Справа № 952/220/24
провадження №3/632/658/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року місто Златопіль

Суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської області Васянович Г.М., за участю секретарів судового засідання Науменко М.О., Боровок Т.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла до Первомайського міськрайонного суду Харківської області згідно із ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Зачепилівка Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, який раніше до адміністративної відповідальності не притягався, -

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2024 року близько 17 години 50 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи у провулку Незалежності селища Зачепилівка Красноградського району (на даний час Берестинський район) Харківської області, здійснював керування транспортним засобом - автомобілем Dodge Journey, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота.

Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу, так і у закладі охорони здоров`я, відмовився.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5. розділу 2 Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та пояснив, що він дійсно 21 березня 2024 року близько 17 години 50 хвилин перебував у провулку Незалежності селища Зачепилівка на той час Красноградського району Харківської області, де здійснював керування транспортним засобом - автомобілем Dodge Journey, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Під час заїзду у двір будинку в якому він мешкає був зупинений поліцейськими за порушення правил користування ременем безпеки, оскільки здійснюючи керування зазначеним транспортним був не пристебнутий ременем безпеки.

Також ОСОБА_1 пояснив, що він дійсно на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу, так і у закладі охорони здоров`я, оскільки у стані алкогольного сп`яніння не перебував, відповідних ознак не мав.

Поліцейський не повідомив йому які ознаки алкогольного сп`яніння він, ОСОБА_1 , має.

Вважає, що за таких обставин, при неповідомленні йому про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, поліцейський не мав права вимагати від нього проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За цих же обставин ситуацію, що сталася він серйозно не сприймав.

Крім того ОСОБА_1 зазначив, що зазначені дії поліцейських спрямовані на його переслідування за вказівкою керівництва територіального відділу поліції з метою помсти.

До того ж працівники поліції на місці події, вимикаючи відеозапис, вимагали від нього неправомірну вимогу.

Оскілки разом із ним були його малолітні діти ці дії поліцейських, у тому числі вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також сам огляд, він вважав приниженням, що також було підставою для відмови від його проходження.

Окрім того, заперечуючи свою винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 мотивував свої заперечення низкою порушень та недоліків, що були допущені поліцейськими при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, які вважає істотними, що у свою чергу тягне недопустимість отриманих доказів.

Основними аргументами ОСОБА_1 є такі:

- маються розбіжності у часі події - у протоколі зазначено 17 годин 50 хв., тоді як часом зупинки транспортного засобу під його керуванням поліцейськими, згідно із відеозаписом, є 23 години 52 хв., тобто час відеофіксації не відповідає часу вчинення правопорушення, що не дає можливості відтворити реальний розвиток події.

Разом із цим ОСОБА_1 зазначив, що перші два відеозаписи за часом відповідають часу вчинення правопорушення зазначеному у протоколі про адміністративне правопорушення;

- відеофіксація подій не є безперервною.

Наведене є порушенням «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026;

- у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про відеозаписи зроблені однією бодікамерою, тоді як відеозаписи здійснювалися двома відеокамерами;

- відеозаписи, що наявні у матеріалах справи підлягають вилученню та на них не може посилатися суд при постановлені рішення, оскільки вони містять недостовірні дані, що не дають змоги встановити реальний розвиток подій, викликають сумнів про їх належність до подій про які зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення;

- поліцейськими було порушено ч. 3 ст. 18, ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», зокрема співробітники патрульної поліції під час зупинки транспортного засобу йому не представились, службові посвідчення не пред`явили, він не був проінформований про конкретну причину зупинення ними транспортного засобу.

Також ОСОБА_1 заявив, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього є недопустимим доказом, підлягає скасуванню, через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, оскільки цей документ складений поліцейськими не належним чином, з порушенням правил документування правопорушення та не ґрунтується на належних і допустимих доказах, які підтверджують факт вчинення ним правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Незважаючи на невизнання вини, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за обставин, викладених у цій постанові, підтверджується сукупністю наступних, досліджених судом доказів.

Так, у судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив той факт, що 21 березня 2024 року близько вісімнадцятої години він, перебуваючи у провулку Незалежності в селищі Зачепилівка Красноградського району Харківської області, здійснював керування зазначеним транспортним засобом, де був зупинений поліцейськими за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП - порушення правил користування ременем безпеки, оскільки здійснюючи керування автомобілем Dodge Journey, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був не пристебнутий ременем безпеки.

Факт вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, ОСОБА_1 підтвердив під час судового розгляду даної справи про адміністративне правопорушення.

При цьому ОСОБА_1 підтвердив і те, що за наведених обставин поліцейський запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу або у закладі охорони здоров`я.

Ці вимоги поліцейського він виконати відмовився, що було зафіксовано шляхом здійснення поліцейським відеозапису.

Разом із цим факт керування ОСОБА_1 згаданим транспортним засобом за вказаних вище обставин підтверджується відеозаписами відеореєстратора, встановленого у службовому автомобілі патрульної поліції, відеозаписами з нагрудної камери відеореєстратора поліцейського, а також сукупністю даних постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - серія ЕНА № 1713394 від 21 березня 2024 року (далі - постанова), що була винесена о 18 годині 22 хвилин на місці події, згідно із якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, порушення підпункту «в» пункту 2.3. розділу 2 Правил дорожнього руху, а саме: за наведених вище обставин місця і часу здійснював керування транспортним засобом - автомобілем Dodge Journey, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки, будучи не пристебнутим ременем безпеки.

Як повідомив під час судового розгляду ОСОБА_1 дану постанову він не оскаржував.

Наведені вище пояснення ОСОБА_1 та дані постанови узгоджуються з об`єктивними даними зафіксованими у відеозаписах з відеореєстратора, встановленого у службовому автомобілі поліцейських, та відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, згідно із якими 21 березня 2024 року о 17 годині 39 хв. 22 сек. ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом автомобілем Dodge Journey, реєстраційний номер НОМЕР_1 (відеозапис № 1 диск №1).

В цей же день о 17 годині 39 хв. 50 сек. був зупинений поліцейськими шляхом увімкнення проблискових маячків (відеозаписи №№ 1, 2, 3 диск № 1).

Поліцейським на підставі наданих водієм документів була встановлена особа останнього, яким виявився ОСОБА_1 .

При цьому суд доходить висновку, що доводи ОСОБА_1 про те, що співробітник патрульної поліції не повідомив йому причину зупинки, не відповідають дійсності, оскільки із відеозапису № 3 (диск № 1) вбачається, що поліцейський зазначив ОСОБА_1 причину зупинки - порушення правил користування ременем безпеки, за що останнього у подальшому й було притягнуто до адміністративної відповідальності, згідно із наведеною вище постановою.

Факт вчинення цього правопорушення, під час судового розгляду, підтвердив і сам ОСОБА_1 .

Водночас, поліцейський повідомив ОСОБА_1 про те, що здійснюється відеозйомка подій.

Згідно із відеозаписом № 3 (диск № 1) у зв`язку із наявністю у поліцейського підстав вважати, що водій ОСОБА_1 вживши алкогольних напоїв, тобто має ознаки алкогольного сп`яніння, здійснює керування транспортним засобом, останньому поліцейським неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу, так і у закладі охорони здоров`я.

Разом із цим суд зауважує, що під час висловлення поліцейським першої пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу, із використання спеціального технічного засобу, від чого водій відмовився, та роз`яснення ОСОБА_1 наслідків відмови від проходження такого огляду, останній перебуваючи в транспортному засобі одразу закрив бокове вікно, через яке спілкувався із поліцейським.

У цей момент поліцейські, які перебували поруч із транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 , зазначили про встановлення такої ознаки алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота водія.

Водій ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції поліцейського від проходження будь-якого виду огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема поліцейським на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціального технічного засобу, так лікарем закладу охорони здоров`я, відмовився.

У зв`язку із цим поліцейським ОСОБА_1 було повідомлено, що відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До того ж у відеозаписах № 3, № 4 - диск № 1, відеозаписах № 1, № 2 - диск № 2 зафіксована процедура притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, у тому числі винесення та оголошення відповідної постанови, а також процедура складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, із відеозаписів № 1, № 2 - диск № 2 вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу відносно водія ОСОБА_1 поліцейським був складений протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який був оголошений ОСОБА_1 .

При цьому, із змістом протоколу останній ознайомився особисто та скориставшись своїм правом надав письмові пояснення, які виклав у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення.

Отримав тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом. Від отримання постанови за ч. 5 ст. 121 КУпАП відмовився.

Окрім наведеного із досліджених під час судового розгляду відеозаписів вбачається, що жодних зауважень щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП, змісту постанови, а також процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення та його змісту ОСОБА_1 не мав.

Зі змісту рапорту поліцейського, який наявний у справі про адміністративне правопорушення, вбачається, що 21 березня 2024 року о 17 годині 50 хвилин, під час перебування на добовому чергуванні, в ході патрулювання селища Зачепилівка, у провулку Незалежності було зупинено автомобіль Dodge Journey, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який порушив п. 2.3. Правил дорожнього руху був не пристебнутий ременем безпеки, ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Водночас, водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу або у закладі охорони здоров`я, так як у останнього вбачались явні ознаки алкогольного сп`яніння - при спілкуванні був відчутний різкий запах алкоголю з порожнини рота.

ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху, у зв`язку із чим відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Разом із цим ОСОБА_1 був відсторонений від керування зазначеним транспортним засобом.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пункт 1.3. розділу 1 Правил дорожнього руху, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У пункті 1.9. розділу 1 Правил дорожнього руху визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, пункт 2.5. розділу 2 Правил дорожньо руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, при наявності у особи яка керувала транспортним засобом ознак алкогольного/наркотичного сп`яніння, як і відмова такої особи від проходження медичного огляду на стан сп`яніння є підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Пунктом 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За змістом ст. 266 КУпАП, Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок), зазначеної Інструкції - вимога з боку поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України пройти огляд, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння, може мати місце лише у випадку, коли є підстави вважити, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, ознаки якого перелічені у п. 3 Інструкції.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Із сукупності наведених вище доказів, а також протоколу про адміністративне правопорушення від 21 березня 2024 року - серія ДПР18 № 390422, вбачається, що поліцейськими було встановлено, що ОСОБА_1 будучи особою, яка здійснювала керування транспортним засобом, має таку ознаку алкогольного сп`яніння як запах алкоголю з порожнини рота.

За таких обставин у поліцейського було достатньо підстав вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що давало йому право вимагати від нього як особи, яка керувала транспортним засобом, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, що у свою чергу породжувало відповідний обов`язок для водія ОСОБА_1 , що передбачено пунктом 2.5. розділу 2 Правил дорожнього руху.

Згідно із положеннями ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають, окрім іншого, у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС, які на даний час визначені наведеною вище Інструкцією.

Згідно із пунктами 3, 6, 8 Порядку огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; лікарем закладу охорони здоров`я.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Разом із цим пунктом 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Дослідивши наведені вище докази у їх сукупності суд розцінює дії ОСОБА_1 як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином суд зазначає, що обґрунтовані та визначені законом підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, настали в момент його фактичної відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно із ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 221 цього Кодексу, зокрема суддями міськрайонних судів, протоколи про правопорушення мають право складати: уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції, окрім іншого, за ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Пунктом 5 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якщо воно вчинене особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, або його розгляд не віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський відповідно до статті 255 КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення.

Поліцейські підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені, у тому числі статтею 130 КУпАП.

Окрім наведених доказів, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю даних протоколу про адміністративне правопорушення від 21 березня 2024 року, що був складений поліцейським на підставі ст. ст. 254, 255 КУпАП, пункту 5 розділу І, пункту 6 розділу Х наведеної Інструкції, який за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та з якого вбачається, що в цей день о 17 годині 50 хвилин ОСОБА_1 перебуваючи у провулку Незалежності в селищі Зачепилівка Красноградського району Харківської області, здійснював керування транспортним засобом - автомобілем Dodge Journey, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час керування був не пристебнутий ременем безпеки, в подальшому водію було запропоновано пройти освідувння (огляд) на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу алкотестеру «Драгер» або у закладі охорони здоров`я, так як у останнього були явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота.

Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5. розділу 2 Правил дорожнього руху, що зафіксовано шляхом здійснення відеозаписів.

Зазначений протокол складений у присутності ОСОБА_1 .

Крім того, з цього ж протоколу вбачається, що ОСОБА_1 скористався своїм правом на надання пояснень, які були викладені ним власноруч у відповідній графі протоколу у яких він підтвердив, що відмовився від проходження алкотесту, оскільки знервував від дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу під його керуванням.

При цьому жодних зауважень щодо процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення та його змісту ОСОБА_1 зроблено не було.

У якості додатків у протоколі зазначені докази, що були досліджені у судовому засіданні, зокрема: постанова та відеозаписи з нагрудної камери поліцейського.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою службовою особою, у відповідності до вимог п. 8 Порядку та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, зокрема на підставі п. 5 розділу І, п. 6 розділу Х, його зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зафіксовані у ньому дані узгоджуються із сукупністю інших доказів, тому суд доходить висновку, що він є належним та допустимим доказом, у зв`язку із чим відкидає заяви ОСОБА_1 про його недопустимість.

Щодо вимог ОСОБА_1 про скасування складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, то суд зазначає наступне.

Із змісту ст. ст. 251, 254, 255, 256 КУпАП та наведених вище нормативно правових актів, що регламентують порядок оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення - це відповідним чином оформлений уповноваженою службовою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Складання протоколу - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, в розумінні статті 251 КУпАП, є доказом у справі про адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення встановлює лише виявлені порушення, однак, не породжує будь-яких правових наслідків для особи, не встановлює її прав і обов`язків.

Питання щодо правильності складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановлення наявності чи відсутності в діяннях особи складу адміністративного правопорушення тощо, підлягає розгляду в порядку, визначеному КУпАП. Тобто, питання розгляду та надання оцінки всім доказам, в тому числі і самому протоколу про адміністративне правопорушення, здійснюється під час розгляду питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 про скасування протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього не ґрунтуються на положеннях Закону, а тому не беруться до уваги судом.

Поряд з цим слід зазначити, що відповідно до ст. 267 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Однак, як було встановлено дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися в порядку ст. 267 КУпАП. Отже, твердження ОСОБА_1 , щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Приймаючи до уваги те, що наведені вище пояснення ОСОБА_1 , у яких він підтвердив факти керування зазначеним транспортним засобом та відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу, так і у закладі охорони здоров`я, конкретні, послідовні, узгоджуються з даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, даними відеозаписів, рапортом поліцейського, суд доходить висновку, що вони є достовірними і їх слід взяти в основу постанови.

У той же час пояснення ОСОБА_1 в іншій частині суд не бере до уваги, оскільки вважає, що вони не відповідають дійсним обставинам та за умови відмови останнього як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, жодного значення не мають.

Щодо заяв ОСОБА_1 про те, що поліцейськими було порушено ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки співробітники поліції під час зупинки транспортного засобу йому не представились, службові посвідчення не пред`являли, то суд зазначає наступне.

Як вбачається із відеозаписів водій відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» був проінформований поліцейським про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу.

Службові посвідчення поліцейськими ОСОБА_1 не пред`являлися, оскільки такої вимоги від останнього не надходило.

Разом із цим суд зазначає, що поліцейський звертаючись до ОСОБА_1 дійсно не назвав своє прізвище, посаду та спеціальне звання, однак зазначена обставина не спростовує, того факту, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП за наведених у цій постанові обставин.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки у такому стані не перебував, ознак алкогольного сп`яніння не мав, а також у зв`язку із тим, що поліцейський не повідомив йому які ознаки алкогольного сп`яніння у нього були виявлені, тому не мав права вимагати у нього пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, то суд вважає їх неспроможними з огляду на таке.

По-перше: із відеозапису вбачається, що після пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , перебуваючи у автомобілі, одразу закрив вікно через яке спілкувався з поліцейськими, та деякий час перебував у транспортному засобі. У цей момент поліцейські висловлюючи підозру про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, зазначили про наявність у нього відповідної ознаки запах алкоголю з порожнини рота.

По-друге: не повідомлення поліцейським водію про наявні у нього ознаки сп`яніння не звільняє водія від виконання обов`язку, передбаченого п. 2.5. розділу 2 Правил дорожнього руху, зокрема вимоги поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом із цим, відповідно до наведених нормативно-правових актів, виявлення ознак сп`яніння відноситься до компетенції поліцейського та є його суб`єктивним сприйняттям з урахуванням конкретних обставин.

По-третє: у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від проходження будь-якого із видів огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським дотримані вимоги пункту 8 Порядку щодо складання із застосуванням технічних засобів відеозапису протоколу про адміністративне правопорушення із зазначенням у ньому ознак алкогольного сп`яніння і дій водія щодо ухилення від огляду.

Щодо заяв ОСОБА_1 про те, що описана вище подія сприймалася ним не серйозно, а також про те, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки вважав це приниженням, то суд вважає їх надуманими з наступних підстав.

По-перше: ці заяви ОСОБА_1 носять виключно суб`єктивний характер.

По-друге: дії поліцейських є правомірними, оскільки вони відповідають вимогам, що передбачені наведеними вище нормативними актами, та були вчиненні виключно з підстав відмови виконання водієм ОСОБА_1 обов`язку, який покладений на останнього п. 2.5. розділу 2 Правил дорожнього руху;

По-третє: процедура огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, а також дії поліцейських по оформленню матеріалів про адміністративне правопорушення у разі відмови водія від проходження такого огляду регламентована законодавчими та підзаконними нормативними актами, які у тому числі передбачають обов`язок водія пройти такий огляд та не передбачають відмови водія від проходження такого огляду через його суб`єктивну оцінку дій поліцейських.

По-четверте: ОСОБА_1 отримав посвідчення водія 18 лютого 2004 року, тобто на день події мав більше двадцяти років водійського стажу, відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху він зобов`язаний знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а тому не міг не усвідомлювати наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, більш того, як вбачається із відеозапису події, поліцейський одразу, після першої відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння роз`яснив останньому, що відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом із цим суд звертає увагу, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Щодо заяв ОСОБА_1 , що наведена вище подія є його переслідуванням поліцейськими з метою помсти, а також про те, що поліцейські вимагали від нього неправомірну вимогу, то суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки суду не надано жодних даних, які хоча б із мінімальною вірогідністю вказували на те, що такі обставини дійсно мали місце.

Крім того, поліцейський є службовою особою працівником правоохоронного органу, обов`язки та повноваження якого, у тому числі щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, визначені рядом законодавчих та підзаконних актів.

При цьому у даному конкретному випадку дії поліцейських були обумовлені саме відмовою водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Водночас, суд зазначає, що жодних об`єктивних перешкод для проходження такого огляду у ОСОБА_1 не було.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що вказані відеозаписи не можуть бути використані як докази та підлягають виключенню з їх числа, оскільки відеозапис не є безперервним, то суд визнає їх неспроможними зважаючи на наявність у протоколі про адміністративне правопорушення посилання на відеозаписи як на доказ вчинення правопорушення.

Крім того, відеозаписи події, що знаходяться на дисках, містять достовірні дані про: дії ОСОБА_1 та поліцейських на момент зупинки транспортного засобу; щодо встановлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння; пропозицій останньому з боку поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння; дій ОСОБА_1 щодо ухилення від проходження відповідного огляду; притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.121 КУпАП; складання протоколу про адміністративне правопорушення, мають істотне значення для правильного вирішення даної справи та є допустимими доказами згідно з положеннями ст. 251 КУпАП.

До того ж відеозаписи, долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд вважає належними та допустимими доказами, які містять інформативний, позбавлений упередження характер, є послідовними і містять відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Ті дані, які зафіксовані у відеозаписах з відеореєстратора та нагрудної камери поліцейського є достатніми для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Право поліцейського на фото та відео фіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у ст. ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 266 КУпАП та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18 грудня 2018 року. До того ж зазначені відеозаписи повністю узгоджуються з іншими доказами у справі.

Посилання ОСОБА_1 на розбіжності у часі події - в протоколі зазначено 17 годин 50 хвилин (час складання протоколу 18 годин 26 хв.), тоді як відеозапис № 3 на диску № 1 розпочатий о 23 годині 52 хвилини 21 березня 2024 року, а останній відеозапис - № 2 на диску № 2, завершений о 01 годині 33 хвилини 22 березня 2024 року, суд вважає такими, що не спростовують фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення, та пов`язує із неправильним налаштуванням часу у приладі, яким були здійснений відеозапис № 3, № 4 на диску № 1 та відеозаписи № 1, № 2 на диску № 2.

Разом із цим відеозаписи № 1 і № 2 на диску № 1 зроблені 21 березня 2024 року у період часу з 17:37:25 до 17:45:32, тобто зафіксовані у них дата та час про початок подій за участю водія ОСОБА_1 , відповідають фактичним обставинам.

Інші доводи ОСОБА_1 суд також до уваги не бере, оскільки вони носять суто формальний характер та не спростовують його вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Водночас, суд доходить висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з тих підстав, що суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він за наведених вище обставин вчинив зазначене адміністративне правопорушення, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів.

Дослідивши і оцінивши зібрані у справі докази, які є достовірними, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою, взаємно доповнюють один одного, зібрані з дотриманням порядку, встановленого КУпАП, у їх сукупності, суд доходить висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При вирішенні питання про адміністративне стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_1 , дані про його особу, майновий стан, те, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 245, 251, 252, 268, 280, 283, 284, 285, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 гривень 60 коп.

Згідно з ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті цього Кодексу та зазначений у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області.

Постанова дійсна для пред`явлення до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя:Г. М. Васянович