Справа № 677/553/24
Провадження № 3/677/333/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

16.12.2024 року м. Красилів

Суддя Красилівського районного суду Хмельницької області Шовкун В.О., за участі секретаря судового засідання Демчишеної Ю.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Худого І.А., прокурора Лелюка Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Торез, Донецької області, громадянина України, (на момент

складання протоколу) працюючого на посаді першого

заступника міського голови з питань діяльності виконавчих

органів ради Красилівської міської ради, зареєстрованого та

проживаючого за адресою (згідно протоколів):

АДРЕСА_1 , РНОКПП відсутнє в матеріалах справи

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу № 127, ОСОБА_1 , будучи першим заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів Красилівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області, являючись відповідно до підпункту «в» пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції чи інший визначений законом орган або колегіальний орган про укладення 15.12.2022 року договору № 1 про надання послуг з ТОВ «Буд-Сервіс-Плюс» у зв`язку з чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу № 128, ОСОБА_1 , будучи першим заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів Красилівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області, являючись відповідно до підпункту «в» пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», 15.12.2022 року під час підписання договору № 1 на надання послуг з Товариством з обмеженою відповідальністю «Буд-Сервіс-Плюс» вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, у зв`язку з чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину не визнав, просив справу закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Суду повідомив про те, що перед підписанням вказаного договору його візували в юридичному відділі, його також перевіряла особа, яка відповідала за корупцію, також з даного приводу створена відповідна комісія, яка визначала про доцільність укладення договорів на надання послуг з Товариством з обмеженою відповідальністю «Буд-Сервіс-Плюс». Хто був керівником даного підприємства йому не відомо.

Захисник Худий І.А. судовому засіданні вказав, що в даному випадку, в діях його підзахисного відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки він не перебуває в прямому підпорядкуванні мера міста, чоловік якої є директором ТОВ «Буд-Сервіс-Плюс». Також зазначив про те, що чоловік мера не є власником ТОВ «Буд-Сервіс-Плюс». Більш детально, виклав свої доводи та заперечення щодо відсутності складу адміністративного правопорушення в письмовому вигляді. Просив суд закрити провадження на підставі ст. 247 КУпАП (відсутність складу адміністративних правопорушень).

Прокурор Лелюк Т.В. у судовому засіданні просив суд визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти адміністративне стягнення в межах санкції відповідної статті. Крім того, прокурор долучив письмовий висновок з відповідним обґрунтуванням щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Заслухавши думку та доводи ОСОБА_1 та його захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 здійснюється судом в межах КУпАП. Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом. За змістом ст. 9 ч. 1 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Отже, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є доведення об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови доведеності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, на підставі належних та допустимих доказів. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 1 ч.1 Закону України «Про запобігання корупції» дається тлумачення термінів, зокрема: - правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; - пряме підпорядкування - відносини прямої організаційної або правової залежності підлеглої особи від її керівника, в тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на роботу, звільнення з роботи, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень тощо, контролю за їх виконанням; - приватний інтерес будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, в тому числі і ті, що виникають у зв`язку із членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях; - потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; - реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

За даним провадженням про адміністративне правопорушення диспозицією ст.172-7 ч.ч. 1,2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та відповідно вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Приміткою до цієї статті встановлено, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції". У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Статтею 28 «Запобігання та врегулювання конфлікту інтересів» Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 172-7 ч.ч.1,2 КУпАП законом визнається не повідомлення у встановлених законом випадках та порядку про наявність у особи реального конфлікту інтересів та вчинення дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Вирішальним для встановлення цього складу адміністративного правопорушення є встановлення та доведення наявності реального конфлікту інтересів та його змісту (очевидна можливість надання переваг, пільг, визначення повноважень, кола завдань на оперативному рівні, оцінювання результативності роботи, визначення переможцем тендеру, сприяння кар`єрному зростанню, позачергове призначення рангу, призначення премій, розмір яких відрізняється від розміру, вказаного у поданні безпосереднього керівника, призначення премій та нарахувань, що перевищують розмір премій іншим спеціалістам такого рівня та за такий самий обсяг роботи, позачергове направлення на підвищення кваліфікації, безпідставне направлення у складі групи спеціалістів у відрядження закордон, персональне виділення технічного обладнання та іншого матеріального забезпечення для виконання трудових обов`язків, безпідставне надання транспортних засобів, що не передбачено внутрішніми документами та дозволами тощо) та підтвердження таких повноважень та адміністративних представницьких функцій Посадовими інструкціями винної службової особи.

Із системного аналізу наведених норм права, слід зробити висновок, що суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага для себе або інших осіб.

Методичні рекомендації НАЗК від 21.10.22 року № 13 «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції типовим обставинам та ситуаціям, має для суду рекомендаційний характер, і не має безумовно застосовуватися у разі суперечності з вимогами Законів України та інших нормативних актів.

Суд виходить з того, що матеріалами справи не встановлено фактів безпідставного отримання прерогатив, переваг або пільг майнового чи не майнового характеру в діях ОСОБА_1 чи можливості отримання таких переваг у зв`язку з підписанням договору № 1 від 15.12.2022 року на надання послуг з ТОВ «Буд-Сервіс-Плюс» в особі директора ОСОБА_2 ..

Реальний конфлікт інтересів за диспозицією ст. 172-7 КУпАП вказує на пряме підпорядкування керівнику. За правовим змістом ЗУ «Про запобігання корупції» прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів стосується більш широкої сфери застосування, аніж трудові відносини, в яких доцільно повідомляти про безпосереднє/пряме підпорядкування, що не поширюється на ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням сесії Красилівської міської ради № 1 від 06.04.2018 року та згідно розпорядження Красилівської міської ради від 27.02.2020 року ОСОБА_1 було обрано на посаду першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Красилівської міської ради Хмельницької області. Дане призначення було здійснено відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування». (а.с. 25).

Таким чином, посада першого заступника міського голови є виборною, і право на обрання або звільнення є лише у колегіального органу, тобто у депутатів Красилівської міської ради. Враховуючи норми Закону України «Про місцеве самоврядування», суд виходить з того, що ОСОБА_3 хоча і має право звернення з поданням до депутатів міської ради про обрання на посаду та звільнення з посади першого заступника міського голови, право підпису відповідних наказів щодо ОСОБА_1 , його адміністративні функції впливу на прийняття таких рішень не є імперативними, вирішальними при визначенні таких організаційних питань та віднесені законом до повноважень колегіального органу сесії народних депутатів відповідної ради. Протилежні твердження суперечать правовому змісту та принципам прийняття колегіальних рішень органами місцевого самоврядування, закладеними в законі «Про місцеве самоврядування».

З матеріалів провадження виходить, що у ОСОБА_1 з ОСОБА_3 були виключно службові відносини, будь-які відомості про те, що вони ведуть спілкування в позаслужбовий час, перебувають у дружніх стосунках, ОСОБА_3 надавалися в минулому ОСОБА_1 майнові чи немайнові переваги по службі матеріали справи не містять. У справі немає об`єктивних даних і про те, що ОСОБА_1 розраховував на лояльне ставлення голови Красилівської міської ради ОСОБА_3 , додаткове матеріальне заохочення з її боку, діяв з метою уникнення її негативної реакції, застосування до нього дисциплінарного стягнення, або ініціювання такої процедури з боку керівника ОСОБА_3 , у підпорядкуванні якої він фактично не перебуває, як і те, що ОСОБА_1 був обізнаний, що ОСОБА_2 , з яким було укладено договір про надання послуг, є чоловіком ОСОБА_3 .

При прийнятті рішення, суд керується роз`ясненнями ВССУ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2016 р., за якими для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій. Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Отже, без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

На думку суду, матеріалами адміністративної справи не підтверджено наявність у ОСОБА_1 приватного інтересу, який відповідно до ст. 1 ч.1 Закону України «Про запобігання корупції» полягає у наявності будь-якого майнового чи немайнового інтересу, в тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками із ОСОБА_3 , яка є головою Красилівської міської ради. Будь-яких доказів особистих, сімейних, дружніх чи інших позаслужбових відносин із ОСОБА_3 , матеріали справи не містять.

Уповноваженою особою, яка складала протоколи про адміністративні правопорушення, суду не надано доказів того, що приватний інтерес суперечить службовим/представницьким повноваженням, що впливає на об`єктивність або неупередженість рішення або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання службових повноважень, зокрема, не зазначено в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття нею рішення.

На думку суду, підписання договору на надання послуг № 1 від 15.12.2022 року з ТОВ «Буд-Сервіс-Плюс» в особі директора ОСОБА_2 не містить в собі ніяких ознак переваг для нього особисто і взагалі не містить в собі ознак суперечності між приватним інтересом ОСОБА_3 та його службовими чи представницькими повноваженнями, яке вплинуло на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній особистий інтерес та суперечність між ним і його службовими повноваженнями, наявність яких могла б вплинути на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень.

За таких обставин, на думку суду, реального конфлікту інтересів, тобто суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями, що вплинули на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення ним дій під час виконання службових повноважень не вбачається.

У підсумку, суд вважає, що за обставин, інкримінованих ОСОБА_1 в протоколах про адміністративні правопорушення за ст. 172-7 ч. 1 КУпАП, ст. 172-7 ч. 2 КУпАП у нього був відсутній реальний конфлікт інтересів, що виключає в його діях склад цих адміністративних правопорушень.

Відповідно до частини першої ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ стандарти і вимоги, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширюються і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки термін «кримінальне обвинувачення», «кримінальне провадження» тлумачаться цим судом в розумінні цілей застосування Конвенції. Кримінальний характер ст.172-7 КУпАП в розумінні Конвенції та практики ЕСПЛ не викликає сумніву, а отже на дане провадження поширюються повною мірою ті стандарти і вимоги, які встановлює Конвенція для кримінального провадження (обвинувачення). Це стосується і презумпції невинуватості та стандарту доказування вини «поза розумним сумнівом», а також прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності бути негайно, детально проінформованою про характер і причини обвинувачення, мати час на підготовку для захисту, які загалом становлять гарантії справедливого судового розгляду в судах. Поширення цих стандартів кримінального провадження на відповідну категорію справ про адміністративні правопорушення, безсумнівно зумовлює необхідність дотримання особливих вимог щодо процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у випадку визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали суду можливість спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому діянню покарання.

У цьому аспекті слід навести рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», в якому визначено концепцію якості закону, зокрема вимогу, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Аналогічний висновок надано Хмельницьким апеляційним судом у своїй Постанові від 31 жовтня 2024 року, справа № 677/555/24, провадження № 33/4820/630/24.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що у даному провадженні по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 органом, уповноваженим на складання протоколу не надано суду достатньо належних, допустимих та переконливих доказів доведення його вини «поза розумним сумнівом» у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 172-7 ч. 1 КУпАП, ст. 172-7 ч. 2 КУпАП.

Враховуючи викладене, провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 172-7 ч. 1 КУпАП, ст. 172-7 ч. 2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 п. 1 КУпАП, 283, 284, ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 172-7 ч. 1 КУпАП, ст. 172-7 ч. 2 КУпАП закрити, на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Хмельницького апеляційного суду через Красилівський районний суд Хмельницької області.

Повний текст постанови суду оголошено о 16 годині 00 хвилин 17 грудня 2024 року.

Суддя