ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2024 Справа №607/21338/24 Провадження №3/607/8905/2024

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Якімець Тарас Ігорович, розглянув матеріали, що надійшли від Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, закордонний паспорт громадянина України НОМЕР_1 , адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 ,

за частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №162188 від 30 вересня 2024 року зафіксовано, що 30 вересня 2024 року близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , ухилилась від виконання батьківських обов`язків передбачених статтею 150 Сімейного кодексу України, внаслідок чого малолітня донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи без нагляду випила нафтову речовину, через це потрапила до ТОДКЛ, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №162188 від 30.09.2024, зокрема особистим підписом ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явилася, не повідомивши про причини своєї неявки, із заявою про відкладення розгляду справи не зверталася.

Справу було неодноразово відкладено на 10.10.2024 о 15 год 00 хв., 24.10.2024 о 10 год. 15 хв., 08.11.2024 о 09 год. 15 хв., 25.11.2024 о 12 год. 00 хв., 18.12.2024 о 12 год. 15 хв. про що було відомо ОСОБА_1 , (зокрема, підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №120, №440).

Європейський суд з прав людини зазначив, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 41 рішення у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03).

Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2018 року (справа № 761/41616/16-ц) вказав: рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, з урахуванням того, що ОСОБА_1 , достеменно знаючи про дату, час та місце розгляду справи щодо неї, не повідомивши причин неявки, в судове засідання не з`явилася, клопотань про відкладення розгляду справи не надавала, беручи до уваги релевантну практику Європейського суду з прав людини, правові позиції Верховного Суду, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яку притягують до адміністративної відповідальності на підставі наявних матеріалів.

При вирішенні питання про розгляд цієї справи за відсутності особи, яку притягують до адміністративної відповідальності, суд також враховує положення статті 268 КУпАП, якими не встановлено імперативної законодавчої вимоги щодо присутності при розгляді справи за статтею 184 КУпАП особи, яку притягують до відповідальності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення доводиться матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №162188 від 30 вересня 2024 року (а.с. 1);

заявою ЄО №32897 від 30 вересня 2024 року, в якій вказано, що за адресою: м. Тернопіль, вул. Сахарова, 1, бригадою ЕМД доставлена ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька: АДРЕСА_1 . Діагноз: випадкове отруєння нафтопродуктами, існує загроза для життя дитини, а батьки відмовляються від госпіталізації (а.с. 2-3);

письмовими пояснення ОСОБА_1 від 30 вересня 2024 року, в яких вона зазначила, що дійсно є матір`ю двох неповнолітніх доньок: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 30 вересня 2024 року перебувала з дітьми за місцем проживання та проводила генеральне прибирання; на верхній полиці шафи знаходилась пластикова бутилка із вмістом нафтової речовини, яку взяла молодша донька ОСОБА_4 і зробила декілька ковтків (а.с. 4);

заявою ОСОБА_1 від 30 вересня 2024 року начальнику Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, щодо проведення перевірки по факту отруєння (а.с. 5);

актовим записом про народження №2117, свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якої є ОСОБА_1 (а.с. 7).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша); адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності (частина друга).

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 184 встановлено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 184 КУпАП полягає в ухиленні батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Диспозиція частини першої статті 184 КУпАП є бланкетною нормою, тобто такою нормою права, яка відсилає до норм іншого законодавчого акта.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї . Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки, зокрема, по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей.

Оцінивши надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП, доведена повністю, оскільки з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що ОСОБА_1 ухилилась від виконання, передбачених частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України, статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, обов`язків щодо виховання (забезпечення контролю над дозвіллям) відносно свого неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до того, що вона 30.09.2024 близько 09:30, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , випила нафтову речовину, внаслідок чого потрапила до ТОДКЛ. Такі дії не відповідають встановленим нормам закону, тому їх необхідно розцінювати як результат ухилення матері від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання дитини.

Обставини, які виключають адміністративну відповідальність відповідно до статей 17 20 КУпАП, не встановлено.

Обставин, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачених статтею 247 КУпАП, також не встановлено.

Обираючи вид та розмір адміністративного стягнення, суд, відповідно до статей 33, 34, 35 КУпАП, приймає до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, ОСОБА_1 раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності. Обставини, що пом`якшують відповідальність, відсутні. Обставини, що обтяжують відповідальність, відсутні.

Згідно з положеннями статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам.

Отже, враховуючи наведене вище, з огляду на дані про особу ОСОБА_1 , зокрема те, що вона є матір`ю двох малолітніх дітей, а також зважаючи, що таким діянням не спричинено значної шкоди життю та здоров`ю дитини, іншим особам, державному або громадському порядку і воно не становить великої суспільної шкідливості, а тому є малозначним, суд вважає за можливе, на підставі статті 22 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

На думку суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної статтею 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до частини другої статті 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи. Судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 7, 9, 22, 33, 34, 35, 184, 245, 247, 251, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звільнити її від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення обмежившись усним зауваженням.

2. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити.

3. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

4. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

5. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

6. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяТ. І. Якімець