Справа № 526/4569/24
Провадження № 3/526/1782/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 рокусуддя Гадяцького районного суду Полтавської області Максименко Л.В., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від ВП № 1 Миргородського РВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працює, ідент. код не встановлений,

за ст. 51 ч.2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

28 листопада 2024 року близько 21 год 00 хв. ОСОБА_1 , шляхом пошкодження вхідних дверей до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , здійснив крадіжку продуктів харчування та грошових коштів на суму 2200 грн.

04 грудня 2024 року о 00 год 40 хв. ОСОБА_1 , шляхом пошкодження вхідних дверей до магазину «Тук-Тук» за адресою: м. Гадяч, вул. Лохвицька,21-Б, здійснив крадіжку грошових коштів на суму 3000 грн.

Постановою від 18.12.2024 справи об`єднані в одне провадження.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис в протоколі про ознайомлення з датою, часом та місцем розгляду справи. Клопотання про перенесення розгляду справи від нього не надходило.

Стаття 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Тобто особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, тому вважаю за можливе розглянути справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.51 КУпАП підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема даними, які містяться у протоколах про адміністративні правопорушення, рапортами оперативного чергового ВП № 1, письмовими поясненнями продавця магазину «Сергіївський продукт» та власника магазину «Тук-Тук», письмовими поясненнями ОСОБА_1 та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Обираючи вид стягнення особі, що притягується до адміністративної відповідальності, враховую характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан.

Виходячи з матеріалів справи, тяжкості вчиненого правопорушення, ставлення особи до вчиненого адміністративного правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує відповідальність та з метою запобігання нових адміністративних правопорушень та додержання законності, його слід піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу, так як саме таке адміністративне стягнення буде необхідним і справедливим з метою запобігання вчинення правопорушень в подальшому.

Відповідно до ст. 401 КУпАП у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що визначено Законом України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 401, 51 ч.2, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 51 КУпАП з застосуванням ст. 36 ч.2 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Стягти з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Строк пред`явлення постанови до виконання складає 3 місяці.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, та судовий збір вноситься особою, що притягнута до адміністративної відповідальності в установу банку України.

Штраф має бути сплачений особою не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу 3400 грн, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд.

Суддя: Л. В. Максименко