№ апеляційного провадження: 33/824/5430/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Глянь О.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Крижанівська Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника Яковенка Анатолія Вікторовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2024 року, винесену за результатами розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою захисник Яковенко А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Також порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Як на підставу поновлення строку на апеляційне оскарження захисник Яковенко А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилається на те, що 10 жовтня 2024 року в межах строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції він звернувся до суду з апеляційною скаргою, яка згідно постанови Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року була повернута в зв`язку із ненаданням документів, які підтверджують статус захисника. Вказану постанову суду апеляційної інстанції він отримав 02 листопада 2024 року. Відтак, вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2024 року пропущено з поважних причин.

В обґрунтування підстав для скасування постанови суду захисник Яковенко А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилається на те, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Зазначає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час існує спір щодо визначення місця проживання дітей, зокрема і щодо участі ОСОБА_1 у здійсненні свого права щодо виховання та спілкування з дітьми. Тому, між ними як між колишнім подружжям існує саме конфлікт, під час якого колишнє подружжя можливо дозволило собі висловлювати образи, маючи реальну можливість впливати на перебіг конфлікту. ОСОБА_1 не вчиняла, і фактично в межах своїх як фізичних так і психологічних можливостей, не могла вчиняти дій відносно колишнього чоловіка ОСОБА_2 , які могли б бути спрямовані на обмеження його волевиявлення, викликати в нього побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинити емоційну невпевненість, та завдати йому психологічної шкоди. Також, у ОСОБА_1 не було умислу на вчинення інкримінованого їй правопорушення, як обов`язкової складової частини адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що прямо суперечить принципу правової визначеності. Звертає увагу на те, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 самі по собі не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого вказаною нормою. Суд першої інстанції не встановив та не конкретизував, в чому саме полягало психологічне насильство з боку ОСОБА_1 і чи призвело це до побоювань та завдання шкоди психічному стану ОСОБА_2 .

В судовому засіданні захисник Величка В.В. проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_1 та її захисник Яковенко А.В. в судове засідання не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, суд відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП вважав за можливе слухати справу за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, вважаю, що ОСОБА_1 підлягає поновленню строк на апеляційне оскарження, проте, апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову суду було винесено 04 жовтня 2024 року.

10 жовтня 2024 року захисник Яковенко А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу на вказану постанову суду, яка згідно постанови Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року була повернута скаржнику в зв`язку із ненаданням документів, які підтверджують статус захисника.

03 листопада 2024 року захисник Яковенко А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , повторно подав апеляційну скаргу на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2024 року.

Враховуючи викладене, вважаю, що вказані захисником Яковенком А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2024 року є поважними.

Приймаючи постанову про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим з огляду на наступне.

Так, до суду був наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №581124 від 16 липня 2024 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 15 липня 2024 року близько 23 год. 40 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно колишнього чоловіка, а саме словесно ображала та погрожувала фізичною розправою, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с.3).

До протоколу було долучено рапорт працівника поліції про прийняття заяви про вчинення правопорушення від 15 липня 2024 року, письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 від 16 липня 2024 року (а.с. 5-6, 7).

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, і такі діяння є умисними.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №581124 від 16 липня 2024 року, ОСОБА_1 15 липня 2024 року приблизно о 23:40 год., за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого колишнього чоловіка, а саме словесно ображала та погрожувала фізичною розправою, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 від 16 липня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 разом з її батьком та сестрою прибула за адресою місця проживання ОСОБА_2 , перелізла через паркан, почала стукати у вікна його будинку, при цьому, розбивши одне вікно та почала викрикувати в його бік словесні образи та погрози нецензурною лайкою, та розпилила йому в обличчя невідому рідину (а.с. 7).

Вказані пояснення узгоджуються з рапортом працівника поліції від 15 липня 2024 року, з якого вбачається, що 15 липня 2024 року о 23:43 год. надійшло повідомлення до служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , до заявника хтось намагається проникнути у будинок, б`є у вікна, бризнули невідому речовину в очі заявнику. За результатами відпрацювання вказаного виклику інспектор УПП в м. Києві Бєлявцев В.Р. у рапорті вказав, що прибувши на місце виклику було встановлено, що до заявника ОСОБА_2 приїхала колишня дружина ОСОБА_1 разом зі своїми сестрою та батьком з метою побачити дітей. В подальшому між ними відбувся конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 бризнула з перцевого балону в обличчя ОСОБА_2 , та розбила скло в будинку (а.с. 5-6).

Суд також звертає увагу на те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 581124 ОСОБА_1 своїм правом надати письмові пояснення не скористалася, будь-яких зауважень до протоколу не висловила, від отримання його копії та підпису відмовилася.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому, оцінюючи сукупність наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що твердження захисника ОСОБА_1 щодо її невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, останньою не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника Яковенка А.В., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2024 року - залишенню без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Яковенка Анатолія Вікторовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2024 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Яковенка Анатолія Вікторовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Крижанівська