Справа№464/7089/24
пр.№ 3/464/2837/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2024 м. Львів

Суддя Сихівського районного суду м. Львова Сабара Л.В., розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст. 124 КУпАП,

встановила:

ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_1 08.10.2024 о 11.50 год. на пр-ті Червоної Калини, 70 у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «Nissan», р.н. НОМЕР_2 , під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод для інших учасників дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Tesla», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , що зупинився позаду нього, завдавши транспортним засобам механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення розгляду справи. 30.10.2024 скерував на електронну адресу суду клопотання, в якому просить звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити. Клопотання обґрунтовує тим, що вину у вчиненому правопорушенні визнає повністю, щиро кається, обіцяє в подальшому такого не повторювати. Вказує, що до адміністративної відповідальності раніше не притягався та не вчиняв правопорушень подібного характеру. Крім того, наголошує, що з потерпілим примирився, в останнього відсутні претензії матеріального характеру. Зазначає, що вчинене ним правопорушення не призвело до суспільно небезпечних наслідків, не завдає значних збитків державним або суспільним інтересам чи безпосередньо громадянам, відтак вважає, що таке є малозначним. Просить здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини, оцінивши докази, що є у справі, суддя встановила, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена матеріалами адміністративної справи, а саме:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №145733 від 08.10.2024;

-даними схеми, якою зафіксовано місце ДТП та характер пошкодження автомобілів;

-даними письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 від 08.10.2024;

-даними письмових пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 від 08.10.2024.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, полягає в умисному або з необережності порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З цього слідує, що диспозиція вказаної норми являється бланкетною, оскільки називає склад правопорушення, але для визначення його ознак відсилає до норм іншої галузі права або нормативних (підзаконних) актів правил, положень, інструкцій.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 124 КУпАП учасник дорожнього руху притягується до адміністративної відповідальності серед іншого, за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулюються та визначаються положеннями Закону України «Про дорожній рух» (ст. 1 Закону).

Одночасно, статтею 2 Закону України «Про дорожній рух» закріплено, що законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього, зокрема, ПДР України, які відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №145733 від 08.10.2024, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 10.9 Правил дорожнього руху під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Аналізуючи здобуті в ході розгляду справи докази, суддя приходить до висновку, що факт порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів, є доведеним, його дії кваліфіковано вірно за ст. 124 КУпАП.

При розгляді клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 про звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, суддя виходить з наступного.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При вирішенні питання про малозначність діяння, вчиненого особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд виходить того, що така малозначність має полягати в сукупності трьох умов: 1) формальна наявність у вчиненому діянні ознак складу правопорушення, передбаченого законом про адміністративну відповідальність, тобто всіх тих передбачених у законі об`єктивних і суб`єктивних ознак, що у відповідній статті (частині статті) КУпАП характеризують певний склад правопорушення; 2) малозначне діяння не становить суспільної небезпеки чи шкоди, яка є типовою для певного правопорушення. Це виражається в тому, що воно не заподіює взагалі шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству чи державі, або заподіює їм явно незначну (мізерну) шкоду; 3) малозначне діяння не повинно бути суб`єктивно спрямоване на заподіяння істотної шкоди.

Оцінюючи доводи клопотання, суддя зважає на те, що будь-яких доказів про те, що ОСОБА_3 та потерпілий примирились, а порушником в повному обсязі відшкодовано завдану шкоду ОСОБА_2 , відтак в останнього відсутні претензії майнового характеру, в матеріалах справи відсутні.

Також, матеріали справи не містять відомостей, що свідчать про щирість визнання порушником вини. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинен знайти своє відображення у матеріалах справи.

При цьому, ані особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ані потерпілий в судове засідання не з`явились, відтак не підтвердили позицію, викладену ОСОБА_3 у клопотанні.

Крім того, доводи правопорушника про те, що вчинене ним діяння не призвело до будь-яких суспільно небезпечних наслідків не заслуговують на увагу, оскільки внаслідок порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху відбулось зіткнення автомобілів, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим завдано матеріальних збитків.

У кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Враховуючи вищевикладене та те, що суддею не здобуто жодних доказів та фактичних даних, які свідчать про малозначність вчиненого ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання слід відмовити.

Таким чином, накладаючи стягнення на ОСОБА_1 , враховую характер i ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення та його особу, а відтак вважаю за можливе накласти на нього стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу.

Окрім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Підстав, визначених ст. 5 Закону України «Про судовий збір», щодо звільнення від сплати судового збору суддею не встановлено, таким чином з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На підставі ст. 124 КУпАП, керуючись ст. ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя,

постановила:

у задоволенні клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП відмовити.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок судового збору.

Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Львiв.обл./Львів.обл/21081300; код отримувача(КОД ЗА ЄДРПОУ): 38008294; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0013001; код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (КОД ЗА ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Сабара Л.В.