Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/1298/24
Провадження № 3/935/841/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 травня 2024 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Рибнікова М.М., розглянувши матеріали, що надійшли з відділу поліції №2 Житомирського РУП ГУНП у Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який офіційно непрацевлаштований, РНОКПП НОМЕР_1

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

установила:

До Коростишівського районного суду Житомирської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , відповідно до якого стосовно останнього 10.03.2024 о 22 год 30 хв за вчинення домашнього насильства стосовно дружини ОСОБА_2 було винесено терміновий заборонний припис серії АА №346570 від 10.03.2024 строком на 5 діб. ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» зобов`язаний був повідомити про місце свого тимчасового перебування. Однак станом на 11.03.2024 ОСОБА_1 не повідомив про місце свого тимчасового перебування, повторно протягом року.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначив про розгляд справи без його участі .

Відповідно до положень ст.268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ст.173-2 КУпАП не є обов`язковою, тому суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, зокрема:

- протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП, копію якого ОСОБА_1 отримав, у письмових поясненнях зазначив, що не повідомив, так як був у стані сп`яніння та відразу заснув. ОСОБА_1 було роз`яснено права, передбачені ст.59,63 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у Коростишівському районному суду Житомирської області;

- рапорт начальника сектору превенції ВП №2 Житомирського РУП ГУНП у Житомирській області від 11.03.2024;

- тимчасовий заборонний припис від 10.03.2024 стосовно ОСОБА_1 ;

- паспорт громадянина України;

- копія постанови Коростишівського районного суду Житомирської області від 28.03.2024 стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.25 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", кривдник, стосовно якого винесено терміновий заборонний припис, згідно з яким він повинен залишити місце спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, зобов`язаний повідомити про місце свого тимчасового перебування уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем вчинення домашнього насильства.

Отже, суддя обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 порушення вимог ст.25 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст..173-2 КУпАП.

Однак, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковано поліцейськими за ч.2 ст.173-2 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення повторно протягом року, але під час судового розгляду суддею встановлено, що така кваліфікація дій ОСОБА_1 невірна, оскільки правопорушення останнім вчинено 11.03.2024, а постанова стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП винесена суддею Коростишівського районного суду Житомирської області 28.03.2024.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд дійшов висновку що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч.2 ст.173-2 КУпАП на ч.1 ст.173-2 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не погіршує його становище.

При обрані міри адміністративного стягнення, суддею враховуються обставини справи, характер правопорушення, особа правопорушника, характеризуючи дані на якого відсутні, який свою вину визнав, тому суддя вважає за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу.

Крім того у відповідності до положень ст.40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.40-1, 283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення

постановила:

Дії ОСОБА_1 перекваліфікувати з ч.2 ст.173-2 КУпАП на ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні 11.03.2024 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та застосувати до останнього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн., якій сплатити на розрахунковий рахунок UA0006729, отримувач коштів ГУК у Житомирській області, код класифікації доходів бюджету 21081100, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код за , стягувач відділ поліції №2 Житомирського РУП ГУНП у Житомирській області.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн., який сплатити на розрахунковий рахунок UА0026001, отримувач коштів ГУК у м. Київ/Києві, код класифікації доходів бюджету 22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, код за , стягувач Державна судова адміністрація України.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.М.Рибникова