Справа № 553/3439/24
Провадження № 3/553/1295/2024
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16.12.2024м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду міста Полтави Подмаркова Ю.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працює, зареєстрований проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ,

за частиною 3 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

24.09.2024, о 21 год. 04 хв., в м. Полтава, по вул. Олександра Бідного, 20, ОСОБА_1 , керував належним ОСОБА_2 транспортним засобом GEELY MR - 7151А, державний номерний знак НОМЕР_2 , будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом на підставі постанови Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві ГТУЮ у Полтавській області, ВП № 53911315 від 12.09.2018.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Тимошенко Д.В., які належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, про причини неявки не повідомили, заяв про відкладення судового розгляду або про розгляд справи за їх відсутності не подали.

Факт належного повідомлення ОСОБА_1 про місце і час розгляду матеріалу про його притягнення до адміністративної відповідальності підтверджується: довідками про доставку SMS на мобільний номер, який вказано ним в заяві на отримання електронних повісток від 21.10.2024 (а. с. 8, 10, 14, 21).

Факт належного повідомлення захисника ОСОБА_1 - адвоката Тимошенка Д.В. про місце і час розгляду матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтверджується: довідками про доставку судових повісток про виклик до суду в його електронний кабінет (а. с. 21 з. с.).

Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Слід також відзначити, що і Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Стосовно справи про адміністративне правопорушення розумність таких інтервалів обумовлюється положеннями статей 38, 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неприбуття в судове засідання особи, що притягується до відповідальності за частиною 3 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не перешкоджає судовому розгляду справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд доходить наступних висновків.

За частиною 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно має ґрунтуватися на обставинах установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах (стаття 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Положеннями пункту 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з пунктом 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 2.1 а) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За правилами частини 10 статті 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідальність за частиною 3 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за вказаних обставин підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 24.09.2024 серії ААД № 713764, в якому викладено обставини правопорушення (а. с. 1);

- постановою Подільського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, ВП № 53911315 від 12.09.2018 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 553/14/17, виданого 24.04.2017 (а. с. 2-3);

- довідкою ВАП УПП в Полтавській області про те, що ОСОБА_1 , згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі МВС, отримував посвідчення водія 25.07.2007 серії НОМЕР_3 , категорії "С" (а. с. 4);

- відеозаписом з бодікамери поліцейського № 470710 та відеореєстратора (а. с. 5).

Із відеозапису, долученого до протоколу серії ААД № 713764 від 24.09.2024, вбачається, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , в ході діалогу останнього з поліцейським, ОСОБА_1 повідомив, що йому відомо про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Оцінивши зазначені вище докази, досліджені під час судового розгляду, які є належними та допустимими, а в сукупності та взаємозв`язку достатніми для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, дійшов висновку, що діях ОСОБА_1 наявний склад керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, за що передбачено відповідальність частиною 3 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи конкретні обставини правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виховання притягуваного та запобігання вчиненню ним нових правопорушень, на ОСОБА_1 накласти стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції частини 3 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", з ОСОБА_1 належить стягнути судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір (стягувач: Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 (шістсот п`ять) грн 60 к.

Постанова суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Полтави. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя Ю.М. Подмаркова