печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року м. Київ

Суддя Печерського районного суду м. Києва Гречана С.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Лівії, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - не відомий;

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

Учасники судового провадження:

особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 03.10.2024 о 00 год. 40 хв. у м. Києві по вул. Джона Маккейна,1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я відмовився. Відмову зафіксовано на бодікамери інспекторів патрульної поліції № 470197, № 470187. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 проти обставин, зазначених у протоколі заперечив, суду пояснив, що транспортним засобом не керував, стояв на вулиці біля будинку, чекав свого друга. Підійшли поліцейські почали проводити огляд транспортного засобу, що стояв припаркований обабіч дороги. Змусили його відкрити автомобіль. Після чого почали пропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Однак, від проходження огляду не відмовлявся, проте просив надати докази щодо керуванням ним транспортним засобом.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , вивчивши матеріали адміністративної справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП України.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ «Коробов проти України» №39598/0з від 21.07.2011), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), як і у кримінальному провадженні, суд в справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Дане формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у вчиненні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з положеннями ч.ч. 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Разом із цим, згідно з п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП. Водночас, за змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

За змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП України, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого прядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (п. 2.5 ПДР України).

При цьому п. 2.5 ПДР України забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, найголовнішою умовою виникнення обов`язку водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння є не лише наявність достатності підстав вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння чи в нього маються ознаки такого стану, а й та обставина, що він у такому стані чи з такими ознаками керував транспортним засобом.

Окрім цього, відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху (постанова КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15.11.2018).

Відповідно до правил, визначених п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.

Судом досліджено відеозаписи з боді-камер інспекторів патрульної поліції з місця події за участю Тліша ОСОБА_2 на яких зафіксовано наступне.

Відеозапис розпочинається з моменту, коли поліцейський підходить до чоловіка, який стоїть з дівчиною на тротуарі. Транспортний засіб «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 припаркований обабіч дороги.

З метою встановлення особи поліцейський попросив надати документи, що посвідчують особу, однак, чоловік повідомив, що документів з собою не має, після чого було проведено поверхневий огляд останнього та застосовано спецзасіб кайданки.

Крім того, поліцейські повідомили, що за його участю буде відчинено транспортний засіб «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 та буде проведена поверхнева перевірка автомобіля, заперечення останнього, що він не керував вказаним транспортним засобом та не є водієм, поліцейськими до уваги не прийняті.

Поліцейськими було з`ясовано номер власника транспортного засобу «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , яка повідомила, що ним користується її чоловік ОСОБА_1 .

Далі, патрульний поліцейський зазначив про виявлені у Тліша ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп`яніння та про наявність підстав вважати, що останній керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер або у закладі охорони здоров`я.

На що, ОСОБА_1 неодноразово категорично заперечував керування транспортним засобом, у зв`язку із чим вказував на відсутність підстав для проходження ним такого огляду.

З дослідженого судом відеозапису не встановлено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та не зафіксовано факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що ставить під сумнів належність та допустимість відомостей, які містяться на відеозаписі в якості доказу винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За такого, при недоведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, у останнього не виникає обов`язку водія визначеного п. 2.5 Правил дорожнього руху, у тому числі не утворюється складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Об`єктивних доказів керування транспортним засобом Тлішем ОСОБА_2 не містить і направлення на огляд на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я.

За такого, матеріали даної справи не містять доказів того, що працівники патрульної поліції зупинили Тліша ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом або перебування його за кермом автомобіля в стані алкогольного сп`яніння чи з явними ознаками такого, так як автомобіль стояв припаркований.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п. 27 постанови Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП суб`єктом адміністративного правопорушення, що полягає у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є особа, яка керує транспортним засобом.

За змістом ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Таким чином, належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення, особою, яка його склала, всупереч обов`язку, визначеному ч. 2 ст. 251 КУпАП, не зібрано.

За такого, ОСОБА_1 не був зобов`язаний в силу п. 2.5 ПДР України проходити огляд на стан будь-якого сп`яніння, а тому як вбачається з відеозапису вимагав у патрульних поліцейських роз`яснити йому правові підстави необхідності проведення такого огляду, оскільки він транспортним засобом не керував, що безпідставно було розцінено поліцейськими, як метод ухилення від адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене та оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вище викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 130, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Світлана ГРЕЧАНА