ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Головчак М.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи, за ч.2 ст. 172 15 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу ЛВР №722 про військове адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 172-15 КУпАП, від 12.11.2024, відповідно до наказу командувача військ ОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » N?513 від 13.10.2022 ОСОБА_2 , призначений на посаду помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи.

ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_4 ) за фактом порушення вимог чинного законодавства посадовими особами військової частини НОМЕР_1 , що виразилось у невиконанні рішень Рівненського окружного адміністративного суду, які стосуються нарахування та виплати громадянину ОСОБА_3 , індексації грошового забезпечення та інших виплат, причин і умов, що цьому сприяли, командиру військової частини НОМЕР_1 для реагування та прийняття рішень направлено подання начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 13.08.2024 за вих.. №810/4443.

Однак станом на 07.11.2024 відповідь до ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо вжитих заходів реагування не надходила, за даним фактом була призначена службова перевірка.

В ході проведення службової перевірки щодо ненадання військовою частиною НОМЕР_1 відповіді про результати виконання надісланого подання, встановлено факт невиконання посадовими особами військової частини НОМЕР_1 вимог пункту 17 статті 7 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних силах України».

Відповідно до вимог пункту 17 статі 7 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних силах України», військовослужбовцям Служби правопорядку під час виконання покладених на них завдань надається право: вносити у межах своєї компетенції відповідним органам виконавчої влади, військовому командуванню, органам військового управління, органам місцевого самоврядування, громадським організаціям або посадовим особам підприємств, установ та організацій незалежно від їх підпорядкування і форми власності подання щодо усунення порушень закону, причин і умов, що їм сприяють. Не пізніш як у місячний строк по поданню має бути вжито необхідних заходів і про результати повідомлено особу, яка його надіслала.

Подання начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 13.08.2024 за вих. N?810/4443 фактично було передано (наручно) уповноваженій посадовій особі військової частини НОМЕР_1 - 20.08.2024, що підтверджується відповідним записом та печаткою військової частини.

Таким чином про результати розгляду Подання начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 13.08.2024 за вих. N? 810/4443, ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ) повинно було повідомлено не пізніше 21.09.2024.

В ході проведення службової перевірки, відповідь (доповідь) на подання начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 13.08.2024 за вих. N? 810/4443 до ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшла засобами «СЕДО» від військової частини НОМЕР_1 08.11.2024 за вих. N? 20666/641.

Таким чином, даний факт, є прямим та чітким порушенням вимог пункту 17 статті 7 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних силах України».

Окрім того, з тексту доповіді командира військової частини НОМЕР_1 , що надійшла 08.11.2024 за вих. N? 20666/641, встановлено: «за фактом порушення допущення посадовими особами військової частини НОМЕР_1 , за Вашим вищевказаним поданням призначати службове розслідування не доцільно». Таким чином, командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_4 підтверджує наявність порушень в діях посадових осіб військової частини НОМЕР_1 зазначених у Поданні начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 13.08.2024 за вих. N? 810/4443.

Разом з тим, у своїх письмових поясненнях командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_4 , зазначає, що 20.08.2024 його особистою резолюцією вищевказане подання було доручено до опрацювання (надання відповіді) помічнику командира військової частини з правової роботи капітану юстиції ОСОБА_5 , про що він був ознайомлений під особистий підпис 21.08.2024. Так, 19.09.2024 капітаном юстиції ОСОБА_6 на ім?я начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 була підготовлена та відповідь за вих.N?649 від 19.09.2024, яку підполковник ОСОБА_4 підписав та розпорядився надіслати на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Також, з пояснень підполковника ОСОБА_7 , в подальшому встановлено, що помічник командира військової частини з правової роботи капітан юстиції ОСОБА_8 вищевказану відповідь надіслав 08.11.2024 за вих. N?2066/641, про що командиру не доповів, чим порушив строки надання відповіді передбачені Законодавством України та іншими нормативо-правовими актами (накази, інструкції).

Під час бесіди із капітаном юстиції ОСОБА_9 , останній повідомив підполковнику ОСОБА_10 , що вказану відповідь він відпрацював, проте забув її надіслати у зв?язку з невідомими причинами. Враховуючи даний факт, командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_4 вважає, що капітан юстиції ОСОБА_2 недбало поставився до виконання своїх посадових обов?язків.

Згідно статті 1 розділу ІІ наказу МОУ від 21.11.2017 N?608 (зі змінами), службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на 3бройні Сили завдань. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Поряд з цим статтею 2 розділу ІІ наказу МОУ від 21.11.2017 N?608 (зі змінами) чітко зазначено факти (випадки) на підставі яких службове розслідування не призначається. Дана стаття не розповсюджується на факти викладені у поданні начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 13.08.2024 за вих. N?810/4443.

У зв?язку з вищевказаним, капітан юстиції ОСОБА_11 , недбало ставлячись до виконання своїх посадових обов?язків, не виконав розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , що мало своїм наслідком порушення вимог Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних силах України», а також відсутність факту притягнення винних посадових осіб військової частини НОМЕР_1 до дисциплінарної відповідальності при підтвердженому факті військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до рекомендацій Національного агентства з питань запобігання корупції, корупційний ризик - ймовірність того, що відбудеться подія корупційного правопорушення чи правопорушення, пов`язаного з корупцією, яка негативно вплине на досягнення органом влади визначених цілей та завдань. Це сукупність правових, організаційних та інших факторів і причин, які породжують, заохочують (стимулюють) осіб до скоєння корупційних правопорушень під час виконання ними своїх службових обов?язків.

Отже, капітан юстиції ОСОБА_2 , недбало ставлячись до обов`язків, ігноруючи розпорядження командира відповідь за вих.N?649 від 19.09.2024, яку підполковник ОСОБА_4 підписав та розпорядився надіслати на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Також, з пояснень підполковника ОСОБА_7 , в подальшому встановлено, що помічник командира військової частини з правової роботи капітан юстиції ОСОБА_8 вищевказану відповідь надіслав 08.11.2024 за вих. N?2066/641, про що командиру не доповів, чим порушив строки надання відповіді передбачені Законодавством України та іншими нормативо-правовими актами (накази, інструкції). Під час бесіди із капітаном юстиції ОСОБА_9 , останній повідомив підполковнику ОСОБА_10 , що вказану відповідь він відпрацював, проте забув її надіслати у зв?язку з невідомими причинами. Враховуючи даний факт, командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_4 вважає, що капітан юстиції ОСОБА_2 недбало поставився до виконання своїх посадових обов?язків.

Згідно статті 1 розділу ІІ наказу МОУ від 21.11.2017 N?608 (зі змінами), службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на 3бройні Сили завдань. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Поряд з цим статтею 2 розділу ІІ наказу МОУ від 21.11.2017 N?608 (зі змінами) чітко зазначено факти (випадки) на підставі яких службове розслідування не призначається. Дана стаття не розповсюджується на факти викладені у поданні начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 13.08.2024 за вих. N?810/4443.

У зв?язку з вищевказаним, капітан юстиції ОСОБА_11 , недбало ставлячись до виконання своїх посадових обов?язків, не виконав розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , що мало своїм наслідком порушення вимог Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних силах України», а також відсутність факту притягнення винних посадових осіб військової частини НОМЕР_1 до дисциплінарної відповідальності при підтвердженому факті військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до рекомендацій Національного агентства з питань запобігання корупції, корупційний ризик - ймовірність того, що відбудеться подія корупційного правопорушення чи правопорушення, пов`язаного з корупцією, яка негативно вплине на досягнення органом влади визначених цілей та завдань. Це сукупність правових, організаційних та інших факторів і причин, які породжують, заохочують (стимулюють) осіб до скоєння корупційних правопорушень під час виконання ними своїх службових обов?язків.

Отже, виконання своїх посадових капітан юстиції ОСОБА_2 , недбало ставлячись до обов?язків, ігноруючи розпорядження командира частиною Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ) визначено загальні права та обов?язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов?язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку У військовій частині та її підрозділах. Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Статтею 4 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 5 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 6 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов?язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов?язки: свято і непорушно додержуватися Конституцією України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; Статтею 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, кожний військовослужбовець зобов?язаний виконувати службові обов?язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов?язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Статтею 28 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази.

Статтею 29 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Статтею 30 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов?язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов?язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Статтею 31 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Стеттею 37 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, військовослужбовець зобов?язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов?язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Таким чином, командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_4 вищевказані норми виконав та доручив відпрацювання подання начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 13.08.2024 за вих. N? 810/4443 капітану юстиції ОСОБА_12 , однак останній недбало поставився до своїх службових обов?язків, наказ командира виконав не в повній мірі та невчасно та про даний випадок командиру не доповідав.

Відповідно до п. 12 ст. 6 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов?язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов?язків або які спеціально уповноважені на виконання таких обов?язків згідно із законодавством.

Отже, в ході проведення перевірки встановлено, що помічник командира військової частини НОМЕР_1 капітан юстиції ОСОБА_2 , під час виконання своїх посадових обов?язків, неналежним чином виконав вищевказані вимоги Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, не виконав наказу свого безпосереднього командира та не дотримався належної військової дисципліни. Враховуючи вищевикладене, помічник командира військової частини НОМЕР_1 капітан юстиції ОСОБА_11 , недбало ставлячись до виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану і особливого періоду, не дотримався військової дисципліни, не дотримався вимог керівних документів та наказу командира, щодо неухильного виконання Законів України та положень Статутів ЗС України та особисто не виконав покладені на нього обов`язки Статутами ЗС України та іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, помічник командира військової частини НОМЕР_1 капітан юстиції ОСОБА_11 , під час виконання своїх посадових обов`язків, як військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), подає негативний приклад наслідування для співслужбовців, недбало поставився до виконання своїх посадових (функціональних) обов?язків, чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, в умовах особливого періоду та військового стану.

ОСОБА_1 під час розгляду справи, вину у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення не визнав та вказав, що не порушував законодавства стосовно невиконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_13 колишньому військовослужбовцю в/ч НОМЕР_1 , оскільки не являється виконавцем даного рішення. По даному судовому рішенню, 14.03.2024 за вих.. №221 ним надано доповідь про забезпечення своєчасного розрахунку тв. авиплати коштів. 20.08.2024 до в/ч НОМЕР_1 надійшло подання начальника ЗВ ВСП від 13.08.2024 за вих.. №810/4443, яке було відпрацьоване та зареєстроване 19.09.2024 за вих.. №649.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП, передбачено відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, -

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 278 КУпАП, орган та (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30.09.2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), "Карелін проти Росії" (заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, що б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви суду.

Обставини викладені у згаданому протоколі ЛВР №722 про військове адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 172-15 КУпАП, від 12.11.2024, спростовуються долученими до письмових пояснень ОСОБА_1 , доказами доповіддю ОСОБА_1 командиру в/ч НОМЕР_1 від 14.03.2024, довідками розрахунками, основними заявка розрахунками; рапортом ОСОБА_1 командиру в/ч НОМЕР_1 про прийняття рішення щодо перерахунку грошових коштів, тощо.

Отже, доказів на підтвердження обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять.

У відповідності до п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення;

За відсутності доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-15 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Головчак М.М.