ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5282/24
провадження № 3/753/2295/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2024 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Заруба П.І., за участю захисника Поліщука О.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

02 березня 2024 року о 05-й годині 35 хвилин в м. Києві, просп. П. Григоренка, 2-а, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Drager» на місці зупинки транспортного засобу. Результат огляду позитивний та становить 1,74 %, чим порушив п. 2.9а ПДР України.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник Поліщук О.С. просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказав, що після того, як ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, він наголошував неодноразово, що хоче пройти огляд у лікаря нарколога. Однак, працівники поліції в порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» повідомили, що він має право самостійно звернутись до лікаря. Також вказав, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Крім того, повідомив, що з матеріалів справи та відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Суд вислухавши захисника, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи та відеозапис з нагрудної камери, надаючи оцінку зібраним доказам у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складення протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, 02 березня 2024 року о 05-й годині 35 хвилин в м. Києві, просп. П. Григоренка, 2-а, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Drager» на місці зупинки транспортного засобу. Результат огляду позитивний та становить 1,74 %, чим порушив п. 2.9а ПДР України.

Вказане свідчить про те, що вказаний протокол складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, з зазначенням факту неправомірних дій особи, і має усі дані, необхідні для вирішення справи.

Згідно з положеннями вимог частини 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Перевіркою виконання вказаної норми закону встановлено наступне. Так, у присутності захисника ОСОБА_2 було відтворено відеозапис з нагрудної бодікамери працівників поліції, що надійшли разом з матеріалами справи, з якого вбачається, як на 01 хвилині 15 секунді ОСОБА_1 проходить огляд за допомогою приладу «Драгер». Результат якого 1,74 %. На 02 хвилині 00 секунд працівник поліції роз`яснює, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та останнього буде відсторонено від керування транспортним засобом. Після чого, працівник поліції почав процесуально оформляти протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, будь-якої незгоди з результатами огляду на приладі «Драгер» ОСОБА_1 за весь час складання працівником поліції протоколу, не висловлював. На 38 хвилині 40 секунд працівник поліції оголошує ОСОБА_1 зміст протоколу, роз`яснює права та обов`язки та просить поставити підписи. На що ОСОБА_1 говорить, що хоче пройти освідування у лікаря нарколога, при цьому не висловлює своєї незгоди з результатом приладу «Драгер».

Означений відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського є належним доказом, та наданий його об`єм достатній для перевірки фактичних обставин справи.

Позицію захисту з приводу того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, і не знаходився за кермом автомобіля, що це не є доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, суд відкидає оскільки, вона спростовується переглянутим відеозаписом.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

З переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 ні разу не висловив свою позицію з приводу того, що він не згоден на проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів або з результатами приладу «Драгер», як на це вказує захисник.

Таким чином працівниками поліції не було порушено процедуру проведення огляду особи на стан сп`яніння з використанням технічних засобів.

Позиція захисту, з приводу того, що працівник поліції відмовився доставляти ОСОБА_1 , до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння та ввів останнього в оману, також не знайшла свого підтвердження, оскільки з відеозапису такого не вбачається. Одночасно, суд звертає увагу, що вказану думку з приводу огляду у лікаря нарколога ОСОБА_1 висловив вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто після фіксації правопорушення, яке полягало в порушенні вимог п. 2.9а ПДР України.

Також, суд не приймає до уваги доводи захисника, які викладені у письмовому клопотанні, про те, що матеріали справи не містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки чинним законодавством України на працівників поліції не покладено обов`язку долучення такого направлення до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до вимог розділу п. 1 Х розділу «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вказані вимоги працівниками поліції були виконані та ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом, що підтверджується розпискою ОСОБА_3 , який зобов`язався не надавати ОСОБА_1 транспортний засіб протягом доби (а.с.5).

Також вина ОСОБА_1 підтверджуються тестом приладу Драгер, відповідно до якого результат огляду на стан алкогольного сп`яніння відносно останнього 1,74 % проміле (а.с.2,3).

За таких обставин суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні п. 2.9а ПДР та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи обставини та характер скоєного, особу ОСОБА_1 те, що він непрацює, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 130, 283, 284, 285 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривні.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.

Суддя П.І. Заруба