ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/6720/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2024 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коляденко П.Л., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП (протокол серії ВАБ № 373199),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 18.09.2024 року о 19 год. 50 хв., перебуваючи в м. Києві, у вестибюлі станції метро «Харківська» КП «Київський метрополітен», у відповідності до вимог ст. 32 та ст. 34 Закону України «Про національну поліцію України» був запрошений до кімнати поліції, розташованої на вказаній станції метро, де під час поверхневого огляду поліцейським проковтнув прозорий зіп-пакет із невідомою речовиною та в подальшому вчинив злісну непокору законним вимогам працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а саме: відмовився після неодноразових вимог поліцейського не намагатися покинути місце події та не здійснювати спроби втечі з місця події з метою уникнення відповідальності та, відштовхнувши поліцейських, втік у невідомому напрямку, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Із заперечень адвоката Голинської С.В., поданих в інтересах ОСОБА_1 в судовому засіданні, що відбулось 26.11.2024 року о 09 год. 00 хв., вбачається, що сторона захисту категорично заперечує вину ОСОБА_1 , вказуючи, що під час складання протоколу особу правопорушника було встановлено на підставі недійсного посвідчення водія НОМЕР_1 від 20.10.2020 року ТЦК 8042, термін дії якого закінчився 20.10.2022 року. Крім того, у вищевказаних запереченнях, адвокат наголошувала на тому, що у жовтні 2022 року у ОСОБА_1 було викрадено/втрачено документи, в тому числі і посвідчення водія НОМЕР_1 від 20.10.2020 року ТЦК 8042 і паспорт і ряд інших документів, а тому ОСОБА_1 відновлював втрачені документи, які до цього часу не знайдені. Наполягала на виклику свідків.

В судове засідання, призначене 16.12.2024 року о 09 год. 00 хв., ні ОСОБА_1 , ні його захисник - адвокат Голинська С.В., не з`явились, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялись вчасно та належним чином. На момент розгляду справи будь-яких заяв про причини неявки та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Крім того, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Смірнов проти України» (2005 р.), у силу вимог параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється у залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням параграфу 1 статті 6 даної Конвенції.

При цьому до завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення наряду із охороною прав і свобод громадян віднесено в тому числі і виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Таким чином відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення не має перешкоджати її розгляду зі збереженням можливості притягнення особи до адміністративної відповідальності в межах строків, визначених, зокрема, статтею 38 КУпАП, у разі встановлення наявності складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому справа не є складною ні в правовому, ні у фактичному аспекті, і в даному випадку безпідставне відкладення розгляду призвело би до штучного створення умов для уникнення відповідальності за скоєне правопорушення.

Враховуючи викладене, з метою дотримання вимоги розумного строку відповідно до статті 6 параграфа 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, приймаючи до уваги відсутність даних щодо поважності причин неявки ОСОБА_1 та його захисника у дане судове засідання, а також те, що строки накладення адміністративного стягнення, встановлені ст. 38 КУпАП, спливають, при цьому позиція сторони захисту була викладена у попередньому засіданні, клопотання щодо виклику свідків та витребування інформації були задоволені, а всі докази були досліджені судом, підстав для відкладення судового засіданні не вбачається і тому суд дійшов висновку про можливість судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідків, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Будучи допитаною в судовому засіданні інспектор з загону оперативного контролю ОСОБА_2 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, пояснила, що в день події бачила, як раніше невідомого хлопця було зупинено з метою перевірки документів, що постійно відбувається в умовах воєнного стану. Спочатку він відмовився, потім показав якійсь документ у телефоні. В подальшому хлопцю запропонували пройти до кімнати поліції, але останній відмовлявся, відбулась словесна перепалка, хлопець проковтнув пакетик з якоюсь речовиною, став кричати та втік, не зважаючи на вимоги працівника поліції. Також зазначила, що повністю підтримує показання, надані під час оформлення матеріалів.

Будучи допитаною в судовому засіданні інспектор з загону оперативного контролю ОСОБА_3 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, суду надала аналогічні показання. Також вказала, що нею одразу були надані показання під час оформлення протоколу.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме із даних пояснень інспекторів служби воєнізованої охорони на станції метро «Харківська» - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , останні вказали про те, що під час несення служби 18.09.2024 були свідками, як приблизно о 19 год. 50 хв. працівники поліції зупинили громадянина для перевірки документів. На вимогу поліцейських останній пред`явив якийсь електронний документ в телефоні, після чого йому було запропоновано пройти в кімнату поліції для проведення поверхневого огляду. В подальшому з кімнати поліції було чутно обурливі крики та відмову громадянина від проведення поверхневого огляду. Під час вказаних подій, громадянин з`їв пакетик з речовиною, візуально схожою на наркотичну та втік від поліцейських.

Командир взводу № 1 РПП УП в метрополітені ГУНП в м. Києві лейтенант поліції ОСОБА_4 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, будучи допитаним в судовому засіданні показав, що під час несення служби 18.09.2024 був зупинений громадянин ОСОБА_1 з метою перевірки документів, в подальшому він був запрошений до кімнати поліції. В ході розмови останній проковтнув прозорий пакет, став кричати, безпідставно просив про допомогу, після чого не зважаючи на вимоги поліцейського залишитись - втік, відштовхнувши поліцейського. Вважав, що подібна поведінка обумовлена тим, що ОСОБА_1 згідно бази даних має інші провадження, у тому числі передбачене ст. 307 КК України. Вказав, що інформація по події була викладена ним у рапорті.

Також ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оглянувши фотографію на копії посвідчення водія, наявне в матеріалах справи, підтвердили, що на місці подій була саме та особа, яка зображена на вказаному посвідченні.

Будь-яких даних на підтвердження перевищення працівниками поліції своїх службових повноважень чи будь-яких зловживань службовими обов`язками, в матеріалах справи не має та до суду не подано.

Суд вважає, що вказані пояснення, як інспекторів з загону оперативного контролю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , так і командира взводу № 1 РПП УП в метрополітені ГУНП в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_4, є чіткими, детальними та повністю узгоджуються між собою.

При цьому пояснення вказаних свідків не суперечать даним рапорту від 18.09.2024 року ОСОБА_5 на ім`я начальника УП в метрополітені ГУНП у м. Києві, а також письмовим поясненням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що наявні в матеріалах справи.

Будь-яких обставин, які би свідчили про наявність підстав для обмови ОСОБА_1 вказаними свідками, судом не встановлено.

Крім того, з відповіді Дарницького УП ГУНП в м. Києві, яка надійшла на адресу суду 10.12.2024, вбачається, що відповідно до відомостей, які містяться в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України», до Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві заяв та повідомлень від ОСОБА_1 про втрату чи викрадення документів, в тому числі, водійського посвідчення НОМЕР_1 від 20.10.2020 ТЦК 8042 протягом 2022 року, як про це вказувала адвокат останнього, не надходило.

Посилання захисника - адвоката Голинської С.В. на те, що особу ОСОБА_1 було встановлено на підставі недійсного документу - виданого вперше посвідчення водія від 20.10.2020 року, термін дії якого закінчився 20.10.2022 року, є неспроможними, оскільки як установлено у п. 1 п.п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 р. № 184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» (з подальшими змінами), у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився.

Сукупність викладених доказів, що були ретельно досліджені в ході судового розгляду, дають безсумнівні підстави зробити висновок про те, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується в повному обсязі.

Враховуючи особу правопорушника, конкретні обставини вчиненого правопорушення, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штраф в максимальних межах, встановлених санкцією частини статті для даного виду стягнення.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягається до адміністративного відповідальності підлягає стягненню судовий збір.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 185, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя