Справа № 145/1927/24
Провадження № 33/801/960/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванець В. Д.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 183-1 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, -

в с т а н о в и в:

Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 183-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за цією статтею у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 240 (двісті сорок) годин, стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп на користь держави.

В постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 з моменту відбуття суспільно-корисних робіт не сплатив аліменти на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня надходження коштів від відпрацювання суспільно-корисних робіт, а саме за період з 22.12.2023 по 01.10.2024. Згідно з повідомленням Вінницького РВ № 2 ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області від 22.12.2023 боржник відпрацював 120 годин суспільно-корисних робіт. Кошти на рахунок відділу надійшли 29.12.2023 в сумі 3 908,43 грн, які були перераховані на рахунок стягувача державним виконавцем 10.01.2024 згідно з платіжним дорученням № 40. Заборгованість по аліментах станом на 01.10.2024 становить 104 847,96 грн.

Відповідно до примітки ст. 183 КУпАП під повторним вчиненням правопорушення у цій статті слід розуміти невжиття особою заходів щодо сплати аліментів протягом двох місяців з дня відбуття адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, призначеного з підстав, передбачених цією статтею.

Отже, ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене частиною першою статті 183-1 КУпАП, а саме не вжив заходів щодо сплати аліментів протягом двох місяців з дня відбуття адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, призначеного з підстав, передбачених ст. 183-1 КУпАП, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 183-1 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою суду, ОСОБА_1 15 листопада 2024 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тиврівського районного суду Вінницької області та закрити провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не повідомив його про час та місце розгляду справи, чим порушив його право на захист. Зазначає, що висновок суду першої інстанції базується на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області, яке є незаконним, оскільки заявлені позивачкою суми ним ніколи не отримувались, так як він хворіє на важкі хвороби. Крім того, зазначає, що позивачка страждає на хронічні психічні захворювання, що ставить під сумнів її дієздатність.

В судове засідання призначене на 12 грудня 2024 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 29 30), у зв`язку з чим судовий розгляд проводиться за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Згідно частини 2 статті 268 КУпАП справа може бути розглянута без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справа не відноситься до переліку справ, які не можуть бути розглянуті без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (частина 2 статті 268 КУпАП).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Вимогами статті 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, вирішення справи в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Відповідно до частини 1 статті 251 та статті 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідальність за частиною 3 статті 183-1 КУпАП настає за повторне вчинення протягом року правопорушення, передбачене частинами 1-2 цієї статті.

Поняття повторності розкрито в примітці до статті 183-1 КУпАП, відповідно до якої під повторним вчиненням правопорушення у цій статті слід розуміти невжиття особою заходів щодо сплати аліментів протягом двох місяців з дня відбуття адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, призначеного з підстав, передбачених цією статтею.

ОСОБА_1 зобов`язаний виплачувати аліменти на сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн., які присуджені рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області, яке набрало законної сили 03 червня 2019 року (а.с. 4).

05 листопада 2019 року відкрито виконавче провадження по стягненню аліментів (а.с. 8 на звороті).

Постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 02 листопада 2023 року у справі № 145/1724/23 ОСОБА_1 було визнано винним за ст. 183-1 КУпАП на призначено покарання у виді 120 годин суспільно корисних робіт, які він відбув 22 грудня 2023 року та кошти у розмірі 3 908, 43 грн. були зараховані як аліменти (а.с. 12 14).

Отже, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, проте після відбування суспільно корисних робіт заборгованість по аліментах не погасив і станом на 28 жовтня 2024 року за ним рахується заборгованість в розмірі 104 847,96 грн (а.с. 9).

Відтак суд першої інстанції, розглянув справу, дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 повторно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 183-1 КУпАП.

Незгода ОСОБА_1 з рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області, яким з нього присуджено аліменти і яке набрало законної сили 03 червня 2019 року, не звільняє від відповідальності за несплату аліментів.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не повідомив ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, чим порушив його право на захист, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 2 статті 268 КУпАП закріплено перелік справ, у яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Справи про притягнення особи до відповідальності за частиною 3 статті 183-1 КУпАП до цього переліку не входять.

В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про повідомлення ОСОБА_1 судом першої інстанції на адресу, яка є його постійним місцем проживання: АДРЕСА_1 , яке повернулося до суду з відміткою, укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 16 18), що давало суду першої інстанції право розглянути справу без присутності ОСОБА_1 .

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Пелевін проти України», право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, дана вірна оцінка доказів у їх сукупності, вина ОСОБА_1 доведена беззаперечно, у зв`язку з чим суд дійшов правильного висновку про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 183-1 КУпАП, а доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Отже, подана апеляційна скарга не може бути задоволена, а постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2024 року слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

постановив:

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Постанову Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета