Справа № 644/5105/24
Провадження № 3/644/1651/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 грудня 2024 р. м.Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Бугера О.В.,

за участі ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Волохіна Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Первомайське, Шевченківського району, Харківської області, громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , що зареєстрований та проживає вулиця АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, -

у с т а н о в и в:

Водій ОСОБА_1 , 15.06.2024 року о 21.50 годині по проспекту Архітектора Альошина, 43/21, Індустріального району м. Харкова, керуючий транспортним засобом ВАЗ 2121 державний номерний знак НОМЕР_2 , став учасником ДТП та був в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням газоаналізатора Alcotest Drager 6820, прилад 0222, тест №2934, результат огляду 1,33% проміле, з результатом згоден. Чим порушив вимоги п.2.9.А. ПДР України, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні 17.10.2024 року ОСОБА_1 свою провину визнав, не заперечував, що дійсно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, але він в цей день зі згоди свого безпосереднього командира перебував на відпочинку в м. Харкові, вжив алкоголь, після чого надійшов наказ від командира негайно прибути до місця служби, був вимушений сісти за кермо в нетверезому стані. В подальшому в судове засідання не прибув.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Волохін Д.Б. в судових засіданнях 17.10.2024 року,18.12.2024 року, просив провадження у справі закрити, у зв`язку з тим, що його підзахисний діяв в стані крайньої необхідності, просив врахувати, що ОСОБА_1 був вимушений сісти за кермо, оскільки виконував наказ командира про негайне прибуття до служби, надав суду довідку на підтвердження відповідних обставин, окрім того, просив врахувати, що надані суду відеозаписи події містять переривання, що суперечить вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а тому цей доказ не може бути взятий судом до уваги, оскільки отриманий з порушенням процедури. Наполягав на своїй позиції щодо дій ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності.

Вислухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Волохіна Д.Б., дослідивши письмові матеріали справи, оглянувши відеозаписи, встановлено наступне.

Відповідно до ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Провина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні підтверджується:

1) протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №606988 від 16.06.2024 року; У суду відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення. В протоколі наявні підписи ОСОБА_1 про ознайомлення із правами та обов`язками, передбаченими ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. В протоколі зазначено, що факт проходження огляду зафіксований на відеозапис, свідки не залучались. Також, наявні пояснення ОСОБА_1 з протоколом не згоден.

2) довідкою про отримання посвідчення водія ОСОБА_1 ;

3) актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого особа пройшла огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат огляду та підпис ОСОБА_1 з результатом згоден;

4) чеком тесту до протоколу, відповідно до якого визначено рівень алкоголю 1,33% проміле. З результатом огляду ОСОБА_1 погодився.

5) направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до медичного закладу, огляд в медзакладі не проводився;

6) Рапортом інспектора взводу 1 роти 4 батальйону 2 УПП в Харківській області Ситак І. про те, що 15.06.2024 року патрулюючи у складі екіпажу 4202 було отримано повідомлення ДТП без потерпілих за адресою АДРЕСА_2 , по прибуттю на місце було виявлено та встановлення винуватця ДТП, яким виявився ОСОБА_1 , 1989 року народження, діючий військовослужбовець В/Ч НОМЕР_1 , у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Водій погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, висновок 1,33 % проміле, щодо водія було складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП та за ст. 124 КУпАП. Водія було відсторонено від керування, транспортний засіб було евакуйовано власними силами родичів ОСОБА_1 .. Від проходження огляду в закладі охорони здоров`я відмовився.

Окрім цього, провина ОСОБА_1 підтверджується оглянутими відеозаписами, на яких зафіксовано порядок проходження огляду на місці зупинки, з результатом огляду ОСОБА_1 погодився.

Оцінюючи доводи захисника щодо наявності в відеозапису переривання та як наслідок недопустимості цього доказу, суд зазначає наступне. До матеріалів справи було долучено відеозапис, одночасно з подачею протоколу до суду та витребуваний судом, зміст досліджених відеозаписів є логічним, послідовним, зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами. Тому, будь-яких підстав ставити під сумнів відомості зафіксовані на відеозаписах, долучених працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Доводи захисника про перебування ОСОБА_1 у стані крайньої необхідності є необґрунтованими.

Так, відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_3 без дати №1571/24, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , солдат військової частини НОМЕР_3 , з квітня 2022 року по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 на посаді водія, виконує військові обов`язки в зоні проведення бойових дій. Виконання службових обов`язків пов`язані із керуванням транспортним засобом в зоні проведення бойових дій. 16.06.2024 року солдат ОСОБА_1 , з дозволу безпосереднього командира, знаходився у короткостроковій відпустці у м. Харків. Біля 21.00 години 16.06.2024 року від безпосереднього командира, у зв`язку із різким загостренням на лінії зіткнення з противником, в зоні відповідальності бригади, солдат ОСОБА_1 одержав наказ негайно прибути для виконання бойових та спеціальних завдань, пов`язаних із захистом Держави від вторгнення РФ на територію України.

Тобто, на думку суду, будь-яких даних які б свідчили про необхідність ОСОБА_1 саме 15.06.2024 року прибути для виконання бойових та спеціальних завдань, пов`язаних із захистом Держави від вторгнення РФ на територію України, досліджена довідка не містить, та обираючи спосіб виконання наказу негайно прибути, 16.06.2024 року, ОСОБА_1 , керуючи в стані сп`яніння транспортним засобом, на думку суду, обрав той, який заподіює шкоду іншим охоронюваним законом інтересам, а саме вчинив порушення Правил дорожнього руху, став учасником дорожньо-транспортної пригоди, при цьому свідомо керував транспортним засобом в стані сп`яніння.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, «Коробов проти України» від 21.07.2011 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В даному випадку, факт керування транспортним засобом, проходження огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки та згода з результатом, повністю підтверджена належними та допустимими доказами. Доводи захисту щодо вчинення правопорушення в стані крайньої необхідності суд вважає не обґрунтованими.

Пункт 1.3. ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.2.9.А. ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Водій ОСОБА_1 вимог п.2.9.А ПДР України не дотримався та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні стягнення, відповідно до ст.ст. 33-35 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У зв`язку із накладенням адміністративного стягнення суд, у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», стягує з ОСОБА_1 судовий збір.

Керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Первомайське, Шевченківського району, Харківської області, громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , що зареєстрований та проживає вулиця АДРЕСА_1 , винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави (отримувач коштів ГУК у Харківській області ; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947;банк отримувача Казначейство України(ЕАП) ; код банку отримувача (МФО) 899998;рахунок отримувача UA0020001; код класифікації доходів бюджету 21081300) у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Роз`яснити правопорушнику, що після набрання даною постановою законної сили у випадку несвоєчасної сплати грошового стягнення (штрафу) у 15-денний строк з дня вручення йому постанови, передбачено стягнення штрафу у подвійному розмірі у відповідності до ст.ст.7,27,299,304,305,307,308 КУпАП та ст.ст.11,18 Закону України «Про виконавче провадження».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Первомайське, Шевченківського району, Харківської області, громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , що зареєстрований та проживає вулиця АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 605,60 гривень на користь держави (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача- Казначейство України(ЕАП) ;код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О.В.БУГЕРА