Рівненський апеляційний суд
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року м. Рівне

Справа № 569/21090/24

Провадження № 33/4815/858/24

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

потерпілого ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративні правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області 08 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 08 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ст.124 КУпАП та застосовано стягнення:

- за ст.124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

- за ст.122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

На підставі ст.36 КУпАП, шляхом повного поглинання менш суворого адміністративного стягнення у виді штрафу більш суворим остаточно призначено ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень в дохід держави.

З матеріалів провадження вбачається, що 19.10.2024 року о 09 год. 40 хв. в м. Рівне по вул. Шкільна, 33 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Captur, д.н.з. НОМЕР_1 , під час об`їзду перешкоди у вигляді автомобіля Mercedes-Benz S-320, д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Окрім того, 19.10.2024 року о 09 год. 40 хв. в м. Рівне по вул. Шкільна, 33 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Captur, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив її місце.

Своїми діями останній порушив п.п.2.10-а, 13.1, 13.3 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.122-4 та ст.124 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Доводить, що місцевий суд не дослідив схему місця ДТП, оскільки в останній зазначено, що на належному йому автомобілі, який оглянули поліцейські та на який вказував ОСОБА_2 , відсутні пошкодження, що свідчить про те, що ніякого зіткнення належного йому автомобіля з іншим автомобілем не було, а значить він не залишав місця ДТП.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Відповідно до ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 08 листопада 2024 року без його участі (а.с.25).

Копію постанови ОСОБА_1 отримав 14 листопада 2024 року, що підтверджується матеріалами справи.

Апеляційна скарга подана 25 листопада 2024 року (а.с.28).

Оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та думку потерпілого ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст.280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Вказані вимоги закону при розгляді справи в суді першої інстанції були порушені.

Так, підстави притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.124 та ст.122-4 КУпАП настають у разі скоєння ДТП та залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 вказав, що не визнає вину у вчиненні адміністративних правопорушення, передбачених ст.124 та ст.122-4 КУпАП та надав пояснення, що він не скоював ДТП та не залишав місце події. Зазначив, що на його автомобілі відсутні пошкодження, що свідчить про те, що ніякого зіткнення належного йому автомобіля з іншим автомобілем не було.

Апеляційний суд приймає пояснення ОСОБА_1 оскільки вони повністю узгоджуються з матеріалами справи.

Так, у ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_2 вказав, що він не впевнений, що саме автомобіль ОСОБА_1 пошкодив його транспортний засіб та що саме ОСОБА_1 залишив місце ДТП.

Таким чином, вказаними поясненнями та іншими матеріалами справи не підтверджено факту здійснення ОСОБА_1 ДТП та залишення його місця.

Будь яких інших належних доказів, які б підтверджували факт вчинення інкримінованих ОСОБА_1 адміністративних правопорушень матеріали справи не містять.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь та те, що ОСОБА_1 не погоджується із складеними відносно нього протоколами про адміністративні правопорушення, категорично заперечує факт скоєння ДТП та умисного залишення місця ДТП, суд приходить до висновку, що його вина у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124 та ст.122-4 КУпАП не доведена достатніми, допустимими та достовірними доказами.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення за ст.124 та ст.122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень.

На підставі наведеного та керуючись ст.6 ЄКПЛ, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Рівненського міського суду Рівненської області 08 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 08 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст.122-4 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович