Апеляційне провадження №33/824/4988/2024
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Йорданії, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

За ст.124, 122-4 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення Серії ЕПР1 №115994 12 липня 2024 року о 15 год. 02 хв. за адресою: м. Київ, вул. Щусєва, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Ford Escape, д.н.з. НОМЕР_1 , при перестроюванні із середньої (другої смуги) руху в крайню ліву (третю) смугу руху не дав дорогу автомобілю Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку ліворуч, створивши для нього небезпеку, що змусило водія Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 різко загальмувати та змінити напрямок руху, що як наслідок спричинило виїзд автомобіля Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 , на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення автомобіля Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіля Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій ОСОБА_2 тілесні ушкодження. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення Серії ЕПР1 № 115999 12 липня 2024 року о 15 год. 02 хв. за адресою: м. Київ, вул. Щусєва, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем Ford Escape, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП з автомобілями Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , при цьому, залишив місце ДТП. Таким чином, водій ОСОБА_1 своїми діями порушив п.п. «а» п. 2.10 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн 00 коп.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року і закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії. Згідно ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

У матеріалах даної справи міститься відеозапис з відеореєстратора атомомбіля «Ланос» та відеозапис зовнішньої відеокамери системи «Безпечне місто».

За таких умов, суд має можливість дослідити і встановити обставини дорожньо-транспортної пригоди, спричинення якої було інкриміноване ОСОБА_1 .

Вказані відеозаписи спростовують посилання протоколу про адміністративне правопорушення на здійснення ОСОБА_1 маневру, зокрема перестроювання з середньої полоси руху в крайню ліву.

У відповідності до положень п. 1.10 Правил дорожнього руху маневром визнається початок руху, перестроювання транспортного засобу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.

Зважаючи на вказані положення, дії волдія можливо кваліфікувати як здійснення маневру перестроювання виключно у разі, коли авто в русі залишить межі однієї смуги руху та потрапить до іншої смуги. В той же час, як вбачається з матеріалів справи, зокрема вищезгаданих відеозаписів, при здійсненні руху автомобіль під керуванням ОСОБА_1 взагалі не залишав межі середньої смуги руху автомобілів на вказаній ділянці дороги. За таких умов суд не може констатувати наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП.

Більш того, з точки зору апеляційного суду не вбачається й причинно-наслідкового звязку між діями ОСОБА_1 та фактом ДТП, оскільки автомомбіль під керуванням ОСОБА_1 не перетинав межі смуги руху на даному прехресті.

Таким чином, наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП в діях ОСОБА_1 спростовується матеріалами справи.

Окремо апеляційний суд звертає увагу на те, що дизпозиція ст.122-4 КУпАП, яка також була інкримінована ОСОБА_1 передбачає залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні

За таких умов, відповідальність з даною нормою може бути застосована до водіїв, що причетні до ДТП.

Оскільки згідно з вищевикладеним, апеляційний суд не вбачає ні вини, ні взагалі участі ОСОБА_1 у вищезгаданій ДТП, наявність в діях ОСОБА_1 складу даного адмінітсративного правопорушення також не може бути констатований судом.

Відповідно до п. ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року має бути скасована, а провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 26 вересня 2024 року, прийняту відносно ОСОБА_1 , скасувати. Провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба