Справа № 204/9291/24
Провадження № 3/204/3240/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Василенко В.А., за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Оверченко О.А., потерпілої ОСОБА_2 , її представника Грицькевич Г.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2024 року о 09 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив сварку із ОСОБА_2 , а саме: виражав словесні образи та погрози фізичною розправою, вчинивши психологічне домашнє насильство, чим було викликано занепокоєння за життя та здоров`я. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав, зазначив, що ОСОБА_2 , це дружина його брата, вони проживають в одній квартирі протягом двох років. 22.09.2024 року, до нього повинна була приїхати мати, він зробив ОСОБА_2 зауваження з приводу того, що у квартирі брудно, після чого виник конфлікт, та потерпіла викликала поліцію. Не заперечував факт підвищення голосу на потерпілу та те, що вказував їй, що вона неналежним чином прибирає туалет в квартирі. Окрім того повідомив, що вже близько двох років ніде не працює через інвалідність, та зазначив, що конфлікти виникають саме через це. Вважає, що це щодо нього триває психологічне насильство з боку ОСОБА_2 . Також в судовому засіданні вказав, що ОСОБА_2 ніхто в цій квартирі.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Оверченко О.А. в судовому засіданні просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки між її підзахисним та потерпілою ОСОБА_2 виник звичайний конфлікт, який не має ознак домашнього насильства.

Потерпіла ОСОБА_3 у судовому засіданні повідомила, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , вона проживає близько двох років, зі своїм чоловіком та його братом ОСОБА_1 . За період проживання траплялися випадки, коли ОСОБА_1 висловлював на її адресу образливі слова та нецензурну лайку, переважно перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Однак раніше в неї був захист її чоловік і вона не зверталась в поліцію за захистом. Проте, оскільки її чоловік військовий, він зараз дуже рідко буває вдома. Напередодні події, за обставинами якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме 21.09.2024 року ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, кричав з вікна, був в агресивному стані, і вона пішла ночувати до подруги. 22 вересня 2024 року зранку вона повернулась додому, ОСОБА_1 почав на неї кричати, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, кричав, щоб вона купила «Доместос» і помила унітаз, погрожував, вона зачинилась у кімнати та боялась звідти вийти. ОСОБА_1 намагався потрапити до кімнати через балкон, після цього вона викликала поліцію. Потерпіла зазначає, що вона боїться вийти з кімнати, оскільки брат чоловіка ОСОБА_1 систематично перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поводить себе агресивно, виражається нецензурною лайкою та погрожує. ЇЇ чоловік навіть поставив ланцюжок на вхідні двері до їх кімнати, щоб вона могла захиститися від ОСОБА_1 . Через постійний психологічний тиск, вона зверталась за психологічною допомогою до психолога. До того ж, ОСОБА_3 повідомила, що з 05.11.2024 по теперішній час проживає у подруги, оскільки боїться проживати вдома.

Представник потерпілої ОСОБА_2 - адвокат Грицькевич Г.С. в судовому засіданні просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки вважає, що в матеріалах справи наявні достатні докази об`єктивного характеру, які підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто, умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само у невиконанні термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або у неповідомленні уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство, не виконала терміновий заборонний припис, який стосовно неї був винесений, або не повідомила уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Таким чином, під домашнє насильство, психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується фактичними даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення від 22.09.2024 року серії ВАВ №018486: письмовій заяві та поясненнях ОСОБА_2 ; електронним рапортом чергового ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 22 вересня 2024 року; а також поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , наданими ними в судовому засіданні; аудіозаписами.

Зокрема, з пояснень ОСОБА_2 , наданих нею в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу вчиняє щодо неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлює на її адресу образливі слова та нецензурну лайку, що також і відбулося 22.09.2024 року.

На підтвердження факту тривалості таких дій, потерпілою та її представником було надано аудіозаписи, які було досліджено в судовому засіданні та на яких зафіксовано, що ОСОБА_1 підвищуючи голос, вживає нецензурну лайку в бік потерпілої та образи, звинувачуючи в тому, що вона неналежним чином прибирає в туалеті.

Сам, ОСОБА_1 не заперечував факту висловлювання на адресу потерпілої таких образ, нецензурної лайки, ні раніше, ні безпосередньо 22.09.2024 року, при цьому вказував, що потерпіла ніхто в цій квартирі і не має права проживати. Проте, вважає, що його дії не є домашнім насильством.

Однак, на думку суду, такі дії ОСОБА_1 психологічного характеру, через які потерпіла вимушена уникати з ним спілкування, зачинятися в кімнаті, встановлювати ланцюжки на дверях кімнати та ночувати у знайомих, виходять за рамки звичайного побутового конфлікту та свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 об`єктивна та суб`єктивна сторона інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд критично оцінює, надану в якості доказу копію довідки, виданої практичним психологом ОСОБА_4 за результатами психодіагностичної роботи з ОСОБА_2 від 09.10.2024 року, оскільки вона не завірена належним чином. Проте, вказані обставини жодним чином не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за обставин наведених вище.

З урахуванням викладеного, а також характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню вини та інших вимог ст.33 КУпАП суд приходить до висновку про необхідність накладення на винного адміністративного стягнення у вигляді штрафу, оскільки застосування саме такого стягнення буде достатнім для його виправлення і попередить нові правопорушення.

Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

З копії довідки до акта огляду медико-соціальної експертною комісією серії 12 ААВ №797223 від 27.07.2023 вбачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, а отже він підлягає звільненню від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.173-2, ст.ст.40-1, 283-285, 287, 289, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що відповідно до частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня її винесення.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя В.А. Василенко