ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м. Володимир

Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Каліщук А.А. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від начальника Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 26.09.2024 близько 17:28 години ОСОБА_1 перебуваючи по вул. Кривоноса в м. Володимирі, Волинської області виражався нецензурною лайкою відносно ОСОБА_2 .

В судовому засіданні захисник Матвіїв В.М. просив провадження закрити, оскільки ОСОБА_1 не виражався нецензурною лайкою, не мав умислу на порушення громадського порядку 26.09.2024 і не вчиняв жодних дій, які б мали ознаки хуліганства. 26.09.2024 саме ОСОБА_1 звертався в поліцію з приводу протиправної поведінки ОСОБА_3 , який нецензурно лаявся на вулиці. Також складений протокол не містить об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки зазначено, що ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою відносно ОСОБА_2 та не вказано, що було порушено громадський порядок. Наявне в протоколі формулювання правопорушення вказує на дії щодо конкретної особи, а не щодо громадського порядку чи суспільної моралі. Суд не має права у постанові вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, адже в такому випадку матиме місце виходу за межі повноважень, якими згідно з ст.ст. 213, 221 КУпАП є лише розгляд справи. ОСОБА_1 не вчиняв жодної дії та не допустив жодного вислову спрямованих на демонстрацію зневаги до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, тощо. ОСОБА_1 не порушував громадський порядок та не вчиняв жодних дій з мотивів неповаги до суспільства.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 26.09.2024 вона почула сварку на дворі і вийшла на подвір`я свого житлового будинку. Сім`я ОСОБА_5 проводила будівельні роботи у соєму будинковолодінні і висипала будівельні матеріали на дорогу загального користування, що утруднювало рух автомобілів. Оскільки ОСОБА_2 не міг проїхати автомобілем, а тому між ним та ОСОБА_1 виникла сварка, під час якої вони виражались нецензурною лайкою. Підтвердила, що вона також нецензурно виражалась. ОСОБА_1 перебував на подвір`ї свого будинковолодіння, а ОСОБА_2 знаходився на дорозі загального користування.

Заслухавши пояснення, встановивши обставини передбачені ст. 280 КУпАП, дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження, а склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, судом не встановлений виходячи з наступного.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний зокрема з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильно вирішення справи. Ці дані встановлюються, в т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Диспозиція ст.173 КУпАП передбачає вчинення особою дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що призвели до порушення громадського порядку і спокою громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

При цьому, громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною статтею, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу. Вулиця в цьому сенсі є громадським місцем.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що в протоколі (суть адміністративного правопорушення) поліцейський не відобразив об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки зазначив лише, що ОСОБА_1 виражався нецензурною лайкою відносно ОСОБА_2 .

При цьому, не зазначено, що такими діями ОСОБА_1 порушив громадський порядок, спокій громадян, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Таким чином, поліцейський при оформленні протоколу не встановив, що ОСОБА_1 такі дії вчинив саме з мотивів явної неповаги до суспільства та своїми діями порушив громадський порядок, спокій громадян.

Суд звертає увагу, що хуліганство, як правопорушення, виключається у випадку відсутності мотивів явної неповаги до суспільства. У такому випадку дії сторін у конфлікті визнаються правопорушенням в залежності від шкоди, яка спричинена фактично та від передбачення кримінальної чи адміністративної відповідальності за спричинення такої шкоди.

З огляду на наведене, суд зазначає, що сам лише факт наявності між сторонами конфліктної ситуації, без мотивувчинення дій - явної неповаги до суспільства та відсутності порушення громадського порядку, спокою громадян, безумовно не може свідчити про вчинення дрібного хуліганства в розумінні ст. 173 КУпАП.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Один із найважливіших конституційних принципів щодо захисту основоположних прав та свобод людини при здійсненні процедури притягнення особи до адміністративної та/або кримінальної відповідальності (презумпція невинуватості) закріплено у ст.62 Конституції України, згідно якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Судова практика свідчить, що у відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

На підставі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положення ч. 2 ст. 7 КУпАП вказують на те, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За таких умов сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, не може бути беззаперечним доказом його вини в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Оскільки викладена поліцейським в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП і суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом), а тому суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

З урахуванням викладеного провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП підлягає закриттю за відсутність в діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, ст.10, ч.4 ст.164, ст.247, ст.278, ст.280, ст.283-285 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП закрити у звязку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: А.А. К аліщук