ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/7128/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2024 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Заруба П.І., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

24 вересня 2024 року о 21-й годині в м. Києві, просп. Миколи Бажана, станція метро Вирлиця, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Geely Emgrand» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, яка не відповідає обстановці, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння, відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Крім того, 24 вересня 2024 року о 21-й годині в м. Києві, просп. Миколи Бажана, станція метро Вирлиця, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Geely Emgrand» д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом «ATAMAN» д.н.з. НОМЕР_2 , яке рухалось попереду. В результаті транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив п. 13.1 ПДР України.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 повідомлений, що розгляд справи відбуватиметься в Дарницькому районному суді м. Києва.

Проте, будучи завчасно, до початку судового розгляду, належним чином тричі повідомленим за допомогою СМС-повідомлення та судових повісток, на виклики суду не з`явився та провадженням щодо нього не цікавився.

Приписами ч. 2 ст. 268 КУпАП, встановлено вичерпний перелік норм, при розгляді яких участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою. Однак, ст. 130, 124 КУпАП в цьому переліку відсутня.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-VI від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. У п. 41 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 р. (заява № 3236/03) зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних доказів.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_1 повністю підтверджується наданими суду матеріалами справи, а саме: фактичними даними, які містяться в протоколах про адміністративне правопорушення серій ААД № 530751, ААД № 530750, які складені відповідно до вимог ст. 256 КУпАП (а. с. 1), письмових поясненнях ОСОБА_1 з приводу того, що маршрутне таксі почало гальмувати перед ним, і тому він вирішив ризикувати собою (а.с.2), направленні на огляд водія транспортному засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.3), копії постанови серія ЕНА № 3125591 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 125 КУпАП (а.с.4), відеозаписах з нагрудних бодікамер поліцейських, з яких вбачається, що працівники поліції прибули на виклик ДТП. Під час оформлення протоколу за ст. 124 КУПАП відносно ОСОБА_1 працівники поліції виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, оголосили ї та на 1 годині 18 хвилині 44 секунді запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога. ОСОБА_1 відмовився. Після чого працівник поліції почав складати відносно нього протокол за порушення п. 2.5 ПДР України (а.с.7), схемі ДТП, на якій зображено місце зіткнення та розташування транспортних засобів (а.с.12), письмових поясненнях іншого учасника ДИП ОСОБА_2 , відповідно до яких 24.09.2024 року о 20.30 годині він рухався на автомобілі «Атаман» в правій смузі руху зі швидкістю 30-35 км/год. Проїжджаючи станцію метро Вирлиця відчув сильний удар в задню частину автомобіля, зупинився одразу та побачив що в нього в`їхав автомобіль «Geely Emgrand» д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.13).

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином норми ПДР встановлюють імперативний обов`язок водія, а не його право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) - ПДР не містять.

Судом встановлено, що працівник поліції висунув вимогу водієві пройти огляд на стан сп`яніння, що чітко зафіксовано на відеозаписі отримав відмову ОСОБА_1 , та почав цю відмову процесуально оформлювати, а саме складати протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Як встановлено судом та повністю підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «ATAMAN» д.н.з. НОМЕР_2 .

Таким чином, приходжу до висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5, п. 13.1 ПДР України та про наявність в його діях складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує приписи ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідно до якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи обставини та характер скоєного, особу ОСОБА_1 те, що він не працює, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 124, 130, 283, 284, 285 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривні.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.

Суддя П.І. Заруба