Справа № 375/1232/24
Провадження № 3/375/864/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року селище Рокитне

Суддя Рокитнянського районного суду Київської області Смик М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали адміністративної справи, що надійшли з Управління патрульної поліції у Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає у квартирі АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ААД № 697038 від 28 липня 2024 року водій ОСОБА_1 28 липня 2024 року о 03 годині 53 хвилини на вул. Високій, 1 у с. Житні Гори Білоцерківського району Київської області керував транспортним засобом, а саме мопедом Honda Tact, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій категорично відмовився шляхом ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Справа до розгляду призначалася неодноразово.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

За змістом статті 130 КУпАП відмова від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижує увагу та швидкість реакції також тягне адміністративну відповідальність за цією статтею

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Подія та склад адміністративного правопорушення та наявність вини у діях ОСОБА_1 підтверджується поданими уповноваженим органом матеріалами, де міститься:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 697038 від 28 липня 2024 року, складений відносно ОСОБА_1 за порушення частини 1 статті 130 КУпАП, який за формою та змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395 (далі Інструкція № 1395, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 6 листопада 2015 року №1376);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відносно ОСОБА_1 від 28 липня 2024 року; результат огляду не проводився, особа не доставлялася;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що ОСОБА_1 від підпису відмовився; результат огляду не проводився;

- рапорт поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області від 28 липня 2024 року;

- відеозаписи з нагрудної камери поліцейських (вміщений на лазерний компакт-диск), де зафіксовано подію, у зв`язку з якою відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП, що були переглянуті і досліджені судом (суддею) під час розгляду справи на робочому комп`ютері.

Наявними матеріалами також підтверджується, що при складанні протоколу ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності відбудеться у Рокитнянському районного суді Київської області. Від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився про що зазначено в протоколі.

Установлення події та складу адміністративного правопорушення відбулося відповідно до приписів статті 266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину заперечував та вказував на те, що він не керував мопедом Honda Tact, а перебував поруч. Також зазначив, що 28 липня 2024 року він разом з подругою на ім`я ОСОБА_2 поїхали до спільних знайомих погостювати. У подальшому вони намагалися закотити мопед у двір, але на мопеді ніхто не їхав і не хотів їхати. Додатково зазначив, що йому взагалі не зрозуміло на якій підставі відносно нього складено адміністративний протокол за частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він не керував мопедом.

На запитання суду (судді) «Якщо Ви не керували мопедом, чому намагалися пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння?» ОСОБА_1 зазначив, що, так, дійсно він намагався пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою «Драгера», виключно тому, що працівники поліції забрали в нього водійське посвідчення.

20 листопада 2024 року до суду від адвоката Жданової О.В. надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, до якого долучено договір № 131 про надання правової допомоги від 19 листопада 2014 року, а також довіреність від 20 листопада 2024 року.

Через підсистему «Електронний суд» 9 грудня 2024 року захисник ОСОБА_1 Хохич Д.Г. подав клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі пункту 1частини1 статті 247 КУпАП, в якому послався на те, що з протоколу серії ААД № 697038 від 28 липня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відповідно до статті 31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Частиною 2 статті 266 КУпАП передбачено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. З матеріалів справи відомо, що працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №697038 від 28 липня 2024 року за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП та долучені матеріали відеозапису з відеореєстраторів Motorola 476472 та Motorola 476747.

Також вказував на те, що згідно рапорту поліцейського взводу № 1, роти № 2, батальйону №2, ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП капрала поліції Балеян А.А., ОСОБА_1 на місці зупинки погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора (алкотестер) «Драгер», проте через неодноразові намагання ОСОБА_1 отримати «показник в проміле», результат так і не було зафіксовано приладом, що ставить під сумнів придатність газоаналізатора «Драгер» для визначення стану алкогольного сп`яніння. Також зазначав, що перед проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки «Драгер» поліцейський не надав. Зазначені документи відсутні і в матеріалах справи про адміністративне правопорушення. Тому коли намагання ОСОБА_1 не увінчалися успіхом, поліцейський на свій власний розсуд розцінив це як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, хоча на відео факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відсутній.

Крім того, захисник ОСОБА_1 Хохич Д.Г. вказував на те, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський зобов`язаний видати особі, яка підлягає огляду, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, в якому зазначає підстави такого огляду, якими в свою чергу є одна чи кілька ознак сп`яніння. В порушення зазначених вимог поліцейським не вручено направлення на огляд до медичного закладу про що свідчить матеріали відеозапису.

Відеофіксація про те, що ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу у матеріалах справи відсутня.

Посилався на зазначене, а також на те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами не породжує правових наслідків для притягнення його до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні захисник Насінника О.О. клопотав перед судом про закриття провадження у справі в порядку пункту 1 статті 247 КУпАП з огляду на відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

За клопотанням захисника, яке було підтримане ОСОБА_1 , у судовому засіданні заслухано пояснення свідка ОСОБА_3 , яка пояснила, що, так, дійсно вона разом з ОСОБА_1 28 липня 2024 року поїхали до спільних знайомих погостювати. Оскільки вони у гостях засидились, вони намагалися закотити мопед у двір, проте до них під`їхали працівники патрульної поліції та почали складати адміністративні протоколи.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейських де зафіксовано подію, ОСОБА_3 просила працівників поліції пробачити ОСОБА_1 .

На запитання суду (судді) - ОСОБА_3 зазначила, що вона просила працівників поліції пробачити ОСОБА_1 за те, що він перебував на вулиці у комендантську годину.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши позицію захисту, заслухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідка, суд (суддя) не встановив підстав для закриття провадження у справі та вважає, що правомірно дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху щодо відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з дотримання принципу доказування «поза розумним сумнівом» та відхиляє доводи захисника та заявлене клопотання за пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Зокрема, суд (суддя) виходить з того, що описані захисником порушення прав та свобод людини обумовлюються мотивованою тактикою захисту, проте не оцінюються судом (суддею) як істотні порушення чинного законодавства, наявність яких вказувала б на протиправність дій правоохоронців.

Згідно з пунктом 2 розділу І Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за №1452/735 (надалі по тексту - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 3 розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

У пунктах 1-7 розділу ІІ Інструкції № 1452/375 закріплено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до пунктів 8, 9 Інструкції № 1452/735, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як слідує з досліджених відеозаписів, 28 липня 2024 року патрульні поліції здійснювали патрулювання під час комендантської години. Виявивши рух транспортного засобу мопед працівники поліції здійснили за ним рух. Водій не заперечував щодо проведення огляду його речей, самостійно надавав їх для огляду. У подальшому патрульні встановили особу водія за його поясненнями та документами. Установивши наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, патрульні поліції запропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу (газоаналізатора) «Драгер» або ж у спеціалізованому медичному закладі. Водієві було роз`яснено причини і необхідність проходження огляду на стан сп`яніння, наслідки відмови від огляду. Перед проходженням огляду поліцейський запропонував водію переконатися, що мундштук герметично запакований, на що ОСОБА_1 відповів, що він знає. ОСОБА_1 неодноразово намагався пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте так і не пройшов, на що поліцейський вказував, що, намагання пройти огляд за відсутності результату розцінюється як ухилення від проходження такого огляду. Після чого ОСОБА_1 неодноразово намагався вирішити питання з поліцейськими, на що ОСОБА_1 попередили про кримінальну відповідальність. Далі поліцейський перейшов до оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. Від ознайомлення з його змістом ОСОБА_1 відмовився.

Щодо тверджень захисника стосовного того, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд зазначає наступне.

Проходження огляду на стан сп`яніння є обов`язком, а не правом водія.

Так, дійсно відеозапису з нагрудних камер поліцейських слідує, (і цього не заперечував ОСОБА_1 у судовому засіданні), що ОСОБА_1 намагався пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак за відсутності результату, відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення за порушення Правил дорожнього руху щодо відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тверджень щодо сумніву придатності газоаналізатора «Драгер» для визначення стану алкогольного сп`яніння і відсутність сертифіката та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки «Драгер» у матеріалах справи, відхиляються судом, оскільки перед проведенням огляду поліцейський зобов`язаний повідомити водію про порядок застосування приладу Драгер та на вимогу водія надати можливість ознайомитись з сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку Драгера.

Разом з цим, необхідно зазначити, що з відеозапису з нагрудної камери поліцейських де зафіксовано подію, вимоги водія ОСОБА_1 надати можливість ознайомитись з сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку Драгера не було. Як і не було прохання водія зробити контрольний перевірочний тест Драгера (з метою перевірки його точності та чистоти від парів алкоголю).

Суд (суддя) вважає за необхідне також зазначити, що огляд на стан алкогольного сп`яніння зобов`язані пройти виключно водії, які керують транспортним засобом, а не пішоходи.

Крім того, твердження захисника Насінника О.О. містять суттєві розбіжності між собою, зокрема, захисник вказував на те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, при цьому посилається на те, що водій ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а навпаки погодився. Отже, через неузгодженість позиції, дані твердження також відхиляються судом.

Також судом (суддею) враховується, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, тобто проходив підготовку в автошколі за для його отримання, де одним з основних напрямків підготовки, як і під час здачі іспитів на водія, є знання Правил дорожнього руху.

Відповідно до статті 17 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Отже, висновки суду (судді) з приводу винуватості особи, доведеності події і склад адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП та, відповідно, відхилення заперечень захисту і заявленого клопотання про закриття провадження у справі ґрунтуються на тому, що установлення події та складу адміністративного правопорушення відбулося в цілому відповідно до приписів статті 266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року.

При цьому суд (суддя) керується сукупністю наявних доказів, а не самим лише протоколом про адміністративне правопорушення та зазначає, що таких невідповідностей процедури, застосованої до ОСОБА_1 , які б свідчити про порушення основоположних прав та свобод особи та були б достатніми для закриття провадження у справі за пунктом 1 статті 247 КУпАП не віднайдено, доказів зворотного представлено не було.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 7 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Щодо можливих непроаналізованих заперечень захисника суд (суддя) посилається на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, його усталену практику, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП доведена повністю та підтверджується зібраними у справі доказами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, тому на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення у межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за статтями 34, 35 КУпАП судом не встановлено.

Згідно з вимогами статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

У відповідності до вимог пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір, в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 605,60 грн.

Керуючись статтями 23, 33-35, 40-1, 130, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 285, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Частиною 1 статті 307 КУпАП передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Рокитнянський районний суд Київської області до Київського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя М.М. Смик