П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дегтяренко К.С., з участю секретаря судового засідання Чейпеш В.В., особи відносно яеої складено протокол ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , адвокатів Дурдинець В.В. та Овсепян К.А. розглянувши матеріали Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, місце реєстрації АДРЕСА_1 та місце проживання АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

встановив:

З протоколу серія ВАД №245955 від 06.10.2024, вбачається, що 06.10.2024 року близько 15 годині 00 хвилин ОСОБА_1 знаходячись за адресою АДРЕСА_2 під час конфлікту з колишньою дружиною гр. ОСОБА_2 виражався на її адресу нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

За клопотанням представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності , адвоката Дурдинець В.В. здійснюється звуко та відео фіксація судового процесу.

У судовому засіданні засідання ОСОБА_1 своєї вини не визнав, зазначив, що того дня між ним і колишньою дружиною стався побутовий конфлікт, однак він дружину нецензурною лайкою не ображав, хотів покинути квартиру, щоб не заглиблювати конфлікт, натомість дружина через їх неповнолітню доньку намагалась його затримати дома, одночасно викликавши поліцію. Крім того зазнавчи, що не зловживає алкогольними напоями, і того дня був тверезий. Пояснення наявні в матеріалах справи він особисто не писав, лише підписав їх, і очевидно погано прочитав. Він не зловживає спиртним, вживає як всі по святах.

Представник ОСОБА_1 адвокат Дурдинець В.В. в судовому засіданні зазначив, що має місце звичайний конфлікт між колишнім подружжям, який триває між ними вже значний час і розпочався після розірвання шлюбу і поділу майна. Вважає, що потерпіла та її представник намагаються декредитувати ОСОБА_1 , з метою примушування його до продажу квартири. Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, тому просить провадження у справі закрити, врахувавши надані ними письмові пояснення та пояснення у судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_2 , в судове засідання з`явилася, пояснила, що, її колишній чоловік ОСОБА_1 систематично вживає алкогольні напої, коли він перебуває у нетверезому стані, він стає дуже агресивним, стресує, нервує, і перебування з ним в одному просторі стає дуже небезпечним, зокрема і для їх неповнолітньої доньки, яка в такий період його дуже боїться. Вкзані обставини розпочались, ще з 2020 року, однак у неї була надія на виправлення чоловіка тому вона до жодних органів не зверталась, це вперше коли вона викликала поліцію.

Представник ОСОБА_2 адвокат Овсепян К.А. підтримала пояснення своєї двірительки, зазначила, що домашнє насильство в сімї триває давно, крім того на дани час воно стосується, вже і доньки колишнього подружжя, про що свідчить терміновий заборонний припис відносно кривдника, саме що до доньки, зазначила, що ситуації в сім"ї, а саме вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 негативно впливають н дитину, через що вона змушена звертатись до психолога. Тому просить приятгнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, прийняти до уваги пояснення надані птерпілою в суді та надані ними докази.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП суду надано протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАД №245955 від 06.10.2024, поясненнями та заява потерпілої ОСОБА_2 , пояснення ОСОБА_1 та рапорт працівника поліції.

Потерпілою ОСОБА_2 суд надано терміновий заборонний припис відносно кривдника, копію рішення суду про розірвання шлюбу, скріншоти преписок у мобільних додатках,акт надання особі соціальних послуг екстренно (кризово), а також відеозапис.

Заслухавши думку учасників, дослідивши надані суду докази, приходжу до натспного висновку.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої відповідно до ч. 3 ст. 8 - є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію прозахист правлюдини іосновоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Смирнов проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява №29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Загальними принципами судочинства встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна(умисна або необережна)дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно норми 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог, передбачених ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з"ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачене ст.173-2КУпАП наступає лише в тих випадках, коли має місце вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або не повідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування вразі його винесення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються у цьому Законі, зокрема:

- фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру;

- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Отже, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до диспозиції вказаної норми закону, обов`язковою ознакою даного правопорушення є настання наслідків від діянь особи, яка вчиняє домашнє насильство, а саме: наслідками такої дії чи бездіяльності могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілому від домашнього насильства.

Проте вказані наслідки для потерпілої ОСОБА_2 в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені.

Представлені потерпілою суду докази, не стосуються подій 06.10.2024 року, які вказані в протоколі та які інкримінуюьься ОСОБА_1 , вони мали місце або раніше, такі як відео, або пізніше, і стосувались не ОСОБА_2 , а їх неповнолітньої доньки, тобто не є предметом розгляду у вказані справі.

При цьому, суд звертає увагу, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, здійснюється саме на підставі протоколу Серія ВАД № 245955 від 06.10.2024 року і лише в межах вказаного протоколу може ухвалювати рішення, не виходячи за його межі.

Об"єктивних доказів, вини ОСОБА_1 суду не надано, тому враховуючи встановлені обставин, суддя приходить до висновку, що докази, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення не доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю: за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення /п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП/.

У даному випадку негативна відповідь на питання про винність громадянина ОСОБА_1 виходить не з позитивно встановленої невинності останнього, а з доказового аспекту презумпції невинності: ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Суддя не є стороною обвинувачення, а співробітники поліції не зібрали та не забезпечили надання до суду відповідних доказів винуватості особи.

Таким чином, суддя вважає, що справа підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Закриваючи провадження по справі з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 суддя не стягує судовий збір з останнього відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст.40-1,173-2, ст.283,ст.284 КУпАП, суддя,-

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо ОСОБА_1 - закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги у вказаний строк, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення.

Суддя Дегтяренко К.С.