Справа № 529/972/24
Провадження № 3/529/442/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року селище Диканька

Суддя Диканського районного суду Полтавської області Кириченко О.С.,

за участі секретаря судового засідання - Бурлиги Н.Л.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , представника ОСОБА_1 - адвоката Лазаренко О.М.,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в селищі Диканька Полтавської області матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду з Сектору поліцейської діяльності № 2 Відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, проживаючої по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , працюючої дитячим психологом у благодійній організації "Світло надії", що раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 26.10.2024 серії ВАВ № 029837, 04 серпня 2024 року близько 06 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , під час сварки нанесла один удар відкритою долонею по губам свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинила фізичне насильство стосовно останнього. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, таким чином ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вказала, що вона не визнає своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, так як це був просто конфлікт, побутова сварка із сином щодо його небажання виключити комп`ютер та піти спати. Під час цього конфлікту щодо комп`ютерних ігор сина вона вдарила його по губам, бо син під час сварки її ображав. Ця ситуація триває давно. Син має залежність від комп`ютерних ігор. Вона зверталася до чоловіка ОСОБА_3 з проханням, щоб разом повпливати на поведінку сина, який через ці ігри часто взагалі не лягає спати, однак ці сторони чоловіка вона не отримала підтримки. На її зауваження син реагує агресивно, дозволяє собі штовханину, нецензурну лайку в її адресу. Син із відповідною заявою щодо вчинення стосовно нього домашнього насильства в поліцію не звертався і взагалі не був повідомлений про таке звернення. Із такою заявою до поліції, за власною ініціативою, звернувся її чоловік ОСОБА_3 після того, як вона подала до суду заяву про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, яка нині ще не розглянута по суті. ОСОБА_1 вказала, що чоловік їй погрожує, хоче її покарати, щоб вона не працювала психологом. Неодноразово говорив їй, що викладе в інтернет записи її розмов з сином, адже сам ці записи і робить. Це відбувається особливо тоді, коли вона робить синові зауваження. ОСОБА_1 вказала, що ні вона, ні син не знали про те, що її чоловік ОСОБА_3 записав на диктофон її сварку з сином, яка трапилася 04.08.2024. ОСОБА_1 вказала, що на теперішній час у неї з сином нормальні відносини. Посилаючись на вказане, на раніше подане клопотання, ОСОБА_1 просила закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Лазаренко О.М. в судовому засіданні вказала, що вона підтримує раніше подане клопотання про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку із відсутністю у її діях складу цього правопорушення та просила його задовольнити з підстав, вказаних у цьому клопотанні та в судовому засіданні. Адвокат Лазаренко О.М. вказала, що на аудіозаписі чути, як син ОСОБА_4 зневажливо спілкується з матір`ю, ображає її, зокрема нецензурно, при цьому ОСОБА_5 стримано поводиться з сином. Замість того, щоб залагодити побутову сварку між матір`ю та сином, ОСОБА_6 все це записав на диктофон та в подальшому звернувся до поліції із заявою про вчинення домашнього насильства. У справі відсутні докази наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю на цій підставі.

ОСОБА_3 , будучи допитаний в судовому засіданні як свідок, вказав, що сварка між його дружиною ОСОБА_1 та їхнім сином ОСОБА_4 виникла через те, що вже було пізно, близько 01 години ночі, а син грав на комп`ютері та не лягав спати. Його дружина з сином розмовляла грубо, син з нею спілкувався на підвищених тонах. Дружина постійно говорила сину: " ОСОБА_7 мий посуд, йди купайся, йди спати". Він, ОСОБА_3 , в той час лежав на ліжку. Зранку він прокинувся від крику, ситуація була нестерпна, оскільки дружина та син билися. Він розборонив їх, сказав дружині, що вона не має права піднімати на сина руку. Дружина відповіла, що нічого страшного не станеться, якщо сина вдарити по губах. Але ж син є особою з інвалідністю і якщо удар буде, наприклад, в область вуха, то це негативно вплине на його слух. Син пізніше повідомив йому, що мати вдарила його по хребту. ОСОБА_3 вказав, що нині він з дружиною перебувають в стані розлучення, позов, який ініційований дружиною, знаходиться на розгляді у суді. На його думку, дружина не має права бити сина і має відповісти за скоєне. Також вона не має права погрожувати синові, що забере у нього комп`ютер, оскільки це він подарував його сину. Всі дії дружини він фіксує на телефон, диктофон увімкнений фактично увесь час. Раніше були випадки, що дружина піднімала руку і на нього. З цього приводу він також викликав поліцію, однак у подальшому відмовився від заяви. ОСОБА_3 вказав, що він повідомляв синові, що він напише від його імені заяву в поліцію щодо скоєного матір`ю стосовно нього домашнього насильства, однак згоди на це від нього він отримував.

Заслухавши доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її представника - адвоката Лазаренко О.М., пояснення свідка ОСОБА_3 , дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, приходжу до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

В свою чергу, конфлікт (від лат. Conflictus - зіткнення) - це відсутність згоди між двома або більше сторонами, які можуть бути конкретними особами або групами. Кожна сторона робить все, щоб прийнята була її точка зору і мета, і заважає іншій стороні робити теж саме.

Конфлікт не містить вище перелічених ознак домашнього насильства.

Отже, різниця у тому, що домашнє насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди, а не прагненням розв`язати спір.

Дослідивши та проаналізувавши в сукупності наявні у справі докази, пояснення соби, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 , приходжу до висновку, що 04 серпня 2024 року між ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_2 фактично мав місце саме конфлікт на побутовому рівні через залежність сина від комп`ютерних ігор, його небажання вимкнути комп`ютер та лягти спати, що виключає склад правопорушення у вигляді домашнього насильства.

В судовому засіданні також встановлено, що між ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_3 наявні неприязні відносини через поданий ОСОБА_1 позов до суду про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 і заява про вчинення нею домашнього насильства стосовно сина була подана ОСОБА_3 до поліції саме після подання вказаного позову до суду.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 саме домашнього насильства.

Згідно з ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 статті 7 КУпАП).

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У справі "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), ЄСПЛ констатував, що у випадку коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь звинувачення.

Зазначене також узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на п. 282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), згідно яких "доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом".

Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Враховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника, слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , приходжу до висновку, що в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевказані встановлені судом обставини у їх сукупності, приходжу до висновку, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу вказаного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 173-2, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 256, 268, 280, 283, п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 287, 289 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області.

Повний текст постанови складено 16 грудня 2024 року.

Суддя О.С. Кириченко