Справа № 346/5122/24
Провадження № 33/4808/1072/24
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Карпуся О.М.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Карпуся О.М. на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, -

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 11.09.2024 року о 19 год. 20 хв. в с. Шепарівці, по вул. Шевченка, Коломийського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Renault Master», державний номерний знак « НОМЕР_1 », під час здійснення маневру обгону у забороненому місці повертав ліворуч, на вулицю Л.Українки в зазначеному селі, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який (автомобіль) на перехресті вул. Л.Українки та вул.Миру в тому же селі повертав ліворуч на вулицю Л.Українки. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій ОСОБА_1 , - легкі тілесні ушкодження. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 14.6 (а) ПДР України.

Постановою судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави, а також стягнуто у дохід держави судовий розмір в сумі 605 грн. 60 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням суду захисник ОСОБА_1 адвокат Карпусь О.М. подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду є незаконною та безпідставною, а тому просить скасувати постанову судді та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Вважає, що розгляд справи у суді першої інстанції відбувся з порушенням права на захист, оскільки відбувся без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та без участі її захисника. Стверджує, що він та ОСОБА_1 не були повідомлені про розгляд справи 04.11.2024 року.

Вважає, що порушенням права особи, що притягається до адміністративної відповідальності є те, що всі клопотання захисника Яціва Д.Б. залишені без розгляду, в тому числі клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Стверджує, що клопотання від 24.09.2024 року про розгляд справи без участі ОСОБА_1 стосувалося лише засідання 04.10.2024 року, оскільки після написання даного клопотання адвокат отримав докази (відеозапис), які долучив до матеріалів справи разом із наступним клопотанням.

Вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис підтверджує невинуватість ОСОБА_1 .

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_2 не з`явилися, хоча в установленому законом порядку повідомлялися про розгляд апеляційної скарги, не подали клопотань про відкладення розгляду справи та не підтвердили поважність причин щодо неможливості явки в судове засідання апеляційної інстанції.

Зі змісту доводів захисника адвоката Карпуся О.М. вбачається, що ОСОБА_1 знає про розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, повністю довіряє йому представництво своїх інтересів в суді та не заперечує проти розгляду апеляційної скарги за його відсутності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність підсудного під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілого у зв`язку з чим участь цих осіб в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд, вважав за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 .

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 адвокат Карпусь О.М. підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню і постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 .

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційним судом у повному обсязі досліджені докази, які містяться в матеріалах справи та були надані сторонами під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без його та захисника участі, а матеріали справи не містять даних про належне повідомлення про розгляд справи, чим грубо порушив право на захист.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи наведене, перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із сукупності обставин, які свідчать про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності об`єктивної реальної можливості бути присутнім у суді під час розгляду справи та організувати ефективний захист своїх інтересів, які свідчать про прийняття судом першої інстанції необхідних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи та враховує характер процесуальної поведінки вищевказаної особи протягом розгляду справи у суді.

Апеляційний суд вважає, що саме такий підхід зможе забезпечити рівновагу між інтересами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що справа про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 надійшла до суду 17.09.2024 року. Матеріали справи містять дані про належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд провадження. Зокрема, в матеріалах наявні заяви та клопотання ОСОБА_1 і його захисника адвоката Карпуся О.М. про розгляд без участі в судовому засіданні, про ознайомлення із матеріалами провадження, про доручення доказів, про проведення експертизи (а.с.16-36).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності тривалий час перебувала на розгляді в суді першої інстанції, що дозволяло особі, яка притягається до адміністративної відповідальності організувати ефективний захист своїх інтересів в суді.

Апеляційний суд вважає, що процесуальна поведінка особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності та його захисника протягом тривалого розгляду справи в суді першої інстанції дозволяли суду прийти до обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи без їх участі.

В той же час апеляційний суд враховує, що під час судового розгляду в суді першої інстанції у повному обсязі були досліджені матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, наявні по справі письмові докази та відеозаписи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що розгляд справи судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не порушував права ОСОБА_1 на організацію ефективного захисту його інтересів і не може бути правовою підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття судом провадження його не було закрито або ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в своїх доводах сторона захисту посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції вважав за необхідне перевірити вищевказані доводи та дослідити сукупність доказів, які містяться в матеріалах справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 127573, в якому вказано, що 11.09.2024 року о 19 год. 20 хв. в с.Шепарівці, по вул.Шевченка, Коломийського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Renault Master», державний номерний знак « НОМЕР_1 », під час здійснення маневру обгону у забороненому місці повертав ліворуч, на вулицю Л.Українки в зазначеному селі, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який (автомобіль) на перехресті вул. Л.Українки та вул.Миру в тому же селі повертав ліворуч на вулицю Л.Українки. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій ОСОБА_1 , - легкі тілесні ушкодження. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 14.6 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. (а.с. 1)

Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором Коломийського району відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Мілевським І.Р., підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Правопорушнику були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в суді Коломийському міськрайонному суді.

У протоколі зазначено, що пояснення по суті порушення ОСОБА_1 надасть на окремому аркуші.

Посвідчення водія у ОСОБА_1 працівниками поліції не вилучено та тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами не видавався.

Про зміст протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звинувачується в тому, що керуючи транспортним засобом, перед маневром обгону не переконався в безпечності обгонуна перехресті, порушив вимогу вимогу пп.14.6.а Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів.

Зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.09.2024 року видно викладені в протоколі про адміністративне правопорушення події, та з згідно з даною схемою транспортний засіб «Renault Master», державний номерний знак « НОМЕР_1 », отримав пошкодження переднього бампера, диску переднього правого колеса, передньої правої фари, переднього правого дзеркала, правої арки, а транспортний засіб «Volkswagen Passat», державний номерний знак « НОМЕР_2 » отримав пошкодження переднього бампера, переднього лівого крила, передньої лівої двері, переднього лівого дзеркала. (а.с.3)

Відповідно до рапорту помічника чергового Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 11.09.2024 о 20 год. 10 хв. (а.с. 4-5) Надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що в с. Шепарівці, вул. Т.Шевченка, 107. Коломийської ТГ, відбулося ДТП з потерпілими між т/з «Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_2 та т/з «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 . Виїздом ГРПП та СОГ на місце події було встановлено, що водій ОСОБА_1 , керуючи т/з «Рено мастер» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись із м. Коломия в сторону м. Надвірна не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, не переконався, що водій т/з, який рухається попереду в тій самій смузі не подав сигналу про намір повороту ліворуч, в результаті чого скоїв зіткнення із т/з марки «Фольсваген пасат» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутньому напрямку та здійснював маневр повороту ліворуч. В результаті ДТП, двох водіїв доставлено до КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР для огляду. Водій ОСОБА_2 т/у не отримав (а.с.10), водій ОСОБА_1 отримав т/у у вигляді компресійного перелому хребця першого ступеня (а.с.9). Учасники дорожньо-транспортної пригоди перебували у тверезому стані.

Згідно висновків щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.09.2024 року у водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ознак сп`яніння не виявлено. (а.с. 7, 8)

Зі змісту пояснень ОСОБА_2 , наданих працівникам поліції 11.09.2024 року (а.с. 11) вбачається, що 11.09.2024 року близько 19 год. 20 хв, він керуючи т/з «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 , потрапив в ДТП за наступних обставин: здійснюючи маневр повороту ліворуч в с. Шепарівці на вул. Лесі Українки в лівий бік його автомобіля вдарився вантажний автомобіль «Renault», який здійснював обгін. Вказує, що під час здійснення маневру повороту він увімкнув покажчик повороту, чим проінформував інших учасників дорожнього руху про його дії.

До матеріалів справи долучено письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с. 12), відповідно до яких 11.09.2024 року близько 19 год. 20 хв. він керував своїм т/з марки «Renault Master»д.н.з. НОМЕР_1 їхав з м. Коломия до м. Надвірна, під час виконання обгону він допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», який здійснював поворот ліворуч. Під час виконання обгону автомобіля «Volkswagen Passat», який увімкнув покажчик повороту, він не зрозумів, що водій вищевказаного автомобіля здійснює поворот ліворуч, оскільки подумав, що водій здійснює обгін транспорту, а тому також виконував обгін.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи, які містяться в матеріалах справи та були надані сторонами по справі.

Апеляційний суд вважає, що наявні відеозаписи є належними та допустимими доказами, оскільки отримані у встановленому законом порядку. Стосуються подій. Які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані відеозаписи було зроблено з за допомогою стаціонарних відеокамер зовнішнього спостереження.

Зокрема, відеозаписами зі стаціонарних відеокамер зовнішнього спостереження зафіксовано зіткнення транспортних засобів під час дорожньо-транспортної пригоди.

Вищевказані відеозаписи дозволяють встановити, що дорожньо-транспортна пригода сталася в момент, коли ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом марки «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював обгін транспортного засобу марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який здійснював поворот ліворуч.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Зі змісту висунутого обвинувачення вбачається, що ОСОБА_1 звинувачується у порушенні вимоги пп. 14.6.а Правил дорожнього руху України, яким заборонено здійснювати обгін на перехресті.

При цьому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для призначення комплексної авто технічної, транспортно-трасологічної та відео технічної експертизи, оскільки для вирішення питання про порушення ОСОБА_1 вимог пп. 14.6.а Правил дорожнього руху України не потрібно проведення експертного дослідження з метою встановлення додаткових даних, які дозволяють встановити механізм та обставини дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що саме порушення водієм ОСОБА_1 вимог пп. 14.6.а. Правил дорожнього руху Українита здійснення обгону на перехресті знаходиться у прямому причино-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортної пригодою.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що розгляд провадження відбувається в межах обвинувачення, яке висунуто ОСОБА_1 і суд не надає оцінки діям водія ОСОБА_2 щодо порушення ним Правил дорожнього руху України та наявності технічної можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди, оскільки така правова оцінка його дій може бути надана тільки в межах відповідного провадження за обвинуваченням у вчиненні правопорушення.

Апеляційний суд вважає доведеним поза розумним сумнівом, що водій ОСОБА_1 ,керуючи автомобілем марки «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 , перед маневром обгону не переконався в безпечності обгону, чим порушив вимоги п. 14.6.а. Правил дорожнього руху України, та допустив зіткнення з іншим транспортним засобом, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку сукупності досліджених доказів та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, обґрунтовано визнав останнього винним у вчиненні правопорушення та в межах встановленого законом строку наклав на нього відповідне стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляцію захисника адвоката Карпуся О.М. залишити без задоволення, а постанову судді залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Карпуся О.М. залишити без задоволення.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв