СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 3/759/6664/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м.Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Косик Л.Г. розглянувши матеріали, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, працюючого водієм ШМД, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

30.08.2024 року ОСОБА_1 приблизно о 20.00 годин, рухався в м. Києві перехрестя пр-т Палладіна - вул. Стеценка, керуючи автомобілем «Шевролет», державний номерний знак НОМЕР_1 , не надав перевагу в русі транспортному засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом «KRASZRMZ20B» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , та допустив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив п. 3.2 ПДР України.

Крім того, 30.08.2024 року ОСОБА_2 приблизно о 20.00 годин, рухався в м. Києві, перехрестя пр-т Палладіна - вул. Стеценка, керуючи автомобілем «KRASZRMZ20B» державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись на заборонений червоний сигнал світлофора з увімкненим синім проблисковим маячком, при цьому не впевнився в безпеці для руху в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Шевролет», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив п.п. 3.1, 8.7.3 е ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 30.08.2024 року приблизно о 20.00 годин, він керуючи автомобілем «Шевролет», державний номерний знак НОМЕР_1 рухався по пр-ту Палладіна в м. Києві в бік Пуща-Водиця на зелений сигнал світлофора з права від нього рухалась вантажівка, яка закривала огляд. Без увімкненого голосового та звукових сигналів на червоний сигнал світлофора раптово на перехрестя виїхала швидка медична допомога, яка побачившо його автомобіль загальмував, проте уникнути зіткнення не вдалось.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Павленко Г.М. в судовому засіданні подала клопотання про закриття провадженні по справі про адміністративне правопорушення в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та зазначив, що 30.08.2024 року приблизно о 20 год. 00 хв. він керуючи автомобілем «KRASZRMZ20B» державний номерний знак НОМЕР_2 (ШМД) рухався в м. Києві по вул. Стеценка та виїжджав на пр-т Ак. Палладіна, на червоний сигнал світлофора з увімкненими проблисковими маячками та сигналом сирена, оскільки екстрено їхали на виклик. В середньому ряду зупинилась фура, закривши огляд та він не побачив автомобіль «Шевролет», державний номерний знак НОМЕР_1 та не встиг зреагувати в наслідок чого відбулось зіткнення.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердила покази надані ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та доводи захисника Павленко Г.М., дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ч. 1 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 8.7.3 е ПДР України червоний сигнал світлофора, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух.

Відповідно до пункту 3.1. ПДР України водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

Відповідно до пункту 3.2. ПДР України у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

Ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Судом проаналізовані докази, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду справи, а саме:

протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД № 825935 та № 825934 від 30.08.2024 р.;

схема місця ДТП, яка сталася 30.08.2024 р.;

письмові пояснення учасників ДТП.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

За положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 р., п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 р.), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у випадках, коли передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила Правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

Беручи до уваги наведене, суд, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки саме водієм ОСОБА_2 було порушено п.п. 3.1, 8.7.3 е ПДР, внаслідок чого його дії знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із виникнення ДТП, вказане підтверджується показами свідка яка підтвердила в судовому засіданні, що автомобіль швидкої допомоги їхав без вімкненої сирени та його не було видно за автомобілем, що зупинився.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не порушував п. 3.2 ПДР, а відтак у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що ОСОБА_2 є винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак, згідно ст. 38 КУпАП, якщо справа про адміністративне правопорушення підвідомча суду, адміністративне стягнення може бути накладене не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Встановлено, що правопорушення ОСОБА_2 було вчинено 30.08.2024 р., тобто на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 КУпАП закінчились, тому суддя приходить до висновку про закриття провадження в справі згідно п. 7 ст. 247 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 27, 33, 40-1, 124, 221, 276, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винуватим ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя Косик Л.Г.