П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Крегул М.М., за участі особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , її захисника адвоката Жук Л.Б., потерпілого ОСОБА_2 та його захисника адвоката Дрюченко О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м.Ужгород, справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області , про притягнення до адміністративної відповідальності громадянку України: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку : АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

05.09.2024 року о 12 год. 51 хв. в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство фізичного характеру, відносно свого чоловіка гр. ОСОБА_2 , а саме : нанесла тілесні ушкодження пластиковим горшком в ліве плече, СМЕ не потребує, чим вчинила дії, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

22.11.2024 року від ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Жук Л.Б. до суду надійшли письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення. Доводи заперечень зводяться що того, що ОСОБА_1 вважає себе жертвою домашнього насильства, а не кривдницею. Зокрема зазначає, що саме її чоловік ОСОБА_2 постійно проявляв щодо неї агресію, стискав їй руки, махав перед обличчям кулаками, постійно критикував її та погрожував, що буде мучити її все життя. Також у запереченнях вказують, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки в ньому не зазначено у чому полягає суть вчинених ОСОБА_1 дій, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яка форма її вини щодо таких дій, у матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на наявність суб`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. З урахуванням наведеного у запереченнях , ОСОБА_1 просила звільнити її від адміністративної відповідальності, закривши провадження у справі , у зв`язку з відсутністю в діях останньої , складу адміністративного правопорушення.

25.11.2024 року від потерпілого ОСОБА_2 до суду надійшли письмові пояснення, в яких такий зазначив, що 05.09.2024 року , він зранку збирався на роботу, у нього на руках був малолітній син (2,5 роки) який капризував. У приміщенні ванної кімнати ОСОБА_2 з дитиною на руках чистив зуби, в той час син ОСОБА_3 попросив молока. Після чого, до ванної кімнати зайшла дружина ОСОБА_1 , яка почала загравати з дитиною, показувала але не давала молоко, знаючи що ОСОБА_2 , спізнюється на роботу. Після чого дитина почала вередувати, а тому, ОСОБА_2 сказав дружині: що вона дала йому вже це чортове молоко. На що, ОСОБА_1 почала кричати та наносити удари по різних частинах тіла ОСОБА_2 .. В подальшому 05.09.2024 близько 12 години , він звернувся до медичного закладу Міська клінічна ліарня , де працівники зафіксували побої нанесені йому ОСОБА_1 згідно довідки наданої в травмтологічному пункті.

В письмових поясненнях потерпілий зазначає, про те, що вважає, що наявні матеріали справи та докази в їх сукупності, безсумнівно доводять, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а письмові заперечення останньої , жодним чином не спростовують її вину. Тому, просить визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що проживають разом з ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 , та перебувають в шлюбі. Проте , на розгляді в суді за її позовною заявою перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між подружжям . Щодо обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення повідомила, що не била ОСОБА_2 , а навпаки, саме з його боку була агресія стосовно неї. Крім того , зауважила, що саме ОСОБА_2 постійно застосовує щодо неї домашнє насильство, зокрема ображає її, принижує, погрожує фізичною розправою. Просила закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Жук Л.Б. у судовому засіданні підтримала пояснення ОСОБА_1 , а також подані до суду письмові заперечення, просила закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у в`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Потерпілий ОСОБА_2 та його захисник адвокат Дрюченко О.С. у судовому засіданні зазначили, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП повністю доведена наявними у матеріалах справи доказами, а тому просили визнати її винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази по справі, приходжу до наступних висновків.

За приписами статті 245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

У судовому засіданні встановлено, зокрема згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 05.09.2024 року о 12 год. 51 хв. в АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство фізичного характеру відносно свого чоловіка гр. ОСОБА_2 , а саме нанесла тілесні ушкодження пластиковим горшком в ліве плече.

Згідно копії талону № 3265/176 від 05.09.2024 року, час звернення 12 год. 35 хв., з КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Ужгородської міської ради, травматологічний пункт вбачається, що на тілі в ОСОБА_2 05.09.2024року виявлені травми та діагностовано: «Забій підшкірний крововилив лівого плеча здухвиної діл. зліва, множинна ссадина лів. передпліччя»., які за твердженням потерпілого були нанесені йому саме ОСОБА_1 .

Зокрема, домашнім насильством у відповідності до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Так, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

В свою чергу, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису у виді накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Вивчивши наявні у справі матеріали та надані учасниками судового розгляду докази вважаю, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто, умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, стверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №246662 від 14.09.2024 року, заявою ОСОБА_2 про вчинення правопорушення від 05.09.2024 року адресованою до Ужгородького РУП ГУНП в Зкарпатській області, талоном № 3265/176 від 05.09.2024 року з КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Ужгородської міської ради, травматологічний пункт про діагноз встановлений ОСОБА_2 та фотоматеріалами долученими до матеріалів справи, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та письмоими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 .

Наведені вище докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому , в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді.

Щодо заперечень ОСОБА_1 про нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_2 , суддя вважає їх такими, що не спростовують обставин встановлених у судовому засіданні та висновків до яких дійшов суд під час розгляду справи.

Зокрема, твердження ОСОБА_1 про те, що саме ОСОБА_2 вчинив щодо неї домашнє насильство 05.09.2024 року не знайшли свого докуентального підтвердження, та суду не надано належного та допустимого доказу.

Долучена до матеріалів справи копія постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.11.2024 року справа № 308/16043/24 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП тільки засвідчує вину ОСОБА_2 останнього, та не може бути доказом, який би спростовував вину ОСОБА_1 у вчиненні нею протиправних дій. щодо потерпілого ОСОБА_2

Обираючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, суд враховує характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, ступінь її вини, особу винного, зокрема, долучені до матеріалів справи докази щодо місця роботи останньої, характеристику з її місця роботи АТ «Укрзалізниця» та з урахуванням альтернативної санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вважаю необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 173-2 ч. 1, 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять грн. шістдесят коп.).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

-подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

-витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законом (ч.3 ст.307 КУпАП).

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул