Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2024 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 19.09.2024 о 13 год. 30 хв. в м. Луцьк по вул. Конякіна, 3 біля приміщення Луцького міськрайонного суду організував проведення масових заходів без відповідного дозволу органів місцевого самоврядування, чим порушив рішення Ради оборони Волинської області від 27.08.2024 №354 та ст.8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185-1 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що виконавчий комітет Луцької міської ради у своєму листі зазначив, що МЦ «Семиярусна гора» необхідно, не пізніше як за 10 днів звернутися за погодженням проведення масового заходу до Волинської обласної військової адміністрації, однак Виконавчий комітет не був позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про обмеження права на свободу мирних зібрань у спосіб обмеження місця проведення зборів. Просить постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримував апеляційну скаргу і просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дотримався.

Так, відповідно до ч.2 ст.185 КУпАП до адміністративної відповідальність може бути притягнуто особу, яка повторно протягом року після застосування заходів адміністративного стягнення, порушила встановлений порядок організації або проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, або організатора зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-1 КУпАП, не визнав та пояснив, що Виконавчий комітет Луцької міської ради не був позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про обмеження права на свободу мирних зібрань у спосіб обмеження місця проведення зборів.

Апеляційний суд до таких пояснень ОСОБА_1 відноситься критично та до уваги не бере, оскільки вважає їх такими, які суперечать вищенаведеним вимогам закону.

Висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-1 КУпАП, доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №594604, ОСОБА_1 19.09.2024 о 13 год. 30 хв. в м. Луцьк по вул. Конякіна, 3 біля приміщення Луцького міськрайонного суду організував проведення масових заходів без відповідного дозволу органів місцевого самоврядування, чим порушив рішення Ради оборони Волинської області від 27.08.2024 №354 та ст.8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» (а.с.1).

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено суть правопорушення, а також інші дані, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, повністю узгоджуються з іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Крім того, ОСОБА_1 не заперечує той факт, що він 19.09.2024 о 13 год. 30 хв. біля приміщення Луцького міськрайонного суду організував проведення масового заходу.

Законом України від 24 лютого 2022 року за №2102-IX затверджено Указ Президента України за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, відповідно до якого в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року запроваджено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, і діяв на час вчинення адміністративного правопорушення, а також на час розгляду справи судом.

Згідно ст.39 Конституції України, громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування.

А у статті 64 Конституції України зазначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Отже, наведеними положеннями Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина, визначені в ст.39 Конституції України можуть бути обмежені в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Відповідно до приписів п.8 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, зокрема, забороняти проведення мирних зборів, мітингів, походів і демонстрацій, інших масових заходів.

Нормами ч.1 ст.19 вказаного Закону передбачено, що в умовах воєнного стану, серед іншого, забороняється проведення страйків, масових зібрань та акцій.

Відповідно до рішення Ради оборони Волинської області від 26 серпня 2024 року, яке введено в дію розпорядженням начальника Волинської обласної військової адміністрації від 27.08.2024 №354, заборонено проведення на території Волинської області всіх масових заходів, окрім випадків, погоджених з місцевими органами виконавчої влади. Ініціатором проведення масових заходів для вирішення питання щодо їх погодження звертатись до місцевого органу виконавчої влади не пізніше як за 10 днів до дати його проведення (а.с.13,14).

Положеннями ч.1 ст.1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено, що виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.

А частиною 2 вказаної статті передбачено, що місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Як убачається відповіді заступника міського голови від 19.09.2024 №1.1-11/4180/2024, громадській організації МЦ «Семиярусна гора» роз`яснено, що відповідно до розпорядженням начальника Волинської обласної військової адміністрації від 27.08.2024 №354, щодо проведення мирного зібрання 19.09.2024 необхідно, не пізніше як за 10 днів звернутися за погодженням проведення масового заходу до Волинської обласної військової адміністрації (а.с.12).

Тому громадській організації МЦ «Семиярусна гора» слід було звернутись у термін не пізніше 10 днів до дати проведення масового заходу до Волинської обласної військової адміністрації за погодженням проведення такого заходу, оскільки відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах воєнного стану забороняється проведення страйків, масових зібрань та акцій.

Проте, такого звернення до Волинської обласної військової адміністрації матеріали даної справи не містять.

За таких обставин та наведених вимог законодавства твердження апелянта про те, МЦ «Семиярусна гора» не повідомив місцевий орган виконавчої влади про проведення масового заходу.

Тому твердження апелянта про протилежне є безпідставними, оскільки спростовуються вищенаведеним.

Апеляційний суд, проаналізувавши усі докази, вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив їх, і дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185-1 КУпАП. А тому доводи апелянта про відсутність доказів у справі і про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, на думку апеляційного суду, носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком Європейського Суду з прав людини, зроблений ним у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п.58 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Таким чином, вважаю що місцевий суд всебічно, повно і об`єктивно з`ясував вказані обставини справи, та вирішив її в точній відповідності з законом.

Адміністративне стягнення накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.2 ст.185-1 КУпАП і відповідає положенням ст.ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Судом апеляційної інстанції не встановлено істотних порушень вимог матеріального чи процесуального права, які можуть слугувати безумовними підставами для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.

Підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2024 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.П. Денісов