Провадження № 3/175/9307/24
ПОСТАНОВА

іменем України

17 грудня 2024 року смт Слобожанське Дніпровського

району Дніпропетровської області

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Шаповалова І. С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Батальйону патрульної поліції в Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, яка зареєстрована: АДРЕСА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

11 грудня 2024 року до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення ААД №982149 від 06.10.2024 за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо (справа №175/18889/24, провадження 3/175/9307/24)

11 грудня 2024 року до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення ААД №982040 від 06.10.2024 за ч. 5 ст.126 КУпАП щодо ОСОБА_1 (справа 175/18891/24 провадження 3/175/9309/24).

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи, що справи розглядаються однією посадовою особою одного органу, вони підлягають об`єднанню в одне провадження.

На розгляд справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності, оскільки це буде відповідати вимозі розгляду справи судом в розумні строки, що є складовою права на справедливий судовий розгляд для усіх учасників процесу. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

У поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява № 50966/99 від 14.10.2003).

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Отже, суд виконав всі можливі заходи для виклику ОСОБА_1 у судове засідання, враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про винуватість правопорушника ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Розглядом матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що 06.10.2024 о 14:22 на вул. Івановська, буд.2 у м. Краматорськ ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 110307 НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: хитка хода, нечітка мова, тремтіння пальців рук, від проходження медогляду на встановлення стану сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції); керував транспортним засобом будучі позбавленим права керування транспортними чим порушив п. 2.1а ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, вчинене повторно протягом року).

Дослідивши відеозаписи та зібрані матеріали справи, доходжу висновку, що ОСОБА_1 , порушив п. 2.5., 2.1а ПДР та в його діях наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, та ОСОБА_1 винний у скоєнні вказаних правопорушень.

З метою виховання особи, яка вчинила правопорушення та запобіганню скоєння ним нових правопорушень необхідно призначити стягнення у вигляді штрафу на користь держави в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Особа, яка не отримувала права керування транспортними засобами, або вже була позбавлена такого права, не може бути позбавлена такого права (Постанова Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті"), а тому слід накласти стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім того, слід врахувати, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , тому відсутні правові підстави для конфіскації транспортного засобу.

Санкція ч. 5 ст.126 КУпАП передбачає стягнення за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, вчинене повторно протягом року.

Cанкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає стягнення за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, розмір якого встановлено п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

На підставі зазначеного вище, керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

постановив:

Справи: справа №175/18889/24, провадження 3/175/9307/24; справа 175/18891/24 провадження 3/175/9309/24 - об`єднати в одне провадження та визначити Єдиний унікальний номер справи №175/18889/24, провадження 3/175/9307/24.

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40800 грн (сорок тисяч вісімсот гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень 60 копійок), який необхідно сплатити за реквізитами: Отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача - UА0026001, Код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня складення постанови.

Роз`яснити правопорушнику, що у разі несплати штрафу через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Суддя І. С. Шаповалова