не встановлено.

Натомість, на переконання суду, наявні докази у їх сукупності та відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, підтверджують винуватість особи, відносно якої складено протокол, у вчиненні даного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

У відповідності до ст. 34, 35 КУпАП пом`якшуючих та обтяжуючих вину особи обставин судом не встановлено.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії; водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Тому особа, яка вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, керуючи транспортним засобом, але не маючи посвідчення водія відповідної категорії, не є водієм у розумінні ПДР та положень ч.2 ст.130 КУпАП, відповідно, підлягає застосуванню саме стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративного арешту на строк 10 діб - для інших осіб. Крім того, санкцією ч.2 ст.130 КУпАП передбачено альтернативу для суду при призначенні стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

Під час призначення стягнення відповідно до ст.33 КУпАП суддя враховує тяжкість та обставини вчинення правопорушення, яке є грубим порушенням ПДР України. Також суд враховує відомості про особу ОСОБА_1 , відсутність обставин відповідно до ст.34,35 КУпАП. Тому, із врахуванням доведеності його вини, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та без оплатного вилучення транспортного засобу, що відповідає санкцією ч.2 ст.130 КУпАП. Крім того, застосування стягнення у виді адміністративного арешту, враховуючи висновки суду, яке є більш суворим, ніж призначення штрафу, не є доцільним в даному випадку.

Сплаті у відповідності до ст.40-1 КУпАП підлягає також судовий збір у передбаченому п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 розмірі. Підстав для звільнення від сплати судового збору під час розгляду справи судом не підтверджено.

Керуючись ст. 15, 23, 27, 30, 33-35, 40-1, 130, 245, 251-252, 268, 279, 280, 283-285, 294, 307, 308 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати ОСОБА_1 , РНОКПП судом не встановлено, винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 гривень (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок), який стягнути в дохід держави, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Штраф в зазначеному розмірі підлягає перерахуванню на такі реквізити: отримувач - ГУК у Зап.обл./Зап.обл./21081300; код отримувача (ЄДРПОУ) 37941997; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; номер рахунку (IBAN) - UA0008001; код класифікації доходів бюджету 21081300; найменування коду класифікації доходів бюджету: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (крім адміністративних штрафів за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі).

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП судом не встановлено, в дохід держави судовий збір, який підлягає стягненню на користь Державної судової адміністрації України, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 копійок), за реквізитами: рахунок отримувача UA0026001, отримувач коштів: ГУКу м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106, Судовий збір на користь Державної судової адміністрації України.

Роз`яснити, що у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу (становить 68 000,00 гривень); витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Відповідно до ч.1 ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Суддя Л.А. Вайнраух

Постанова набрала законної сили ________________ 20___рік

Дата видачі постанови ________________ 20___рік

Строк пред`явлення виконавчого документа ________________ 20___рік