Справа № 301/439/24
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/436/24, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 02.04.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, мешканка АДРЕСА_1 , працююча у відділенні поштового зв`язку АТ «Укрпошта» в с. Довге, визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 488564 від 30.01.2024 та постанови судді від 02.04.2024 вбачається, що 30.01.2024 о 21 год по вул. Великій у с. Довге Хустського району, ОСОБА_3 керувала транспортним засобом «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 засвідчений результатом алкотесту «Drager» № 30 від 30.01.2024.

Під час судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що протокол серії ААД № 488564 від 30.01.2024 складено щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При складанні протоколу особу ОСОБА_3 встановлено на підставі посвідчення водії НОМЕР_2 від 10.01.1999, однак особою, яка притягується до відповідальності відповідно до вказаного протоколу є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 09.04.2013.

Також судом першої інстанції встановлено такі обставини: посвідчення водія серії НОМЕР_2 видано ОСОБА_4 ; на підставі Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 », а/з № 114 від 28.10.2003 (а.с.28); на підставі Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 04.04.2007, ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а. с.29); на підставі Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 09.04.2013, ОСОБА_9 змінила прізвище на « ОСОБА_10 » (а. с.31).

Отже, особою, що притягується до адміністративної відповідальності відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 488564 від 30.01.2024 є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

-2-

На постанову суду від 02.04.2024 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Стверджує, що транспортний засіб, яким вона керувала було зупинено безпідставно, всупереч вимогам ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та за відсутності підстав, передбачених у Законі. Зі змісту протоколу неможливо встановити особу водія, який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки у фабулі протоколу відсутні дані про особу водія (прізвище та ініціали), який керував транспортним засобом, що свідчить про те, що протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Поліцейськими не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності її вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Суд першої інстанції не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, на які посилається в оскаржуваній постанові як на докази її вини, а саме не зазначив, які відомості містяться у цих доказах, які факти та обставини ці докази підтверджують, у цілому не з`ясував чи відповідають ці докази положенням ст. 251 КУпАП, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість та невмотивованість оскаржуваної постанови. Крім того, наявним у матеріалах справи відеозаписом не зафіксовано ні факту керування нею транспортним засобом, ні її зупинки, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та її захисник-адвокат Попик В. В. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні повідомлені за допомогою смс-повідомлення, а ОСОБА_1 також повідомлена поштовим зв`язком, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. До апеляційного суду сторона захисту не з`явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла, відомостей про поважність причин неявки не надала. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та її захисника-адвоката Попика В. В., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням

-3-

положень, викладених у ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Ці вимоги закону, всупереч доводів апеляційної скарги, судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 488564 від 30.01.2024, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 488564 від 30.01.2024 вбачається, що 30.01.2024 о 21 год по вул. Великій у с. Довге Хустського району, ОСОБА_3 керувала транспортним засобом «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 засвідчений результатом алкотесту «Drager» № 30 від 30.01.2024. Своїми діями ОСОБА_3 порушила вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1. ст. 130 КУпАП.

Як встановлено матеріалами справи, і це не заперечується стороною захисту, особою, щодо якої складено протокол серії ААД № 488564 від 30.01.2024 є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 09.04.2013.

-4-

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується роздруківкою приладу «Драгер» 6820 від 30.01.2024 для визначення наявності у видихуваному повітрі ОСОБА_1 вмісту алкоголю, з якого вбачається про наявність 1,61 % алкоголю у видихуваному повітрі; копію постанови серії ЕНА № 1341073 від 30.01.2024 про притягнення ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 122 КУпАП; копією постанови серії ЕНА № 1341131 від 30.01.2024 про притягнення ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 126 КУпАП; розпискою ОСОБА_11 ; відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із цих підстав, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, на які посилається в оскаржуваній постанові як на докази вини ОСОБА_1 , а саме не зазначив, які відомості містяться у цих доказах, які факти та обставини ці докази підтверджують, у цілому не з`ясував чи відповідають ці докази положенням ст. 251 КУпАП, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість та невмотивованість оскаржуваної постанови, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такі не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та її вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 488564 від 30.01.2024 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, в тому числі і про розгляд справи в Іршавському районному суді Закарпатської області, чим скористалася ОСОБА_1 , засвідчивши вказані обставини своїм підписом та відмовившись від надання пояснень з приводу обставин події.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що зі змісту протоколу неможливо встановити особу водія, який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки у фабулі протоколу відсутні дані про особу водія (прізвище та ініціали), який керував транспортним засобом, що свідчить про те, що протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, апеляційний суд визнає безпідставними і такими, що жодним чином не свідчать про те, що протокол серії ААД № 488564 від 30.01.2024 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Між тим, зі змісту протоколу чітко вбачається, що протокол складено за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння саме щодо ОСОБА_12 .

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейським законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки ним дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення

-5-

безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 488564 від 30.01.2024 складено відповідно до вимог встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку встановлених законом.

Тому, безпідставними та необґрунтованими визнаються і доводи апеляційної скарги про те, що поліцейськими не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, й оскарження таких дій та його результатів ОСОБА_1 . Також відсутні докази, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи з метою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що транспортний засіб, яким вона керувала було зупинено безпідставно, всупереч вимогам ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та за відсутності підстав, передбачених у Законі, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі не знаходять свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, а саме наявними в матеріалах справи копіями постанов серії ЕНА № 1341073 від 30.01.2024 про притягнення ОСОБА_12 до відповідальності за порушення п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху України та серії ЕНА № 1341131 про притягнення ОСОБА_12 до відповідальності за порушення п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що вказані постанови скасовані чи оскаржені стороною захисту в установленому законом порядку.

Крім того, апеляційний суд оглянув відеозапис із нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається, що огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено за її добровільної згоди у встановленому законом порядку за допомогою технічного приладу «Драгер», за результатами якого встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, який складав 1,61 проміле, що поліцейським було останній озвучено та продемонстровано. Сам факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не заперечувався.

Матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що ОСОБА_1 не погодилася з результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладені обставини, апеляційний суд не вбачає підстав піддавати сумніву справжність показань стану сп`яніння, зафіксованих технічним приладом, результат якого значно перевищує допустиму норму 0,2 %.

Тому, як безпідставні та необґрунтовані апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що наявним у матеріалах справи відеозаписом не зафіксовано ні факту керування особою транспортним засобом, ні її зупинки, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

У зв`язку з цим, доводи апеляційної скарги визнаються такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

-6-

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, а саме те, що ОСОБА_1 керувала автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, таке порушення Правил дорожнього руху України, є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_13 відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни не вбачається.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що правопорушником та його захисником, не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів чи виклик свідків, не заявлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_14 залишити без задоволення, а постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 02.04.2024 щодо неї, - без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя