КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №33/824/4393/2024
справа №354/5662/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2024 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

встановив:

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №317279 від 22 травня 2024 року, ОСОБА_3 22 травня 2024 року о 19:40 годині, АДРЕСА_1 , за місцем проживання вчинив домашнє насильство економічного характеру, які проявились у забороні знаходження в будинку, де разом проживають, стосовно свого сина ОСОБА_1 та колишньої (жінки) дружини ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 1732 КУпАП.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2024 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 1 статті 1732 КУпАП закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись з прийнятою постановою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права. Вказує, що всупереч частин 1, 2 статті 258 КУпАП оскаржувана постанова не була проголошена негайно після закінчення розгляду справи.

Вказує, що суд першої інстанції правильно установив факт заміни ОСОБА_3 замків на вхідних дверях без попередження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .. Факт заміни дверей до того ж був підтверджений даними допитаного судом свідка ОСОБА_4 ..

Такі дії ОСОБА_3 призвели до того, що скаржник був позбавлений житла та доступу до особистих і цінних речей, велосипеду, комп`ютерного приладдя, колекції монет, музичних інструментів, іншого майна.

Вказує, що проживав з батьками в будинку по АДРЕСА_1 , до 20 травня 2024 року в окремій облаштованій для скаржника кімнаті.

Стверджує, що не відповідає дійсності та не може бути взято судом до уваги твердження Служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради про те, що батьки проживають окремо. Вказує, що направлення Служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради датовано 30 травня 2024 року, тобто після того, як ОСОБА_3 змінив вхідні двері, внаслідок чого 30 травня 2024 року скаржник не мав можливості проживати разом з батьком.

Вказує, що акт оцінки рівня безпеки неповнолітнього ОСОБА_1 також не може підтверджувати факт не проживання, оскільки такий датовано 22 травня 2024 року.

Зазначає про помилковість висновків суду про відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження викладених у протоколі обставин. Обставини, викладені у протоколі, підтверджуються поясненнями скаржника та його матері - ОСОБА_2 .

Зазначає про хибність показів свідка ОСОБА_4 про те, що після квітня 2024 року у будинку ніхто не проживає. На спростування показів свідка надає відео та фото, зроблені у різний період часу. Вказує, що подані докази не могли бути подані раніше, оскільки ОСОБА_1 не був повідомлений про участь свідка ОСОБА_4 ..

Суд першої інстанції не надав належної оцінки показам ОСОБА_3 щодо проживання за адресою АДРЕСА_1 , внаслідок чого зробив помилкові висновки про неможливість вчинення ним домашнього насильства.

Вказує, що 22 травня 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приїхавши додому, побачили, що автомобіль ОСОБА_3 припарковано біля гаража. Після того як ОСОБА_3 не відчинив двері, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 викликала поліцію.

Вказує, що будь-яке виселення людини, якщо вона добровільно не бажає звільнити житлове приміщення, допускається виключно на підставах передбачених законом та має відбуватись в судовому порядку.

Просить постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2024 року скасувати. Прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 1732 КУпАП.

Не погодившись з прийнятою постановою, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу.

Посилається на порушення норм процесуального права, оскільки постанова суду не проголошена після закінчення розгляду справи. Посилається на затягування розгляду справи, оскільки ОСОБА_3 жодного разу не з`являвся в судові засідання.

Зазначає, що проживали у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з 2009 року по 20 травня 2024 року.

Стверджує, що адвокат ОСОБА_3 - Маляр С.А. ввів суд в оману в тій частині, що у квітні ОСОБА_2 із ОСОБА_1 не проживали у будинку із квітня 2024 року.

Не відповідають дійсності обставини, викладені у акті оцінки рівня безпеки неповнолітнього ОСОБА_1 та направленні Служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради, оскільки такі складені після 20 травня 2024 року.

Вказує на помилковість висновків суду про те, що в матеріалах адміністративної справи відсутні відомості, що підтверджують обставини, викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення.

Стверджує, що обставини, викладені у протоколі підтверджуються поясненнями скаржниці, в яких остання підтвердила факт позбавлення житла, одягу, особистих цінних речей.

На підтвердження того факту, що у квітні 2024 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , надає відеозаписи.

Додані до апеляційної скарги докази не могли бути подані раніше, оскільки скаржниця не була повідомлена про участь свідка ОСОБА_4 .

Вказує, що відеозаписи, додані до апеляційної скарги спростовують свідчення ОСОБА_4 та адвоката Маляра С.А. про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не проживали в будинку. Окрім цього, на підтвердження факту проживання до 20 травня 2024 року посилається на свідчення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які 10 травня 2024 року перебували у ОСОБА_2 на святкуванні ювілею.

Мотивуючи наведеним, просить постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2024 року у справі №359/5662/24 скасувати, прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 1732 КУпАП.

04 листопада 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Маляр С.А., який діє в інтересах ОСОБА_3 , на апеляційні скарги, у якому просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали подані ними апеляційні скарги. Просили задовольнити апеляційні скарги. Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2024 року скасувати, прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 1732 КУпАП.

В судовому засіданні адвокат Маляр С.А., який діє в інтересах ОСОБА_3 , просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг, посилаючись на їх безпідставність та законність і обґрунтованість постанови місцевого суду. Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2024 року просить залишити без змін.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та адвоката Маляра С.А., який діє в інтересах ОСОБА_3 , дослідивши доводи апеляційної скарги, суд робить висновок, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Статтею 1 КУпАП визначено:

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено:

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП визначено:

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 23 КУпАП визначено:

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 251 КУпАП:

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 251 КУпАП не встановлює переваг одних доказів над іншими. Докази можуть доповнювати один одного або спростовувати.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення АА №317279 від 22 травня 2024 року вказано, що ОСОБА_3 22 травня 2024 року о 19:40 годині, АДРЕСА_1 , за місцем проживання вчинив домашнє насильство економічного характеру, які проявились у забороні знаходження в будинку, де разом проживають, стосовно свого сина ОСОБА_1 та колишньої (жінки) дружини ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення передбачене частиною 1 статті 1732 КУпАП (а.с. 2).

В письмових поясненнях від 22 травня 2024 року ОСОБА_2 вказала, що 22 травня 2024 року вони із сином приїхали до будинку по АДРЕСА_1 , де постійно проживають з 2009 року. З 20 травня 2024 року колишній чоловік ОСОБА_2 без попередження замінив вхідні двері із замком і не впустив ОСОБА_2 із сином до будинку, викинувши деякі речі. 22 травня 2024 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прибули до будинку, в цей час у будинку перебував колишній чоловік ОСОБА_3 , викликали поліцію для усунення перешкод у доступі до будинку, у якому знаходиться кімната дитини. Зазначила, що рішення суду про виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із будинку відсутнє. На розгляді перебуває справа про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна (а.с. 4).

30 травня 2024 року Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради звернулось до Комунальної установи "Бориспільський інклюзивно-ресурсний центр" Бориспільської міської ради із направленням, у якому просить вжити відповідних заходів щодо надання необхідних послуг для розв`язання проблеми у сім`ї ОСОБА_1 . У додатковій інформації про сім`ю Служба у справах дітей та сім`ї вказала, що батьки ОСОБА_8 проживають окремо. ОСОБА_8 проживає разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_2 . Батько проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 36).

Згідно пояснень ОСОБА_3 , наданих 07 червня 2024 року Бориспільському РУП ГУ НП в Київській області, убачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям. ОСОБА_1 є спільним сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .. Стверджує, що ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство над їх сином. ОСОБА_1 повідомив батьку, що ОСОБА_2 заборонила йому приймати від ОСОБА_3 продукти харчування, налаштовує проти батька (а.с. 38-41).

29 травня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до служби у справах дітей та сім`ї із заявою, у якій просив посприяти у налагодженні контакту із дитиною за участю психолога та працівника Служби у справах дітей та сім`ї. Перевірити чи витрачає ОСОБА_2 аліменти на дитину за цільовим призначенням. Перевірити обставини щодо вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства (а.с. 42).

22 травня 2024 року ОСОБА_2 звернулась до служби у справах дітей та сім`ї із заявою про вчинення насильства над неповнолітньою дитиною ( а.с.43).

Згідно акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 22 травня 2024 року адресою проживання дитини є АДРЕСА_2 . Родина громадянки ОСОБА_2 проживає у належних санітарно-гігієнічних умовах. Для дитини виділено окреме місце у будинку. Ознаки небезпеки в родині відсутні (а.с.44-48).

Згідно даних акту обстеження житлово-побутових умов від 28 жовтня 2022 року убачається, що за адресою АДРЕСА_1 , проживають: ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 (а.с. 62).

13 березня 2023 року ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підписали акт про фактичне місце проживання згідно якого засвідчили, що на день складення акту ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 проживають за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 64).

Відповідно до пояснень, наданих ОСОБА_4 адвокату Маляру С.А., убачається, що ОСОБА_4 пояснила, що з квітня 2024 року у будинку за адресою АДРЕСА_1 , ніхто не проживає. Вказує, що протягом травня 2024 року у будинку була відсутня електроенергія та газопостачання. У вечірній та нічний час протягом травня у вікнах світло було відсутнє (а.с. 145-146).

Відповідно до пояснень, наданих ОСОБА_13 адвокату Маляру С.А., убачається, що ОСОБА_13 вказав, що з квітня 2024 року по 20 травня 2024 року у будинку за адресою АДРЕСА_1 , ніхто не проживав. Зазначив, що оскільки проживає поряд, то йому відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 припинили проживати в будинку у квітні 2024 року, вивозили певні свої речі (а.с. 147-148).

Аналогічні пояснення надав ОСОБА_14 , який зазначив що з квітня 2024 року по 20 травня 2024 року у будинку ніхто не проживав (а.с. 149-150).

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у будинку за адресою АДРЕСА_1 не зареєстровані, вказаний будинок належить ОСОБА_3 .

Диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, у тому числі, за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, відтак для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення, у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були вчинені.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у частині 1 статті 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07 грудня 2017 року, домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомленні уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

З наведеного випливає, що обов`язковими ознаками об`єктивної сторони даного правопорушення є діяння (будь-які дії фізичного, психологічного чи економічного характеру, в тому числі погрози та образи), його шкідливі наслідки (шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, яка була або могла бути завдана) та причинний зв`язок між діянням та наслідками.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Таким чином, самі по собі, зокрема, позбавлення потерпілої особи доступу до житла формують собою домашнє насильство і утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Тобто, з аналізу норм вказаних Законів вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП, відповідно до обставин цієї справи, може мати місце тоді, коли будь-які діяння економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що людина, яка чинить домашнє насильство, маючи значну перевагу у своїх можливостях, діє умисно, з наміром заподіяти шкоду потерпілому, порушивши його права й свободи.

Тоді як ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони, зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій - це конфлікт.

З матеріалів цієї справи убачається, що у протоколі про адміністративне правопорушення суть адміністративного правопорушення не зазначена.

Зміст протоколу не відповідає диспозиції частини 1 статті 173-2 КУпАП, зокрема, у ньому не зазначено об`єктивної сторони вказаного правопорушення, а саме: в яких конкретних діях ОСОБА_3 полягає вчинення «насильства економічного характеру», зокрема «заборона знаходження в домі», не зазначено про настання саме фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілим особам.

Суть порушення, викладена у протоколі стосовно ОСОБА_3 не відповідає диспозиції частині 1 статті 173-2 КУпАП та не містить всіх ознак об`єктивної сторони вказаного правопорушення, які характеризують зовнішню сторону правопорушення, оскільки сама по собі заборона перебування у домі не створює склад адміністративного правопорушення, при цьому, з матеріалів справи убачається наявність спору між сторонами щодо користування будинком, що вирішується в порядку цивільного судочинства.

Доказів, які підтверджували б факт вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства економічного характеру, матеріали справи не містять.

Відповідно до наведених норм вище права та позиції ЄСПЛ, викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 заявлено клопотання про допит свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .. В судовому засіданні ОСОБА_2 вказала, що ці свідки можуть надати пояснення щодо подій 10 травня 2024 року, зокрема спільне святкування ювілею за адресою АДРЕСА_1 .

До апеляційної скарги скаржницею додано письмові свідчення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у яких останні зазначили про події 10 травня 2024 року.

Відповідно до статті 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі

Ураховуючи положення статей 251, 272 КУпАП апеляційний суд не убачає підстав для допиту вказаних свідків, оскільки пояснення викладені ними письмово, натомість відсутні дані, що цим особам відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Окрім того, до апеляційних скарг скаржниками додано відеофайли, зокрема, диск доданий до апеляційної скарги ОСОБА_2 містить 7 файлів (3 фотографії та 4 відеофайли).

Скаржниця вказує на те, що вказаними файлами підтверджується факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_1 .

На вказаному диску містяться фото та відеофайли із життєвого побуту ОСОБА_2 , події датовані 10.08.2023 року, 17.03.2024 року, 20.04.2024 року, 3.05.2024 року, не стосуються обставин, які підлягають перевірці у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, відтак такі дані у цій справі не мають доказового навантаження.

Ухвалюючи постанову, суд першої інстанції правильно установив відсутність достатніх доказів, які підтверджували б вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі № 1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно частини 1статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З огляду на наведене, апеляційний суд робить висновок про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування постанови місцевого суду.

Керуючись статтями 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2024 року про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , за частиною 1 статті 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Поліщук