Номер провадження: 33/813/1240/24
Справа № 511/828/24
Головуючий у першій інстанції Бобровська І. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 511/828/24

Номер провадження: 33/813/1240/24

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить - 8 500,00 (вісім тисяч п`ятсот грн) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі - 605,60 грн..

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 22.02.2024 року о 19 год. 20 хв. на південно-західній околиці с. Кучургани Роздільяннського району Одеської області, на відстані від 300 метрів від лінії державного кордону, було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який в групі осіб, а саме - із громадянином України ОСОБА_2 намагався перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдова в районі прикордонного знаку № 0524 на напрямку с. Кучургани (Україна) с. Первомайськ (РМ), поза пунктом пропуску через державний кордон України в пішому порядку з документами, що посвідчують особу, чим порушив Закон України «Про державний кордон України».

На підставі викладених обставин, інспектором прикордонної служби 2-ої категорії відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне порушення серії ПдРУ № 254941 від 22.02.2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням діючого законодавства. Роздільнянський районний суд Одеської області не є уповноваженим, внаслідок припинення, розглядати справи та виносити рішення. ОСОБА_1 заперечує визнання своєї вини у незаконному перетині державного кордону України, зазначає, що процесуальні документи були підписані ним під натиском. Також апелянт наголошує на тому, що органом, який склав протокол не було роз`яснено ОСОБА_1 його права, згідно п. 4 ст. 256 КУпАП та ч.1 ст. 63 Конституції України. ОСОБА_1 було затримано прикордонником, який не представився та не показав посвідчення. Протокол складено з порушенням вимог чинного законодавства. Судом першої інстанції незаконно та необґрунтовано винесено постанову, з порушенням вимог процесуального та матеріального права. Його не було сповіщено про дату, час, місце розгляду справи. Жодних доказів, якими б підтверджувався факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, оскаржувана постанова не містить.

Посилаючись на вищевказані доводи, ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, що в свою чергу підтверджується наявними матеріалами справи, а саме:

- відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №254941 від 22.02.2024 року (а. с. 2);

- рапортом інспектора прикордонної служби 2 категорії впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 22.02.2023 року про виявлений факт спроби незаконного перетинання державного кордону України групою осіб (а. с. 5);

- копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №254942 від 22.02.2024 року, складеного відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та його письмовими поясненнями (а. с. 6 - 7);

- довідкою за результатами проведення перевірочних заходів від 22.02.2024 року (а. с. 8 - 9).

За результатами дослідження апеляційним судом у судовому засіданні наявних у матеріалах справи доказів встановлені наступні обставини.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №254941 від 22.02.2024 року зазначається, що 22 лютого 2024 року о 19 годині 20 хвилин на відстані 300 м. від лінії державного кордону було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який намагався перетнути державний кордон України поза пунктом пропуску через державний кордон України на вихід з України до республіки Молдова в районі пп/зн 0524 на напрямку с. Павлівка (Україна) с. Первомайськ (РТ) в пішому порядку з документами, що посвідчують його особу, чим порушено вимоги абз. 1 ст. 9 Закону України «Про Державний кордон України», ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль».

Відповідно до виписаних у ст. ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

За змістом ст. 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення. Тому, відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, обставини та суть адміністративного правопорушення повинні бути чітко викладені в протоколі.

Частиною 2 статті 204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

У матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_4 , в яких він зазначає, що прямував з м. Одеси до селища Кам`янка на громадському транспорті, у подальшому з селища Кам`янка до селища Кучурган з метою перетину кордону з республікою Молдова та був затриманий прикордонником.

Відповідно до рапорту капітана ОСОБА_5 , 22 лютого 2024 року о 19:20 на західній околиці с. Кучурган Роздільнянського району Одеської області, на відстані 300 м від лінії державного кордону, було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який в групі осіб, а саме - із громадянином України ОСОБА_2 намагався перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдову в районі пп/зн 0524 на напрямку с. Кучурган (України) с. Первомайськ (республіка Молдова), поза пунктом пропуску через державний кордон України, в пішому порядку, з документами, що посвідчують його особу, чим порушили вимоги абзацу 1 ст. 9 Закону України «Про Державний кордон України», ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль».

В матеріалах справи наявний протокол про адміністративне правопорушення № 254942 від 22.02.2024 року, складений відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та його письмові пояснення. У вказаних поясненнях зазначено, що ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_1 прямував з м. Одеси до селища Кам`янка на громадському транспорті, з селища Кам`янка до селища Кучурган з метою незаконного перетину кордону з Республікою Молдова та був затриманий прикордонником.

Наведені вище докази, які апеляційний суд визнає належними й допустимими, і зібраними відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення спроба незаконного перетину державного кордону України, вчиненого групою осіб.

Твердження апелянта про те, що він не мав наміру незаконно перетинати кордон, винуватим себе не вважає, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й повністю спростовуються наведеним вище.

Посилання апелянта, що процесуальні документи підписані ним під психологічним тиском та погрозами застосування фізичного насильства з боку працівника поліції, інспектор прикордонної служби, який склав протокол про адміністративне правопорушення, є заінтересованою особою не свідчать безумовно про невинуватість апелянта, відхиляються апеляційним судом, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які належні дані, які можуть свідчити про те, що дії уповноважених осіб правоохоронних органів та/або прикордонної служби при затриманні ОСОБА_1 та при оформленні відносно нього матеріалів адміністративного правопорушення були незаконними та протиправними. Апеляційним судом не встановлено будь-яких фактів про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, які б призвели до визнання ним вини та підписання протоколу про адміністративне правопорушення, заяви та інших документів, які містяться у матеріалах справи під тиском та погрозами. У матеріалах справи немає відомостей про те, що ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами про незаконність дій прикордонного наряду або оскаржував такі дії у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки складений щодо ОСОБА_1 протокол за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні та достатні докази, які б свідчили про винуватість апелянта, апеляційним судом відхиляються, у зв`язку з тим, що надані разом з протоколом про адміністративне правопорушення докази надають можливість суду повністю встановити суть та обставини адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, що інкримінується ОСОБА_1 ..

Посилання апелянта про порушення районним судом під час розгляду справи норм діючого законодавства апеляційним судом не приймаються, оскільки в ході апеляційного перегляду справи суді апеляційної інстанції встановлено, що районний суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив наявні у справі докази і дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної постанови суду першої інстанції та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність доводів апеляційної скарги. Вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, є законним та обґрунтованим, підстави для скасування або зміни постанови суду відсутні.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, районним судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 247, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін