Справа № 308/6743/24
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Кислого А. М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/566/24 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Кислого А. М. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.06.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушеннясерії ВАД № 543414 від 08.04.2024 та постанови судді від 24.06.2024 вбачається, що 05.04.2024 приблизно о 18 год 45 хв у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_3 , а саме штовхав її та спричинив їй фізичну біль, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Кислий А. М. просить скасувати постанову суду першої інстанції від 24.06.2024 та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 . Стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. В порушення вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складено пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка на думку поліцейського, вчинила правопорушення, а саме особу виявлено 05.04.2024, а протокол складено 08.04.2024. Чинним законодавством не передбачено будь-яких випадків зволікання у часі оформлення протоколів у подібних справах, у зв`язку з чим, складання протоколу через значний проміжок часу від дати виявлення правопорушення є недопустимим та не відповідає принципу законності. Допущені працівником поліції порушення при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 є перешкодою для розгляду адміністративної справи по суті, з`ясування її обставин та прийняття по ній рішення. Тому вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

До початку розгляду справи захисник-адвокат Кислий А. М. подав клопотання, у якому просить скасувати постанову від 24.06.2024 щодо ОСОБА_1 та звільнити останнього від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі ст. 22 цього Кодексу, обмежившись усним зауваженням.

-2-

Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду апеляційної скарги, потерпіла ОСОБА_3 на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилася. ОСОБА_3 повідомлена за допомогою смс-повідомлення, про що свідчить довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber». Також ОСОБА_3 направлено повідомлення про час та місце розгляду справи на наявну в матеріалах справи адресу місця її проживання, однак таке повернулось до апеляційного суду без вручення адресату. Указане свідчить про те, що апеляційним судом вжито всіх можливих заходів щодо повідомлення ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи, а відповідно вона вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Клопотання про відкладення розгляду справи ОСОБА_3 не заявляла, даних про поважність причин неявки не надала. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Адіментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_3 , що не може розцінюватись як порушення її прав, передбачених ст. 269 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Кислого А. М., які частково підтримали апеляційну скаргу та просили закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 , у зв`язку зі звільненням його від адміністративної відповідальності за малозначністю та оголошення йому усного зауваження, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, доводи апеляційної скарги та клопотання про застосування щодо ОСОБА_1 положень ст. 22 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга сторони захисту підлягає частковому задоволенню, а клопотання задоволенню, з таких підстав.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка.

Суд першої інстанції, при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за подію, що мала місце 05.04.2024, врахував належні

-3-

та допустимі докази про вчинення домашнього насильства фізичного характеру та вірно зазначив, що ОСОБА_1 штовхав свою дружину ОСОБА_3 та спричинив їй фізичну біль.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 543414, 05.04.2024 о 18 год 45 хв у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_3 , а саме штовхав її та спричинив їй фізичну біль, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Викладені у протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями потерплої ОСОБА_3 , рапортом чергового Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 05.04.2024, та іншими матеріалами справи.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані у встановленому законом порядку, порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративного правопорушення.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Вказаний висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.

Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

-4-

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу ОСОБА_1 , який під час апеляційного розгляду справи вину визнав та розкаявся у вчиненому, відсутність у матеріалах справи відомостей, які б характеризували його з негативної сторони та про те, що він раніше притягувався до адміністративної відповідальності, а також відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, апеляційний суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі. При цьому, апеляційний суд також бере до уваги надані стороною захисту докази, які свідчать про те, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірваний відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.07.2024, а 12.12.2024 вони уклали мирову угоду з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок щодо поділу майна. Наведені обставини, а також інші наявні в матеріалах справи докази дають обґрунтовані підстави вважати, що конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який мав місце 05.04.2024, був викликаний існуванням між ними неузгодженості життєвих позицій у певних аспектах ставлення до спільного життя. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що внаслідок дій ОСОБА_1 , потерпілій було завдано яких-небудь тілесних ушкоджень.

Вищенаведене свідчить про можливість визнати вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення малозначним, що дає підстави для скасування оскаржуваної постанови від 24.05.2024 та закриття провадження у справі зі звільнення останнього від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника-адвоката Кислого А. М. підлягає частковому задоволенню, а клопотання про застосування щодо ОСОБА_1 положень ст. 22 КУпАП задоволенню.

Керуючись ст. 22, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Кислого А. М. задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.06.2024 щодо ОСОБА_4 ,- скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за малозначністю й оголосити йому усне зауваження, а провадження у справі закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя