КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/20406/24

11 грудня 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Ратнікової В.М.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Данько Романа Михайловича на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року в справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в :

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погоджуючись із такою постановою суду першої інстанції, 24 листопада 2024 року захисник ОСОБА_1 адвокат Данько Роман Михайлович подав апеляційну скаргу, у якій просив суд постанову Дарницького районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року скасувати, провадження у справі закрити у зв'язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також в апеляційній скарзі просив суд про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Зазначав, що постанову Дарницького районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року у даній справі отримано апелянтом 20 листопада 2024 року.

Враховуючи викладене, вважає що строк на апеляційне оскарження був пропущений із поважних причин, у зв'язку із чим просить поновити строк на апеляційне оскарження.

За положенням ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу- ст. 289 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 листопада 2024 року Дарницьким районним судом міста Києва була ухвалена оскаржувана постанова.

Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Дарницького районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року, була надіслано для оприлюднення: 19.11.2024 року. Зареєстрована в реєстрі: 19.11.2024 року. Забезпечено надання загального доступу: 20.11.2024 року.

Як вбачається із розписки, що міститься в матеріалах справи ( а.с. 51) копію постанови у справі ОСОБА_1 отримала 20 листопада 2024 року.

З огляду на вище зазначені обставини та наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що причини пропуску захисником ОСОБА_1 адвокатом Данько Романом Михайловичем строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року слід визнати поважними та поновити вказаний строк

Апеляційну скаргу захисник обґрунтовує тим, що не погоджується з оскаржуваною постановою суду першої інстанції, вважає її необгрунтованою, безпідставною та ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що висновки суду є суперечливими по відношенню до матеріалів адміністративної справи та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи про адміністративне правопорушення. Суд не в повному обсязі дослідив матеріали справи, не надав відповідну оцінку доводам захисту щодо порушення поліцейськими порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення та норм КУпАП.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутній повний відеозапис події, який є належним доказом у справі, натомість у справі наявний лише фрагментарний відеозапис, який не фіксує всіх обставин спілкування поліцейських з ОСОБА_1 на місці події та складання протоколу.

Вказує на те, що у п. 10 протоколу не зазначено, яким засобом технічної фіксації був зроблений поданий до суду відеозапис. З даних, відображених на долученому до справи відео файлі, не вбачається, що він зроблений за допомогою службового портативного відео реєстратора поліцейських .

Зазначає, що в справі наявний відеозапис, який не відповідає нормам законодавства, так як він фрагментарний, починається з того моменту, коли поліцейський вже спілкується з водієм, не відображає підставу зупинки автомобіля, повне спілкування поліцейського з водієм, не відображає дату та час здійснення відеозапису.

Перелік дозволених для застосування технічних пристроїв, а також вимог щодо їх використання зазначений в Інструкції № 1026 із застосування органами поліції технічних приладів, що мають функцію кінозйомки, відеозапису. Ця Інструкція містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких працівникам поліції надано право проводити відео фіксацію.

Зазначає, що в даному переліку відсутні такі пристрої фото чи відео фіксації, як «мобільні телефони» чи «смартфони». Тим більше приватні. Отже Інструкція № 1026не надає право поліцейським здійснювати відео фіксацію порушень ПДР чи процедури розгляду адміністративних справ власним мобільним телефоном.

Вказує на те, що наявний в справі відеозапис зроблений поліцейським на невідомий пристрій, скоріш за все, особистий мобільний телефон, не може бути належним доказом у справі.

Не погоджується також із тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги висновок КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» від 01.10.2024 року № 005044.

Вважає, що суд не надав оцінку доводам сторони захисту про те, що поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 суть та санкцію ст. 130 КУпАП, вона розгубилася, оскільки була оголошена повітряна тривога, а після того, як дізналася суть складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, відразу 26.09.2024 року, о 09 год 10 хв., особисто звернулася до КНП KMHKЛ «Соціотерапія» для проходження огляду.

01.10.2024 року за результатами огляду ОСОБА_1 медичний заклад надав висновок № 005044 відповідно до якого у ОСОБА_1 ознак сп'яніння не виявлено, остання не перебувала у стані сп'яніння.

Зазначає, що суд в оскаржуваній постанові посилається на норми п. 9 розділу II Інструкції №1452 та ч. 4 ст. 266 КУпАП, відповідно до яких огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в заклададі охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Зазначені норми регулюють дії саме поліцейських під час огляду осіб на стан сп`яніння, так як саме поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Зазначає, що жодною нормою законодавства не заборонено самозвернення особи до відповідного медичного закладу з метою проведенняогляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Пунктом 2.14 (в) ПДР України встановлено, що водій має право знати причину зупинки, перевірки та огляду транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також її прізвище і посаду. Також патрульний повинен пояснити причину застосування певного поліцейського заходу; під час спілкування з особою чітко дотримуватися норм етики поліцейського. Поліцейські, які діють на сьогодні на підставі Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон 580) мають право зупиняти автомобіль тільки за наявності однієї з умов передбачених статтею 35 цього Закону. Отже, враховуючи вищевикладене, вважає, що поліцейський порушив ст. 35 Закону 580 і неправомірно застосував поліцейський захід (лише для перевірки документів, інших підстав для зупинення автомобіля в нього не було), оскільки ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху не порушувала.

З матеріалів справи не вбачається, що водій допустила будь-яке порушення прав дорожнього руху, відсутня будь-яка постанова про вчинення правопорушення.

Відповідно матеріалів даної адміністративної справи,наданих поліцією, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 положень ПДР, які б, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, апелянт вважає постанову Дарницького районного суду м. Києва по справі № 753/20406/24, такою що істотно порушує процесуальні права ОСОБА_1 , як особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, що призвело до неможливості реалізувати їй своє право на належний захист прав та розгляд справи неупередженим судом, а проведення органом поліції огляду всупереч вимог та з порушення ст. 266 КУпАП і Інструкцій ставить під сумнів обґрунтованість постанови суду про наявність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник адвокат Данько Роман Михайлович повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник Київської міської прокуратури в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи апеляційним судом повідомлений, а тому суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення ОСОБА_1 та її захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та, накладаючи на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції посилався на те, що незважаючи на захисну позицію ОСОБА_1 та захисника останньої, її вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема, даними, що містить протокол про адміністративне правопорушення, відеозаписом з нагрудних камер поліцейського, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Тобто, встановлений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, за наявності ознак, передбачає певний алгоритм дій, який визначений ст.266 КУпАП та Інструкцією, при цьому медичний огляд проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, а огляд на місці - поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 62 Конституції України, вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №137018, складеного інспектором взводу №1, роти №1, батальйону №1, полку № 2 УПП в м.Києві старшим лейтенантом поліції Струк В.М. вбачається, що 26 вересня 2024 року о 06 год. 25 хв. в м.Києві, просп. Миколи Бажана, 13, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом з явними ознаками сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою алкотестеру Драгер та в лікаря нарколога водій категорично відмовилась чим порушила п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

26 вересня 2024 року було виписане направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП КМНКЛ «Соціотерапія» з якого вбачається, що у результаті огляду поліцейським у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота.

Із рапорту інспектора взводу №1, роти №1, батальйону №1, полку № 2 УПП в м.Києві старшого лейтенанта поліції Струка В.М вбачається, що останній просив долучити до матеріалів справи а саме- до протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП серії ЕПР 1 №137018, складеного відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відео з мобільного телефону у зв'язку з тим, що боді камери на кінець зміни розрядилися.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3133921 вбачається, що ОСОБА_1 26 вересня 2024 року, о 06 год. 25 хв., в м.Києві по просп. Миколи Бажана, 13, під час зупинки працівниками поліції на блок-посту не увімкнула аварійну світлову сигналізацію, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст.125 КУпАП. Внаслідок чого до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення- попередження.

Із розписки, що міститься в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 залишила свій автомобіль «Volkswagen Passat» НОМЕР_1 на місці зупинки без порушення ПДР.

Із відеозапису, що міститься в матеріалах справи вбачається, що на запитання працівника поліції, чи буде водій ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп'яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, водій мовчала.

Працівник поліції роз'яснив, що у випадку відмови від проходження огляду буде складено протокол та матеріал буде передано до Дарницького районного суду міста Києва.

В подальшому на запитання працівника поліції, чи відмовляється водій ОСОБА_1 від проходження огляду за допомогою приладу Драгер, остання відповіла що так. На запитання працівника поліції, чи згодна вона пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров'я, остання відповіла, що ні.

Працівник поліції повідомив, що своїми діями водій порушила п 2.5 ПДР та відносно неї буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Працівником поліції було роз'яснено водію права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Водію було повідомлено, що вона відсторонена від керування відповідно до ст. 266 КУпАП.

Аналізуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та про наявність підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутній повний відеозапис події, який є належним доказом у справі, наявний лише фрагментарний відеозапис, який не фіксує всіх обставин спілкування поліцейських з водієм на місці вчинення адміністративного правопорушення та складання протоколу, окрім того вказаний запис зроблений із застосуванням технічного пристрою ( мобільного телефону) , який не зазначений в Інструкції № 1026 із застосування органами поліції технічних приладів, що мають функцію, кінозйомки, відеозапису, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на наступне.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, ст. 251 КУпАП встановлені джерела доказів у справах про адміністративні правопорушення. При цьому, вказаною нормою закону не встановлено вичерпний перелік документів чи інших джерел інформації, які можуть бути доказами у справі.

Таким чином, відеозапис з мобільного телефону поліцейського, який був долучений до справи на підставі рапорту працівника поліції про те, що боді камера в кінці зміни розрядилась, а тому подія фіксувалась на мобільний телефон, містить фактичні дані щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено ст. 251 КУпАП.

З вказаного відеозапису чітко вбачається, що на ньому зафіксовано, що водій ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі відмовилася. Підстави вважати вказаний відеозапис неналежним та недопустимим доказом у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки на ньому зафіксовані процесуальні дії, що підтверджують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у запропонований поліцейським та передбачений законом спосіб.

Вказаний відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що останній не погоджується із тим, що суд першої інстанції не прийняв висновок КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» від 01.10.2024 року № 005044, за результатами огляду ОСОБА_1 з якого вбачається, що ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено, остання не перебувала у стані сп`яніння, правильності висновків суду першої інстанції також не спростовують, так як ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння в установленому законом порядку, а не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Окрім того, із наданого висновку вбачається, що огляд було проведено о 09 год. 10 хв, тоді як подія відбулася о 06 год. 25 хв, тобто огляд було проведено більш ніж через 2 години з моменту встановлення підстав для його здійснення, та за відсутності працівників поліції, як вимагається положеннями чинного законодавства.

Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Доводи апеляційної скарги про те, що з матеріалів справи не вбачається, що водій допустила будь-яке порушення Правил дорожнього руху, відсутня будь-яка постанова про вчинення правопорушення, суд апеляційної інстанції відхиляє як такі, що спростовуються матеріалами справи.

Так, із наявної в матеріалах постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3133921 вбачається, що ОСОБА_1 26 вересня 2024 року о 06 год. 25 хв. в м.Києві на просп. Миколи Бажана, 13, під час зупинки працівниками поліції на блок-посту не увімкнула аварійну світлову сигналізацію, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст.125 КУпАП. Внаслідок чого до неї було застосовано адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Всі інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Данько Романа Михайловича.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Данько Роману Михайловичу строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Данько Романа Михайловича залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: