Справа № 463/4449/24
Провадження № 3/463/1415/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року суддя Личаківського районного суду м.Львова Грицко Р.Р., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, які надійшли від начальника Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 320317 від 08.05.2024 року, ОСОБА_1 08.05.2024 року близько 01 год. 45 хв. перебував у громадському місці на вулиці, за адресою: м.Львів, вул.Мечникова,25, під час дії комендантської години без спеціальної перепустки, чим порушив наказ начальника Львівської обласної військової адміністрації М.Козицького № 1/22 від 25.02.2022 року, вчинивши злісну непокору законній вимозі військовослужбовця.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.185 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що дійсно рухався на своєму транспортному засобі у комендантську годину, його зупинили працівники поліції, військовослужбовців не було, запитували про причини перебування на вулиці, внаслідок чого склали відповідний протокол, будь-яких законних розпоряджень чи вимог йому озвучено не було.

Відповідно до ст.185 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається - злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків. Повноваження працівника поліції встановлено Законом України «Про Національну поліцію», який, зокрема встановлює право працівника поліції вимагати від громадян і службових осіб, які порушують громадський порядок, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень поліції. Склад правопорушення є формальним, тобто воно вважається закінченим з моменту виникнення злісної непокори законним розпорядженням або вимогам визначених у диспозиції статті осіб.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.

Відтак, відповідно до ст.185 КУпАП, злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення тих же дій щодо члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Слово «непокора», як зазначає законодавець, означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги чи розпорядження.

Разом з цим, зміст статті 185 КУпАП обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського, члена громадського формування, військовослужбовця. Вимоги зазначених осіб та їх розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані.

У відповідності до ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Правилами ст.245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 320317 від 08.05.2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 08.05.2024 року близько 01 год. 45 хв. перебував у громадському місці на вулиці, за адресою: м.Львів, вул.Мечникова,25, під час дії комендантської години без спеціальної перепустки, чим порушив наказ начальника Львівської обласної військової адміністрації М.Козицького № 1/22 від 25.02.2022 року, вчинивши злісну непокору законній вимозі військовослужбовцю.

Тобто, посадова особа, яка складала протокол вказує на те, що сам факт перебування на АДРЕСА_2 під час дії комендантської години без спеціально виданих перепусток, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

Однак, факт перебування особи без перепустки чи посвідчення під час дії комендантської години сам по собі, хоча і є порушенням комендантської години, разом з тим жодним чином не є порушенням законних розпоряджень або вимог осіб зазначених у диспозиції статті та не утворює склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.185 КУпАП.

В порушення приписів ч.2 ст.251, ст.256 КУпАП вказаний протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом по справі, не містить відомостей стосовно об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, а саме: зазначення якому саме законному розпорядженню або вимозі військовослужбовця у зв`язку з його участю в охороні громадського порядку вчинив злісну непокору ОСОБА_1 . Більше того, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення військовослужбовців у зв`язку з участю в охороні громадського порядку з працівниками поліції не було, будь-яких вимог чи розпоряджень ОСОБА_1 не озвучувалось, що підтверджується відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, долучених до протоколу.

Вказане прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п.31 рішення від 28 жовтня 2003 року у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), заява № 589973/00); п.109 рішення від 13 грудня 2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п.54 рішення від 23 вересня 1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, оскільки фабула викладена у протоколі про адміністративне правопорушення не розкриває змісту (суті) правопорушення у чому воно полягало, що не відповідає диспозиції ст.185 КУпАП. В матеріалах справи також відсутні конкретні допустимі докази, які б свідчили про вчинення останнім адміністративного правопорушення, працівниками поліції не надано до суду належних доказів про те, що подія мала місце.

Будь які інші докази, які б з достовірністю підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суду не надані.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності розкриття змісту протиправної поведінки особи та будь яких доказів її існування не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Також, суд приймає до уваги положення ч.2 ст.251 КУпАП, в якій зазначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП, але працівники поліції, всупереч цих вимог, не забезпечили відповідного доказового матеріалу у справі на обґрунтування складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, слід зазначити, зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява №926/08), що суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, під час судового розгляду справи не знайшло свого підтвердження належними та достовірними доказами те, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню або вимозі військовослужбовця у зв`язку з його участю в охороні громадського порядку.

За таких обставин в діях ОСОБА_1 не встановлено ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.185, 247, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Грицко Р.Р.