Справа № 741/1808/24 Головуючий у 1 інстанції Киреєв О. В.
Провадження № 33/4823/1019/24
Категорія - ч. 2 ст. 173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участю захисника-адвоката Гунька О.Ю. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 (п`ятнадцять) діб.

Строк стягнення постановлено рахувати з моменту затримання ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Направлено ОСОБА_1 для проходження програми для кривдників строком на (дев`ять) місяців до комунального закладу Центр надання соціальних послуг Носівської міської ради в порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Роз`яснено, що у разі неявки ОСОБА_1 для проходження програми для кривдників або ухилення від проходження програми без поважних причин суб`єкти, відповідальні за виконання програм для кривдників, надають протягом трьох робочих днів письмове повідомлення про це уповноваженому підрозділу органів Національної поліції України, для вжиття заходів.

Як встановив суд, 27 вересня 2023 року на ОСОБА_1 було накладено стягнення у виді штрафу за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме за те, що 30 липня 2023 року він вчинив насильство в сім`ї.

25 серпня 2024 року близько 21 години в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї відносно своєї дружини ОСОБА_2 , ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та виганяв з будинку, внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, а саму постанову скасувати як незаконну та закрити провадження по справі. Вказує, що всупереч вимогам КУпАП постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності не була негайно оголошена, копія цієї постанови не була йому вручена чи вислана протягом трьох днів. Про існування зазначеної постанови йому стало відомо 07 листопада 2024 року із телефонної розмови із поліцейським ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, який повідомив, що на нього накладено стягнення у виді адмінарешту на строк 15 діб. Зазначає, що у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення від 25.08.2024 року не вказано кваліфікуючої ознаки ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме те, що його протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті. Вважає, що між ним з дружиною виник короткотривалий конфлікт та стверджувати, що внаслідок сварки його дружина постраждала чи зазнала шкоди підстав не має, а тому за відсутності доказів на підтвердження завданої шкоди психічному здоров`ю останньої, відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника адвоката Гунька О.Ю., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, допитавши свідка ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст.289 КУпАП в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, з огляду на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за можливе поновити апелянту строк на звернення до суду.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина перша статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VІІІ, під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство (п.14 ч.1 ст.1 вказаного вище Закону), як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, виходячи із зазначених вище норм законодавства, під домашнє насильство, зокрема умисне вчинення діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 або ч.2 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 264526 від 25.08.2024 року, ОСОБА_1 25 серпня 2024 року близько 21:00 год, за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали в образах нецензурною лайкою, погрожуванні фізичною розправою, та спробах вигнати з будинку, чим завдав потерпілій психологічних страждань, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП, оскільки протягом року він вже піддавався адміністративному стягненню за ч.1 ст.173-2 КУпАП .

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення ОСОБА_1 неправомірних дій та є одним із джерел доказів, відповідно до положень ст.251 КУпАП.

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються:

- даними з Єдиного державного реєстру судових рішень, в якому мається постанова Носівського районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2023 (справа № 741/1477/23), якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн., та яка підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 протягом року аналогічного адміністративного правопорушення;

- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 25 серпня 2024 року, згідно яких 25.08.2024 року її чоловік ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, з приводу вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 вона неодноразово зверталася до працівників поліції.

Допитана в судовому засідання потерпіла ОСОБА_2 заперечувала події, що відбувалися 25 серпня 2024 року, проте апеляційний суд свідчення останньої не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 є її чоловіком, а тому вона являється особою зацікавленою у розгляді справи та суд вважає, що її свідчення спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Поведінка ОСОБА_1 у даному конкретному випадку істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин в родині, адже характер та інтенсивність його дій, що встановлено з пояснень потерпілої ОСОБА_2 , безумовно спричинили їй емоційну невпевненість, побоювання за свою безпеку та нездатність захистити себе за ознакою статі, та як наслідок завдали психічної шкоди здоров`ю.

Слід зазначити і те, що будь-яких зауважень чи заперечень щодо оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його процесуальних прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість осіб, які складали протокол про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 у результатах розгляду справи або притягненні останнього до адміністративної відповідальності.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення, у ньому міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на те, що під час розгляду справи в місцевому суді були порушені його права, так як розгляд справи було здійснено без участі останнього та не направлено йому копії ухвали суду від 24.09.2024 року не знайшло свого об`єктивного підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи повідомленнями про дату та час розгляду справи судом першої інстанції, а також супровідним листом від 24.09.2024 року, згідно якого останньому було направлено копію постанови.

Крім того, відповідно до ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173-2 КУпАП, не є обов`язковою.

Відтак, доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання уникнути ним установленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, оскільки він, повторно протягом року, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у межах санкції ч.2 ст.173-2 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Носівського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач