ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши у м.Дніпро в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Міронова В.О.,

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня .2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановила:

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 170 (сто сімдесят) гривень. Також визначено зобов?язання стягнення з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Відповідно до змісту постанови 15.05.2024 року, о 20-30 год., ОСОБА_1 перебуваючи за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , вчинив щодо своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного і психологічного характеру, а саме душив її подушкою, штовхнув на підлогу, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному і психічному здоров`ю, за що передбачено адміністративну відповідальність ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На зазначену постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строків, яке обгрунтовує тим, що справа була розглянута за його відсутності, а копію постанови отримав лише 05 листопада 2024 року, про що свідчить розписка у матеріалах справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що, суд першої інстанції всупереч вимог ст.ст. 245,252,280 КУпАП не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КупАП,а тому дійшов помилкового висновку.

Вважає, що обставини домашнього насильства, зазначені у протоколі не дозволяють зробити висновок про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.

Стверджує, що судом першої інстанції було проігноровано, що пояснення, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності та мають протиріччя.

Зауважає, що конфлікт, який склався між ним та ОСОБА_2 , за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди фізичному та психологічному здоров`ю потерпілої в даному випадку не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вказує, що рапорт співробітника поліції, на який посилається суд першої інстанції не може розглядатися як доказ, оскільки дані посадові особи являються уповноваженими особами на складання протоколу та виконують свої професійні обов`язки, безпосередньо пов`язані з цим, а отже дії останніх можуть бути необ`єктивними.

Під час апеляційного перегляду:

- ОСОБА_1 та його захисник Міронов В.О. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.

Перевіривши витребувані із Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за такими підставами.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено (ст. 294 КУпАП).

Розглядаючи клопотання про поновлення апелянту строків апеляційного оскарження зазначеної судової постанови, апеляційний суд вважає доводи апелянта слушними, оскільки ним пропущено строк апеляційного оскарження з підстав, які не залежали від нього. Так, матеріалами справи встановлено, що розгляд справи в суді першої інстанції був за відсутності ОСОБА_1 , зміст оскаржуваної постанови став відомий лише 05 листопада 2024 року. Тому, на думку апеляційного суду, наявні підстави для поновлення строків апеляційного оскарження постанови як пропущені із поважних підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Між тим, вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано з огляду на наступне.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суддя місцевого суду послався, як на докази, на матеріали справи, а саме на: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 217693 від 15.05.2024 року, рапортом, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 15.05.2024 року та письмовими поясненнями ОСОБА_1 , письмовими поясненнями ОСОБА_2 , терміновим заборонним приписом стосовно кривдника, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 217693 від 15.05.2024 року, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.3) вбачається, що ОСОБА_1 , 15.05.2024 року, о 20-30 год., ОСОБА_1 перебуваючи за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 , вчинив щодо своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного і психологічного характеру, а саме душив її подушкою, штовхнув на підлогу, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному і психічному здоров`ю, за що передбачено адміністративну відповідальність ч.1 ст.173-2 КУпАП. КУпАП. У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено На окремому аркуші. Крім того, зафіксовано, що заяви та клопотання від сторін не надходили. Протокол про адміністративне правопорушення підписаний ОСОБА_1 та його копія ним отримана.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що слід безумовно довіряти поясненням потерпілої ОСОБА_2 оскільки лише пояснення потерпілої не можна визнати достатніми для доведення обвинувачення, оскільки вони містять виключно її суб`єктивне бачення ситуації, що сталася 15 травня 2024 року.

Також судом першої інстанції зовсім не взято до уваги та не надано обгрунтування поясненням ОСОБА_1 який повідомив, що між ним та її дружиною виникла сварка, в ході якої, він не душив дружину та будь-яких дій насильницького характеру щодо останньої не вчиняв, а лише намагався захиститись, про що слушно зауважив апелянт.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачає, що фізичне насильство є формою домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП включає:

- об`єкт, яким виступають суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку;

- об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у діянні (дії або бездіяльності)

фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була

завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого;

- суб`єкт даного адміністративного правопорушення загальний;

- суб`єктивна сторона виражається у формі умисної вини та необережності.

Крім того, матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б указували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП та настання для потерпілої особи наслідків, зазначених у цій статті, оскільки дії в межах цього конфлікту не досягли межі, які б указувала на вчинення ним того виду насильства, який визначений у диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Окрім того протокол про адміністративне правопорушення, який є процесуальним документом, внаслідок якого проводиться подальше провадження у справі не містить посилання на наявність обов`язкових наслідків, зазначених у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що виключає відповідальність особи за даною статтею. Наведене указує на відсутність обов`язкової ознаки об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що в свою чергу указує на відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.08.2024 року скасуванню із закриттям провадження на підставі ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

На підставі ч.1 ст.247 КУпАП, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, як пропущеного із поважних підстав.

Апеляційну скаргу захисника Молчанова Ігоря Олександровича задовольнити.

Постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2024 року про визнання винним і притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя

Дніпровського апеляційного суду О.В. Рябчун