Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/82/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року смт. Народичі

Суддя Народицького районного суду Житомирської області Дубовик П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Народицького відділення поліції Коростенського відділу Головного управління національної поліції в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого,

за частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 будучи притягнутий 19 липня 2023 року Народицьким районним судом Житомирської області до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17000 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами, 27 січня 2024 року о 13 годині 50 хвилин в с.Одруби по вулиці 1-го Травня Народицької ТГ Коростенського району Житомирської області ОСОБА_1 повторно протягом року керував мотоциклом марки «Муравей 2м» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, з метою перевірки на стан алкогольного сп`яніння проводився огляд із застосуванням приладу «Драгер 6820», результат 2,43%, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні 11.03.2024 ОСОБА_1 пояснив, що дійсно в січні 2024 році приїхав в с.Одруби Народицької ТГ Коростенського району на мотоциклі марки «Муравей 2м», де в знайомих вжив спиртного. Після чого, перебуваючи на вулиці села, завів двигун вказаного мотоциклу, не сідаючи на нього, почав рухати мотоцикл по дорозі села, при цьому тримав руками його за кермо та таким чином керуючи транспортним засобом. В цей час його зупинили працівники поліції, і під час розмови з ними, останні виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння. На пропозицію поліцейського пройти освідування на місці, він погодився. Результат тесту підтвердив факт перебування його в стані сп`яніння. Стверджує, що він не їхав на мотоциклі, а лише завів його двигун та котив його по дорозі населеного пункту.

В наступні судові засідання 23.04.2024, 21.05.2024 року ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення SMS повідомлень на його номер мобільного телефону (а.с.25, 26).

Крім того, повідомлення про розгляд справи 23.04.2024 року розміщено на офіційному сайті судової влади. Інформація про дату, час та місце розгляду справи також перебуває у відкритому доступі на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: https://nr.zt.court.gov.ua/sud0615/gromadyanam/91/1086121/, а відтак ОСОБА_1 повинен був цікавитись долею справи, добросовісно користуватись наданими їй процесуальними правами. Останній мав об`єктивну можливість особисто, або через представника в повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП і не був позбавлений можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

ОСОБА_1 повинен був цікавитись долею справи, добросовісно користуватись наданими йому процесуальними правами. Останній мав об`єктивну можливість особисто, або через представника в повній мірі реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП і не був позбавлений можливості надати письмові клопотання, заяви, звернення чи пояснення з приводу обставин правопорушення.

Суд використав усі процесуальні можливості щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи, проте ОСОБА_1 не виконуючи процесуальний обов`язок з`являтися до суду за викликом, затягує розгляд справи, що суддя розцінює як намагання уникнути відповідальності.

А тому з огляду на положення ст.268 КУпАП, відповідно до якої участь особи при розгляді справи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП не є обов`язковою, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, відеозапис із нагрудної відеокамери патрульного поліцейського, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністратині правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №000450 від 27.01.2024 року, відеозаписами із нагрудної відеокамери патрульного поліцейського, направленням водія з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тестом №228 від 27 січня 2024 року з метою виявлення стану алкоголя, копією постанови Народицького районного суду від 19.07.2023 року, рапортом поліцейського та поясненням правопорушника.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КпАП України є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст.ст.251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Частина 2 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинене повторно протягом року.

Судом враховується, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Визначення терміну "керуванняя транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

З огляду на викладене, не заслуговують на увагу твердження особи, яка притягається до відповідальності з приводу того, що він не сідав за кермо мотоцикла, а лише завівши двигун, котив його по дорозі населеного пункту, оскільки останній своїми умисними діями,з метою приведення транспортного засобу в рух (зворушення з місця) і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі, завів його двигун, тримаючи при цьому кермо в руках, котив його по дорозі, керував ним у такий спосіб та тим самим використовував цей транспортний засіб за призначенням, тобто з метою керування.

Дослідивши зазначені вище матеріали справи, суддя приходить до висновку про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП.

Враховуючи характер та небезпечність вчиненого адміністративного правопорушення, ступінь суспільної небезпеки, адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, з огляду на особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, суд прийшов до висновку про призначення адміністративного стягнення в межах санкції частини 2 статті 130 КУпАП, що відповідатиме характеру вчиненого правопорушення і меті адміністративного стягнення.

При накладенні стягнення суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, якого протягом року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, ступінь його вини, майновий стан, а також те, що обставин, які пом`якшують адміністративну відповідальність, не встановлено, і вважає доцільним призначити адміністративне стягнення в межах санкції частини 2 статті 130 цього Кодексу, тобто у виді штрафу.

При цьому, враховуючи положення ч.2 ст.130 КУпАП, суд при накладенні адміністративного стягнення застосовує до винної особи разом із штрафом позбавлення права керування транспортними засобами, що визначене законодавцем як безальтернативне у санкції ч.2 ст.130 КУпАП.

З огляду на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який належить іншій особі, суд визначає адміністративне стягнення без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись статтями 27, 221, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 та КУпАП, й піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 34000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду особою, щодо якої її винесено, її законним представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня її винесення.

Відповідно до ст.303 КУпАП постановасуду підлягає зверненню до виконання протягом 3 місяців з дня її винесення.

Суддя: