Провадження № 3/727/3500/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Гавалешко П.С., розглянув справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з УПП в Чернівецькій області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ст. 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

18.11.2024 року о 14.02 год., ОСОБА_1 , знаходячись в м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 230, керуючи транспортним засобом марки «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1 скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Форд Мондео» державний номерний знак НОМЕР_2 , після чого самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний.

Вказані порушення діючого законодавства підпадають під дію ст.122-4 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Явка останнього не є обов`язковою згідно положень ст. 268 КУпАП, а тому суд вважає за можливе вирішити вказаний матеріал про адміністративне правопорушення без участі ОСОБА_1 .

Від захисника надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного.

Ст.122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні (формальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

Як вбачається з матеріалів справи, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 176707 від 18.11.2024 року зазначені обставини та події, вказують на самий факт залишення місця ДТП.

З пояснень, які долучені до матеріалів справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 не бажав та не мав умислу залишати місце пригоди, він не побачив та як водій транспортного засобу «не відчув», зіткнення з автомобілем.

Тобто з матеріалів справи не вбачається можливості встановити об`єктивну сторону правопорушення, яка полягає у доведеності вчинення особою саме факту залишення місця вчинення особою дорожньо-транспортної пригоди.

Так з матеріалів справи вбачається, що відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст.122-4 КУпАП, відібрані пояснення особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , протокол про адміністративне правопорушення не містить свідків вчинення вказаного правопорушення та інших доказів: фото, відео фіксації правопорушення, які б в сукупності могли підтвердити, вину особи яка притягається до адміністративної відповідальності у відповідно до ст.251 КУпАП.

Крім цього, слід звернути увагу на те, що потерпілий ОСОБА_2 подав до суду заяву де зазначає, що не заперечує проти закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, яка передбачена ст.122-4 КУпАП. Тобто претензій матеріального характеру потерпіла особа немає.

Відповідно до ст. 251КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен повно, всебічно, об`єктивно дослідити всі обставини справи і встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», за умови наявності певної неточності чи суперечностей, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

З викладених вище мотивів суд вважає, що застосування адміністративного стягнення до ОСОБА_1 , передбаченого ст.122-4 КУпАП, за відсутності доказів, які б підтверджували його винуватість, з урахуванням того, що таке застосування погіршує його становище - не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Тому, враховуючи встановлені в ході судового слідства обставини, відповідно до ст. 62 Конституції України, тлумачаться на користь особи, відносно якої складено протокол.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП слід відмовити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 1, 9, 23, 173, 245, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду на протязі десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Гавалешко П.С.