ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Торубарова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Торубарова Андрія Володимировича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

на постанову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що водій ОСОБА_1 , 12.10.2024 року о 12 годині 51 хвилин в м. Дніпро, по вул. Старочумацька 9, керував транспортним засобом Volkswagen LT35D, д.н.з. НОМЕР_1 , який мав технічні несправності, а саме, тріщина на вітровому склі, відсутні гайки кріплення коліс, відсутні замки дверей, на 2024 рік автомобіль не пройшов обов`язковий технічний контроль, правопорушення вчинено повторно протягом року, від 20.05.2024 року за ч. 3 ст. 121 КУпАП, чим порушив вимоги п. 31.3б, 31.4.5, 31.4.7г Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник Торубаров А.В. вказує на незаконність та необґрунтованість постанови, яка винесена на припущеннях.

В обґрунтування посилається на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 , а саме:

- відсутні докази, які підтверджують, що транспортний засіб, яким нібито керував ОСОБА_1 , підлягає обов`язковому технічному контролю;

- до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та доказів, які підтверджують, що після закінчення строку дії попереднього обов`язкового технічного контролю його повторно не пройдено;

- відсутні доказів про наявність у ОСОБА_1 повторності вчинення адміністративного правопорушення та копії постанови про накладання адміністративного стягнення за ч.3 ст. 121 КУпАП.

Захисник вказує, що у постанові суду першої інстанції зазначено, що нібито ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив факт притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 121 КУпАП, водночас відповідно до п. 32 Постанови ВСУ КАС від 15.05.2019 у справі № 537/2088/17, факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за якими вчинено адміністративне правопорушення, яке позивачу постановлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище.

Також апелянт зазначає, що у справі відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт керування та експлуатації транспортного засобу - відсутні відеозаписи, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та докази зупинки його працівниками поліції. Отже, ОСОБА_1 не може вважатися суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, тому слід вважати недоведеною винуватість останнього у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у вину, складеним відносно нього протоколом.

Щодо рапорту працівника поліції, захисник зауважеє, що відповідно висновку ВС КАС, викладеного у справі № 524/5741/16-а, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення без інших належних та допустимих доказів.

Оскільки у справі відсутні постанови, винесені за наслідком розгляду справи про адміністративне правопорушення, що стосувалися б порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та відсутні докази наявності будь-яких інших підстав (крім порушення Правил дорожнього руху), передбачених ч.1 ст. 35 Закону Про національну поліцію, які б могли стати причиною для зупинки транспортного засобу в цій справі, матеріалами провадження не доведено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Згідно позиції, викладеної у постанові ВС від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17, постанові Чернівецького апеляційного суду від 13.10.2022 у справі № 718/1824/22, якщо зупинка транспортного засобу була безпідставна, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини.

Враховуючи наведене, захисник просить постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2024, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП скасувати, провадження щодо останнього закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Торубаров А.В. підтримав доводи поданої апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, просив постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, але захисник вважав за можливе розглянути справу без участі його підзахисного, що, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано, однак не у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст. 280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення, рапорт працівника поліції, фототаблицю із зображенням автомобіля та пояснення ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного розгляду.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА №121193 від 12 жовтня 2024, складеного у відношення ОСОБА_1 , 12.10.2024 о 12 годині 51 хвилина в м. Дніпро, Індустріальний району, вул. Старочумацька, 9, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen LT35D, д.н.з. НОМЕР_1 , який мав технічні несправності, а саме: тріщина на вітровому склі, відсутні гайки кріплення коліс, відсутні замки дверей, автомобіль не пройшов обов`язковий технічний контроль на 2024 рік. Правопорушення вчинено повторно протягом року, постанова від 20.05.2024 року за ч. 3 ст. 121 КУпАП. Водій порушив вимоги п. 31.3б, 31.4.5, 31.4.7г Правил дорожнього руху, ДСТУ 3649:2010 п. 6.8.5, за що передбачена відповідальність ч.4 ст. 121 КУпАП.

Вказано, що до протоколу додаються фотоматеріали.

У графі Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності стоїть підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 булі роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП і повідомлено місце та час розгляду справи, про що свідчить його особистий підпис.

Зазначено, що тимчасово було вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 від 01.12.2011 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_3 .

Протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с.1).

Згідно рапорту інспектора відділу БДР УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції О.Мартиненка, 12.10.2024 під час патрулювання на вул. Старочумацькій в м. Дніпрі було виявлено транспортний засіб Volkswagen LT35D, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час перевірки документів. Було встановлено, що автомобіль Volkswagen LT35D, д.н.з. НОМЕР_1 має технічні несправності, а саме: тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисніків, відсутні болти/гайки кріплення дисків коліс, відсутні замки дверей, також транспортний засіб підлягає обов`язковому технічному контролю та не пройшов його своєчасно. Водій ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності 20.05.2024 за ч.3 ст. 121 КУпАП. На водія ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол серії АБА № 121193 за ч.4 ст. 121 КУпАП (а.с.2).

До матеріалів справи працівниками поліції долучено фототаблицю із зображенням пошкоджень транспортного засобу Volkswagen LT35D, д.н.з. НОМЕР_1 , а саме тріщина на вітровому склі в зоні роботи склоочисніків, відсутні болти/гайки кріплення дисків коліс, відсутні замки дверей (а.с.3-4).

Апеляційний суд вважає, що наявні у справі докази у сукупності відображають усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення та підтверджує факт керування 12.10.2024 ОСОБА_1 автомобілем Volkswagen LT35D, д.н.з. НОМЕР_1 , який мав технічні несправності, а саме: тріщина на вітровому склі в зоні роботи склочісників, відсутні болти/гайки кріплення дисків коліс, відсутні замки дверей.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі захисник Маньковського В.І. не оспорює наявність на автомобілі Volkswagen LT35D, д.н.з. НОМЕР_1 вказаних вище технічних несправностей, а лише наявність у справі доказів факту керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 автомобілем, доказів на підтвердження необхідності проходження обов`язкового технічного контролю автомобіля Volkswagen LT35D, д.н.з. НОМЕР_1 , а також доказів повторності вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 КУпАП.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Вимогами ч.ч. 1-3 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за:

- керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів;

- керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації;

- керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Частиною 4 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідно до п. 31.4.5, 31.4.7г ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згдіно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, як відсутній болт (гайка) кріплення або є тріщини диска і ободів коліс; не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх у дію, привід керування дверима, спідометр, одометр, тахограф, пристрій для обігрівання і обдування скла.

Відповідно до п. 1.3 Наказу Міністерства інфраструктури України № 710 від 26 листопада 2012 року «Про затвердження Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки» для ідентифікації транспортного засобу, визначення вимог і методів для його перевірки застосовують нормативно-технічні документи, зокрема національний стандарт ДСТУ 3649:2010 "Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання".

Пунктом 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Як убачається з матеріалів провадження, зокрема з протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 121193, 12.10.2024 о 12 годин 51 хвилині водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen LT35D, д.н.з. НОМЕР_1 з технічними пошкодженнями та був зупинений працівниками поліції на вул. Старочумацькій, 9 у м. Дніпрі. Після складання протоколу про адміністративне правопорушення, у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. Протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності без жодних зауважень, зокрема і з приводу того, що він не керував транспортним засобом (а.с.1).

Наведені обставини підтверджуються також інформацією, викладеною у рапорті інспектора відділу БДР УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Олега Мартиненка від 12.10.2024 (а.с.2).

Згідно постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2024, у судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказав, що автомобіль Volkswagen LT35D, д.н.з. НОМЕР_1 , яким він користується рідко у побутових цілях, дійсно має неналежний технічний стан та підтвердив, що раніше він вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП.

Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про те, що матеріалами справи підтверджується факт керування водієм ОСОБА_1 12.20.2024 транспортним засобом Volkswagen LT35D, д.н.з. НОМЕР_1 з технічними несправностями повторно, протягом року, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст. 121 КУпАП. Тому апеляційні доводи в цій частині є необґрунтовані.

Посилання адвоката та висновки ВСУ КАС, викладені у постанові від 15.05.2019 у справі № 537/2088/17 про те, що факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності, є некоректними, оскільки ці висновки стосуються правовідносин, що регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, а отже є відмінними від правовідносин, які існують у нашій справі та які регулюються нормами КУпАП, зокрема, статтею 251 цього Кодексу.

Крім того звертається увага, що у суді першої інстанції сам ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом з технічними несправностями та факт притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 121 КУпАП протягом року.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що рапорт працівника поліції є неналежним доказом також не заслуговують на увагу, оскільки рапорт є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника про законність своїх дій, наведені у рапорті дані повністю узгоджуються з іншими матеріалами провадження щодо послідовності дій працівників поліції при оформлені ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Не є слушними і доводи апелянта щодо відсутності підстав для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , оскільки підстави для зупинки транспортного засобу або відсутність таких підстав не спростовують факту порушення водієм ОСОБА_1 п. 31.4.5, п. 31.4.7г Правил дорожнього руху, а також п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010, тобто керування останнім транспортним засобом, який має технічні несправності, повторно протягом року, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП, не впливають на висновки суду щодо доведення вини водія транспортного засобу та мають наслідком притягнення до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення, встановленого санкцією даної норми закону.

Апеляційний суд вважає, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу дотримуватись встановлених законодавцем вимог, зокрема Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» порушенні ним п. 31.4.5, п. 31.4.7г Правил дорожнього руху, а також п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010, тобто керування останнім транспортним засобом, який має технічні несправності, повторно протягом року, тобто у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Посилання апелянта з цього приводу на певні рішення інших судів є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом судовий прецедент. Згідно ч.1 ст.36 Закону України Про судоустрій і статус суддів Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже рішення апеляційних судів, зокрема й ті, на які посилається апелянт, не створюють правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні.

Водночас, аналізуючи апеляційні вимоги сторони захисту про те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 31.3 б Правил дорожнього руху, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до п. 31.3. б ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Виключення з цього правила визначені ч.2 ст. 35 Закону, а саме обов`язковому технічному контролю не підлягають, серед іншого, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища. Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

Як убачається з наявних матеріалів доказів того, що автомобіль Volkswagen LT35D, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , підлягав обов`язковому технічному контролю та з якою періодичністю, працівниками поліції до адміністративної справи не долучено.

Отже, оскільки підтвердження того, що ОСОБА_1 допустив порушення п.31.3 б Правил дорожнього руху, які полягають у нездійсненні обов`язкового технічного контролю транспортного засобу, матеріали провадження не містять, тому постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2024 слід змінити та виключити посилання суду першої інстанції на наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 такої кваліфікуючої ознаки, як порушення п.31.3 б Правил дорожнього руху, а саме нездійсненні обов`язкового технічного контролю транспортного засобу.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Торубарова А.В. підлягають частковому задоволенню, а постанову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2024 року змінити, шляхом виключення з мотивувальної частини постанови посилання суду першої інстанції на наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 такої кваліфікуючої ознаки, як порушення п.31.3 б Правил дорожнього руху, а саме нездійсненні обов`язкового технічного контролю транспортного засобу.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Торубарова Андрія Володимировича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Постанову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП змінити, виключивши з мотивувальної частини постанови посилання суду першої інстанції на наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , кваліфікуючої ознаки, як порушення п.31.3 б Правил дорожнього руху, а саме нездійсненні обов`язкового технічного контролю транспортного засобу.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО