Єдиний унікальний номер 728/3098/24
Номер провадження 3/728/1340/24
П О С Т А Н О В А

18 грудня 2024 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі

головуючого судді Сороколіта Є.М.

розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 1 (м. Бахмач) Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_1 ,

за статтями 1224, 124 та 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

до Бахмацького районного суду Чернігівської області (далі також Суд) 16.12.2024 надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 07.12.2024 серії ЕПР1 № 191113, зі змісту якого вбачається, що 07.12.2024 о 19 год. 55 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед початком руху по вулиці Богомольця 1 в місті Бахмач не переконався, що це буде безпечно, в результаті чого пошкодив каркас мийки самообслуговування AQWA BOX, завдавши матеріальних збитків, чим порушив пункт 10.1 Правил дорожнього руху (далі також ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України Про Правила дорожнього руху від 10.10.2001 № 1306

Вищевказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі також КУпАП), а саме як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Також 16.12.2024 до Суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 07.12.2024 серії ЕПР1 № 191128, зі змісту якого вбачається, що 07.12.2024 о 20 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 1063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Богомольця 1 в місті Бахмач, і скоївши дорожньо-транспортну пригоду, а саме пошкодивши каркас мийки самообслуговування AQWA BOX, залишив місце пригоди, чим порушив пункт 2.10.а ПДР.

Вищевказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за статтею 1224 КУпАП, а саме як залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Також 16.12.2024 до Суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 07.12.2024 серії ЕПР1 № 191079, зі змісту якого вбачається, що 07.12.2024 о 20 год. 20 хв. ОСОБА_1 , керував автомобілем ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Богомольця 1 в місті Бахмач перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9.а ПДР. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotest 6810, результат 1.16 проміле.

Вищевказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною першою статті 130 КУпАП, а саме як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Аналізуючи вищевикладені обставини, не оцінюючи наперед докази та не вдаючись до вирішення питання про правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 і його винності, а лише виконуючи процедурний обов`язок при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачений пунктом 2 частини першої статті 278 КУпАП, зокрема чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, Суд вважає, що протоколи про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду, не відповідають вимогам статті 256 КУпАП.

Так, обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку статті 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Водночас, у порушення зазначених вище вимог КУпАП, у зазначених вище протоколах про адміністративне правопорушення та доданих до них матеріалах маються розбіжності щодо наявності чи відсутності у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, посвідчення водія.

Зокрема, в протоколах від 07.12.2024 серії ЕПР1 № 191113 та серії ЕПР1 № 191128 зазначено, що особу встановлено: посвідчення водія НОМЕР_2 , а згідно з довідкою відділення поліції № 1 Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області від 12 грудня 2024 року за № 18290/124/45.1-2024 за відомостями ГСЦ МВС документ посвідчення водія у ОСОБА_1 відсутнє.

При цьому у протоколі про адміністративне правопорушення від 07.12.2024 серії ЕПР1 № 191079 зазначено, що особу встановлено: паспорт громадянина України НОМЕР_2 .

Така суперечлива інформація, по-перше, позбавляє можливості Суд вирішити питання про потенційну можливість накладення стягнення у випадку притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки санкція відповідної статті передбачає обов`язкове додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, а по-друге, викликає обґрунтований сумнів щодо дотримання порядку встановлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

Суд звертає увагу, що за змістом положень статті 6 Європейської конвенції з прав людини (далі також Конвенція), ратифікованої Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У згаданому контексті слід відмітити, що поняття кримінальне обвинувачення має автономне значення, котре не залежить від класифікації, що застосовується у внутрішньо-правових системах Держав-учасниць (Блохін проти Росії (Blokhin v. Russia) [ВП], § 179; Адольф проти Австрії (Adolf v. Austria), § 30). Таке тлумачення є дійсним як для визначення кримінального характеру обвинувачення, так і для моменту, з якого існує таке обвинувачення.

Зокрема, у § 49 справи Озтюрк проти Німеччини Європейський суд з прав людини зазначив, що Конвенція не суперечить здійсненню декриміналізації діянь поміж Держав-учасниць. Проте, якби держави мали повноваження виводити такі правопорушення за рамки Конвенції, то це могло б спричинити наслідки, несумісні з її предметом і метою.

Вихідну точку у встановленні того, чи має застосовуватись кримінально-правовий аспект статті 6 Конвенції, слід визначати за критеріями, перерахованими в рішенні у справі Енгель та інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands, §§ 82-83): внутрішньо-правова кваліфікація; характер правопорушення; суворість покарання, яке може бути застосоване до даної особи.

Застосовуючи згадані критерії до адміністративних правопорушень щодо порушення правил дорожнього руху, які караються штрафами, обмеженнями водійських прав, такими як зняття балів або призупинення чи скасування водійських прав (Луц проти Німеччини (Lutz v. Germany), § 182; Шмауцер проти Австрії (Schmautzer v. Austria); Малідж проти Франції (Malige v. France); Марчан проти Хорватії (Marиan v. Croatia); Ігор Паскарі проти Республіки Молдова (Igor Pascari v. the Republic of Moldova), §§ 20-23) можна дійти обґрунтованого висновку, що стосовно таких правопорушень діє кримінально-процесуальний аспект статті 6 Конвенції.

Повертаючись до фактичних обставин цієї справи, Суд зазначає, що виходячи із загальних засад судочинства, визначених положеннями статті 129 Конституції України, він не має права перебирати на себе функцію обвинувача та у будь-який спосіб виправляти виявлені недоліки.

Підсумовуючи вищенаведене, Суд вважає, що за вказаних обставин, проведення повного і об`єктивного розгляду справи є неможливим, а протоколи про адміністративне правопорушення повинні бути повернуті органу, який їх склав, для належного оформлення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 256, 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративні матеріали разом з протоколом про адміністративне правопорушення від 07.12.2024 серії ЕПР1 № 191113; з протоколом про адміністративне правопорушення від 07.12.2024 серії ЕПР1 № 191128; з протоколом про адміністративне правопорушення від 07.12.2024 серії ЕПР1 № 191079, складеними стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності відповідно за статтями 124, 1224 та частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повернути до відділення поліції №1 (м. Бахмач) Ніжинського районного управління ГУНП в Чернігівській області на доопрацювання.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Є.М. Сороколіт