Справа № 703/5875/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Биченко І.Я., за участю захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, Петренка В.М., потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_2 27 жовтня 2024 року близько 20 години 30 хвилин в м. Сміла по вул. Перемоги, на нерегульованому перехресті вул. Незалежності Рафінадний бульвар, керував автомобілем «АЗЛК», номерний знак НОМЕР_2 при повороті ліворуч на вул. Незалежності, не надав перевагу в русі велосипедисту який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого завдано матеріальної шкоди, чим порушив вимоги п. 16.3 ПДР України.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Він ж, 27 жовтня 2024 року близько 20 години 30 хвилин в м. Сміла по вул. Перемоги, керував автомобілем «АЗЛК», номерний знак НОМЕР_2 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, у порушення п.2.10 «а» ПДР України, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Петренко В.М. в судовому засіданні зазначив, що його підзахисний вину у вчиненні інкримінованому правопорушення не визнає. Фактично вчинення ДТП не заперечував, однак захисник зазначив, що складені відносно ОСОБА_2 протоколи про вчиненні адміністративні правопорушення не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, а внесені до них відомості суперечать дійсним обставинам події. Зазначив, що в матеріалах справи відсутні протокол огляду місця події та схема ДТП, а також протокол огляду автомобіля та велосипеда. Також зазначив, що в автомобілі ОСОБА_2 знаходилась пасажир ОСОБА_3 , однак вказаний свідок у протоколі не зазначений та пояснення у неї не відібрано.

З урахуванням викладеного просив провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 та ст.124 КУпАП.

Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що 27 жовтня 2024 року, увечері, вона поверталася з роботи та рухалася на велосипеді по вул. Незалежності. Коли вона під`їхала до пров. Рафінадний на неї наїхав автомобіль. При цьому, під час руху вона ввімкнула фонарик на телефоні, однак водій автомобіля не зупинився. Під час наїзду вона, потерпіла, упала та у неї була пошкоджена нога. До медичного закладу її відвіз ОСОБА_4 де під час огляду у неї діагностували розрив зв`язок. Вказала, що вона домовилася із ОСОБА_4 про відшкодування завданої ним шкоди, однак водій шкоду їй не відшкодував та навіть не поцікавився станом її здоров`я.

На запитання захисника, потерпіла відповіла, що їй був завданий удар передньою частиною автомобіля у праву ногу. Їхала вона ближче до правого краю. Дорожньо-транспортна пригода трапилася близько 20 год. 30 хв. Також вказала, що вулиця, по якій вона рухалася, була неосвітлена.

Суд відмовив у задоволенні клопотання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про направлення справи на дооформлення та виклику свідків, оскільки зазначені захисником підстави для направлення справи на дооформлення не є істотними та не впливають на встановлення обставин по справі. Щодо виклику свідків суд зазначає, що захисником під час розгляду справи не зазначено, які саме свідки мають бути викликані та допитані під час розгляду та які саме обставини вони можуть пояснити.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілої, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252 КУпАП зобов`язує орган (посадову особу) оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Відповідно до диспозиції ст.124 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Основною умовою настання адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП є наявний причинний зв`язок між порушеннями правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 16.3 ПДР України, як зазначено в протоколі. Тому розглядаючи дану справу, суд вирішує питання щодо винуватості ОСОБА_2 у межах порушення зазначених вимог ПДР України.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №161026 від 28 жовтня 2024 року, ОСОБА_2 порушив вимоги п.16.3 ПДР України, що призвело до заподіяння механічних та тілесних ушкоджень, за що передбачена адміністративна відповідальність відповідно до вимог ст.124 КУпАП.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 1.3 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У п.1.10 Правил дорожнього руху передбачено, що велосипед це транспортний засіб, що приводиться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому . Велосипедист - особа, яка керує велосипедом. Учасник дорожнього руху це особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці ПДР України (п.1.4).

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 2.3. б Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

У Розділі 16 Правил дорожнього руху чітко встановлені правила проїзду перехрестя.

Перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території (п. 1.10).

Перехрестя можуть бути регульованими і нерегульованими.

Перед проїздом перехрестя водій повинен визначити: має він перевагу руху чи повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по перехрещуваній дорозі. В залежності від того, чи є перехрестя рівнозначним чи нерівнозначним, регульованим чи нерегульованим буде залежати порядок його проїзду транспортними засобами.

Згідно п.16.3 ПДР України, у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються перехрещуваною дорогою, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13 , світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_2 , останній не заперечує того факту що він, виїжджаючи з вул. Незалежності та доїхавши до перехрестя з вулицею Рафінадний бульвар зупинився, щоб пропустити автомобілі, які рухалися по вул. Незалежності, та в подальшому, розпочинаючи рух ліворуч, відчув удар в передню частину свого автомобіля та помітив велосипедиста на дорозі. Після цього він відвіз потерпілу до лікарні.

Зазначене також підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_5 , який підтвердив ту обставину, що водій ОСОБА_2 , виїжджаючи з вул. Незалежності до перехрестя з вулицею Рафінадний бульвар здійснив наїзд на велосипедиста.

Крім того, факт нанесення потерпілій тілесних ушкоджень, спричинених 27 жовтня 2024 року, підтверджується також довідкою №7994 від 21 жовтня 2024 року.

Із врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність причинно-наслідкового зв`язок між діями водія ОСОБА_2 , які виразилися у порушенні вимог п.16.3 ПДР України, та наслідками у виді дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої транспортний засіб та велосипед зазнали механічних пошкоджень та задано шкоди здоров`ю потерпілої, в зв`язку з чим в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Ураховуючи обставини та характер вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення та особу порушника, ступінь його вини, поведінку після вчинення правопорушення, думку потерпілої, а також наслідки до яких призвели порушення водієм ПДР України, вважає за можливе накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень та вважає, що таке стягнення є доцільним для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2.10 «а» ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №161046 від 28 жовтня 2024 року; поясненнями потерпілої, під час розгляду справи, яка зазначила, що саме водій ОСОБА_2 відвіз її до медичного закладу; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , який не заперечував, що саме він відвіз потерпілу відразу до медичного закладу та залишив її там; письмовими пояснення ОСОБА_6 , який також підтвердив, що водій ОСОБА_2 відразу, після ДТП, відвіз потерпілу до медичного закладу.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що водій ОСОБА_2 повернувся до місця скоєння ДТП та викликав працівників поліції для фіксації вчиненого ним правопорушення.

Ураховуючи, що у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи наведене та приймаючи обставини вчинення адміністративних правопорушень, особу правопорушника, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_2 адміністративне стягнення в межах санкції ст.122-4 КУпАП як найбільш серйозного із вчинених правопорушень у вигляді 3400 гривень 00 копійок штрафу.

Зазначенні захисником інші підстави для звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, є формальними та такими що зводяться до уникнення адміністративної відповідальності.

Частиною 1 ст.307 КУпАП передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно з ч.ч.1 і 2 ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Доказів, які звільняють ОСОБА_2 від сплати судового збору за розгляд справи про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять та останнім не надані.

Керуючись ст. 124, 122-4, 283 285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП, та з урахуванням ч.2 ст.36 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп. (отримувач коштів: ГУК у Черк. обл. 21081300, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0023001 код класифікації: 21081300).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 605,60 грн. судового збору (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Повний текст постанови виготовлений 16 грудня 2024 року.

Суддя І.Я. Биченко