Провадження по справі № 3-зв/522/25/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

16 грудня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморський районний суд м. Одеси Іванов В.В., при секретарі Урум Т.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши заяву особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Кічмаренко С.М. від розгляду адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, (справа №522/18678/24),

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Кічмаренко Д.Ю. від розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

В обґрунтування заяви особа, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 зазначив, що суддя Кічмаренко С.М. є упередженим при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно нього, у зв`язку із тим, що раніше суддя прийняв рішення по іншій справі, яке ОСОБА_1 не сподобалось, тому просить відвести суддю Кічмаренко С.М.

Позиція учасників судового розгляду.

У судовому засіданні особа, що притягується до адмінтративної відповідальності ОСОБА_1 вимоги заяви підтримав в повному обсязі, просив задовольнити заяву та відвести суддю Кічмаренка С.М. від розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 заперечував щодо задоволення заяви про відвід, мотивуючи тим, що відсутні підставі для відводу судді Кічмаренко С.М. Зазначив, що ОСОБА_1 навмисно затягує розгляд справи.

Мотиви суду.

Суд, дослідивши заяву, приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно зі ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слід зазначити, що КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід.

Разом з тим, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а Рішенням Ради суддів № 34 від 08.06.2017 роз`яснено, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону і розгляд заяви про відвід необхідно провести за правилами встановленими КПК України.

Так, статтею 75 КПК України визначено перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, зокрема, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

У чинному кримінальному процесуальному законі закріплено інститут відводу (самовідводу) судді, який, по суті, є єдиним способом вирішення конфлікту інтересів в їхній професійній діяльності, прямо передбаченим законом. При цьому, інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки судді, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання своїх обов`язків.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд також застосовує практику ЄСПЛ як джерело права.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява №73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006).

Під час розгляду заяви особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Кічмаренка С.М., судом не встановлено існування будь-яких сумнівів в об`єктивності судді та його неупередженості, що було б підставою для його відводу відповідно до положень кримінального процесуального закону, які регламентують підстави для відводу судді.

Таких доказів особою, яка заявила відвід судді суду надано не було.

Таким чином, приймаючи до уваги відсутність підстав, визначених ст. 75, 76 КПК України для задоволення відводу судді Кічмаренка С.М., суд визнає доводи особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , необґрунтованими та безпідставними, та такими, що не свідчать про можливу упередженість та необ`єктивність судді Кічмаренка Д.Ю. під час розгляду справи стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, (справа №522/18678/24).

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що заява особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Кічмаренка С.М. від розгляду адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, (справа №522/18678/24), задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 75, 80, 81 КПК України, ст. 283-285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Кічмаренко С.М. від розгляду адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, (справа №522/18678/24), - відмовити.

Постанова суду оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови суду складено та проголошено 17.12.2024 о 11 год. 00 хв. в залі суду № 131.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси Віктор ІВАНОВ