Справа №521/6392/24
Номер провадження 3/521/4947/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Федоренко Т.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.185, ст.173 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 01.04.2024 року серії АА №080311 гр. ОСОБА_1 01.04.2024 року о 19:15 годин в АДРЕСА_3 в під`їзді будинку не виконував неодноразову законну вимогу про припинення правопорушення, а саме дрібного хуліганства в формі нецензурної лайки та кидався в бійку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 01.04.2024 року серії АА №080312 01.04.2024 року о 19:14 годин м.Одеси, вул. Інглезі, 12 гр. ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у під`їзді виражався нецензурною лайкою та кидався у бійку в сторону ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян та чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, просив справу закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, зазначивши, що в його діях не було як прямого так і непрямого умислу, дійсно виник конфлікт з ОСОБА_2 на ґрунті неприязних стосунків, наразі конфлікт вичерпано, вони примирились, претензій один до одного не мають. В той день ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 прийшли до нього додому, стукали у двері та вікна, тому саме він викликав поліцію для свого захисту. дійсно не відкривав двері, бо боявся, що його можуть побити.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 зазначив, що з ОСОБА_1 виник конфлікт на ґрунті неприязних стосунків, наразі конфлікт вичерпано, вони примирились, претензій один до одного не мають.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 зазначила, що конфлікт з ОСОБА_1 виник на ґрунті їх спілкування стосовно її доньки, наразі конфлікт вичерпано, вони примирились, претензій один до одного не мають.

На підставі ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, по справах, що розглядаються одночасно одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Оскільки адміністративні протоколи складені відносно однієї особи за вчинення кількох адміністративних правопорушень, що пов`язані однією обставиною та одночасно розглядаються в одному суді, то дані справи про адміністративні правопорушення підлягають об`єднанню в одне провадження.

Матеріали справ про адміністративні правопорушення за протоколом від 01.04.2024 року серії АА №080311 (справа №521/6392/24, провадження №3/521/4947/24) та протоколом від 01.04.2024 року серії АА №080312 (справа №521/6393/24, провадження №3/521/4948/24) відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.185 та ст.173 КУпАП, слід об`єднати в одне провадження, об`єднаній справі присвоїти №521/6392/24, провадження №3/521/4947/24).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст.7 КУпАП).

За положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження у зазначених справах є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ст.185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, тобто протиправним діянням буде злісна непокора щодо кожного розпорядження чи вимоги поліцейського, якщо вони законні та пред`являються у процесі виконання ним службових обов`язків, зокрема з охорони громадського (публічного) порядку.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, а також у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.

Правопорушення вважається закінченим з моменту виникнення злісної непокори законним розпорядженням або вимогам поліцейського.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 за №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги».

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» від 26.06.1992 за № 8 злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Кваліфікуючою ознакою цього адміністративного правопорушення визначають спосіб його вчинення злісність непокори, що є відмовою від виконання наполегливих, неодноразово повторених проте в той же час законних вимог чи розпоряджень поліцейського під час виконання ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, яка свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Суб`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Суб`єкт вказаного правопорушення загальний, тобто фізична осудна особа, яка досягла 16-ти річного віку.

Судом досліджено надані докази, серед яких протоколи про адміністративні правопорушення, пояснення потерпілого та свідка ОСОБА_3 .

Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності її вини, оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи неспростовних презумпцій факту.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, будь-яких інших доказів, крім протоколу та пояснення ОСОБА_3 суду не надано.

Таким чином, наявні у справі докази не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 саме злісної непокори законній, наполегливій, неодноразовій вимозі працівника поліції, яка була виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до законних вимог працівників поліції і є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст 185 КУпАП.

Згідно диспозиції ст. 173 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Хоча законодавство України не містить чіткого визначення поняття громадського порядку, однак безперечним є те, що він полягає у таких обумовлених потребами суспільства врегульованих правовими та іншими соціальними нормами умовах, які мають на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, створення нормальних, максимально сприятливих умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП є місце вчинення, а саме - громадське місце. Під громадським місцем необхідно розуміти загальнодоступні місця, зокрема вулиці, сквери, парки, ринки, дворові території, частини будь-якої будівлі, споруди, які доступні або відкриті для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу.

Суб`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення характеризується наявністю вини у формі як прямого так і непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Судом встановлено, що конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник на ґрунті особистих неприязних стосунків та дії ОСОБА_1 не були направлені саме на порушення громадського порядку та невиконання вимог працівників поліції. Саме ОСОБА_1 викликав поліцію, що на думку суду свідчить про відсутність у останнього умислу на вчинення дрібного хуліганства.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України 22.12.2006 N10 "Про судову практику в справах про хуліганство", дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК ( 2341-14 ), що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

А отже, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчинені саме дрібного хуліганства не доведена.

У відповідності до практики ЄСПЛ, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні докази та дані щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчинені злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського та які б свідчили про те, що 01.04.2024 р. мали місце дії ОСОБА_1 , спрямовані на порушення громадського порядку та спокою громадян з хуліганських мотивів. А тому суд приходить до висновку про відсутність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173, ст.185 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 173, 185, 283, 274, 284, 285 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Матеріали справ про адміністративні правопорушення за протоколом від 01.04.2024 року серії АА №080311 (справа №521/6392/24, провадження №3/521/4947/24) та протоколом від 01.04.2024 року серії АА №080312 (справа №521/6393/24, провадження №3/521/4948/24) відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.185 та ст.173 КУпАП об`єднати в одне провадження, об`єднаній справі присвоїти №521/6392/24, провадження №3/521/4947/24).

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.185 та ст.173 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.І. Федоренко