Єдиний унікальний номер №759/3594/24
Апеляційне провадження № 33/824/3276/2024
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за ст. 124 КУпАП України,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №724204 від 02.02.2024 року ОСОБА_1 21.09.2023 року о 22:12 год. у м. Києві на а/д Київ-Чоп (поблизу вул. Бударіна), керуючи транспортним засобом «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , під час перестроювання не переконався, що це буде безпечно, не дав дорогу транспортному засобу «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, в результаті чого відбулося зіткнення, чим порушив вимоги п. 10.1, 10.3 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрите у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Розгляд апеляційної скарги був призначений на 07 листопада 2024 року.

07 листопада 2024 року на електронну адресу апеляційного суду від адвоката Прокопенка М.С., який діє в інтересах ОСОБА_2 , надійшла заява про перенесення розгляду справи. В обґрунтування заяви адвокат зазначив, що він є представником потерпілої сторони, має право бути присутнім при розгляді скарги та подати відповідні заперечення на неї, бажає, щоб розгляд скарги пройшов за їхньою участю, але не має змоги прибути в засідання, призначене на 07.11.2024 року, у зв`язку з тим, що він захворів та перебуває на лікуванні.

Суд, розглянувши вказану заяву зазначає, що доказів перебування адвоката на лікуванні заява не містить, тому твердження останнього залишились недоведеними і не можуть бути прийняті судом, а отже заява не підлягає до задоволення.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

В даній справі фактично єдиною підставою, яку суд першої інстанції поклав в основу оскаржуваної постанови, є декларативне посилання на підтвердження вини ОСОБА_1 .

Зокрема суд першої інстанції зазначив, що вина правопорушника підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №724204 від 02.02.2024 року, рапортом працівника поліції, поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , схемою місця ДТП, висновком експерта №111 від 05.12.2023 року, постановою Святошинського районного суду м. Києва від 12.12.2023 року (ун. №759/20846/23).

При цьому жодної аргументації та оцінки того, яким чином ці документи підтверджують вину ОСОБА_1 , що саме вони підтверджують, в чому саме полягає таке підтвердження, оскаржувана постанова взагалі не містить.

Окремо апеляційний суд зважає на те, що оригінали вищевказаних документів (рапорту працівника поліції, пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , схеми місця ДТП та висновку експерта) у матеріалах даної справи взагалі відсутні. Таким чином суд враховував при вирішенні справ документи, оригінали яких він взагалі не досліджував.

Не може бути в даній справі з точки зору апеляційного суду належним доказом вини ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення й постанова Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня 2023 року у справі про притягнення іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (ун.№ 759/20846/23).

По-перше, в рамках розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності предметом розгляду є виключно питання наявності чи відсутності складу правопорушення саме в діях тієї особи, якій таке правопорушення інкриміновано. Таким чином постанова суду у справі стосовно одного з учасників ДТП не може встановлювати (чи навпаки - виключати) вину інших осіб, яким таке правопорушення в межах такої справи не інкримінувалося.

По-друге, єдиною обставиною, яка була покладена в основу постанови Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня 2023 року у справі № 759/20846/23 є лише декларативне посилання на висновок експерта ОСОБА_5 №111 від 05.12.2023 року, без надання йому хоча б якої-небудь оцінки.

При вирішенні даної справи апеляційний суд вважає, що вищевказаний висновок експерта ОСОБА_5 не може взагалі вважатися належним доказом наявності вини ОСОБА_1 саме з тих підстав, які останній зазначає в своїй апеляційній скарзі.

Зокрема з цього приводу апелянт зазначив, що суд помилково поклав в основу свого рішення висновок спеціаліста ОСОБА_5 від 05.12.2023 року. Даний висновок має принциповий недолік та є неправильним, так як експерт не правильно провів розрахунок технічної можливості уникнення зіткнення водієм Volkswagen LT 35, д.н.з. НОМЕР_3 , з з задньою частиною автомобіля Mercedes - Benz, д.н.з. НОМЕР_4 . Зокрема, вказане зіткнення відбулося в русі. Тому експерт мав порівняти відстань віддалення Volkswagen LT 35, д.н.з. НОМЕР_3 , від місця зіткнення не з відстанню повного зупиночного шляху до 0 км/год., а відстань необхідну для зниження швидкості Volkswagen LT 35, д.н.з. НОМЕР_3 , зі 100 км/год до 50 км/год (швидкість Мercedes-Benz). В той же час ОСОБА_5 порівняв відстань 89,4 метри віддалення з 94,9 метрами необхідними Volkswagen LT 35, д.н.з. НОМЕР_3 , для зупинки, хоча уникнення ДТП забезпечувалося і при зниженні до 50 км/год.

Оскільки навіть за розрахунками ОСОБА_5 до повної зупинки Volkswagen LT 35, Д.Н.З. НОМЕР_3, не вистачило біля 5 метрів, то зрозуміло, що для зниження з 100 км/год до 50 км/год водію ОСОБА_2 потрібно було б не більше 60 метрів з наявних в нього 89, 4 метрів.

Вказані доводи апелянта суд вважає обґрунтованими та погоджується з ними, відтак не може вважати вищезгаданий висновок експерта належним доказом вини ОСОБА_1 в ДТП. В той же час інших належних доказів вини ОСОБА_1 в ДТП матеріали справи не містять. За таких умов суд констатує факт відсутності належного доведення поза розумним сумнівом складу інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням наведеного, постанова Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року має бути скасована, а провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року, прийняту відносно ОСОБА_1 , скасувати.

Провадження по справі закрити.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба