ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за що надійшла з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до опису правопорушення у проколі серії ЕПР1№156483 від 22.10.2024 року, 22.10.2024 року о 18-29 годині в м.Запоріжжя, бул.Шевченко,22 водій транспортного засобу ВАЗ21093 д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоду іншим учасникам руху внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Jetta д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки, травмованих немає, чим порушив п 10.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП .

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не визнала. Пояснила, щов день та час, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, рухаючись по вул. Возз`єднання України від бул. Шевченка в бік будівлі ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, на своїй смузі вона побачила автомобіль Mazda, який заднім ходом виїжджав з парковки. Коли зазначений автомобіль зупинився на її смузі вона, пересвідчившись у безпечності свого маневру для інших учасників дорожнього руху, вирішила об`їхати вищезазначений автомобіль по зустрічні смузі. Рухаючись по зустрічній смузі, вона побачила автомобіль ОСОБА_2 , який стояв попереду. Повертаючи перед автомобілем ОСОБА_2 вправо з метою зайняти свою смугу для руху, вона зупинилася поперек дороги, оскільки з обох боків проїзної частини були припарковані автомобілі і їй не вистачало місця для завершення маневру. В цей час водій автомобіля Volkswagen Jetta розпочала рух та лівим боком автомобіля здійснила наїзд на її автомобіль. Під час зіткнення керований нею автомобіль стояв, а потерпіла ОСОБА_2 рухалася уперед.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні 05.12.2024 року пояснила суду, що в день та час, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, виїхавши з парковки на вул. Возз`єднання України в напрямку бул. Шевченка, вона побачила, що по її смузі в зустрічному напрямку рухається автомобіль ВАЗ 21093, який здійснює об`їзд перешкоди у вигляді іншого автомобіля. Побачивши зазначене, вона зупинилася та очікувала поки потерпіла повернеться на свою смугу. Невдовзі потерпіла зупинила автомобіль навпроти автомобіля ОСОБА_2 , зайнявши обидві смуги для руху. Побачивши, що потерпіла не може завершити маневр через наявність перешкод на її шляху, ОСОБА_2 з невеликою швидкістю почала рух в бік бул. Шевченка для того, щоб надати потерпілій можливість об`їхати перешкоди та розблокувати проїзну частину. Керований ОСОБА_1 автомобіль у цей час стояв, у подальшому ОСОБА_1 почала рухатися та, не дотримавшись безпечного інтервалу, лівою частиною заднього бампера здійснила зіткнення із задньою лівою частиною автомобіля ОСОБА_2 , спричинивши його механічні пошкодження. З огляду на викладене, ОСОБА_2 вважає, що зіткнення сталося внаслідок порушення потерпілою Правил дорожнього руху.

У судове засідання 20.12.2024 року ОСОБА_2 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Допитана в судовому засіданні 20.12.2024 року за клопотанням ОСОБА_1 свідок ОСОБА_3 суду повідомила, що в день та час, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, перебуваючи на балконі своєї квартири, розташованої в будинку АДРЕСА_2 , вона бачила як потерпіла, рухаючись по вул. Возз`єднання України від бул. Шевченка в бук ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, здійснювала об`їзд з виїздом на смугу зустрічного руху автомобіля, який заднім ходом виїжджав з парковки. В цей час, автомобіль Volkswagen Jetta стояв на зустрічній смузі посеред дороги більше ніж 2 хвилини, утворився невеликий затор. Автомобіль ВАЗ їхав назустріч, він об`їхавши перешкоду не зміг повернутися на свою смугу та зупинилася поперек проїзної частини навпроти автомобіля Volkswagen Jetta, перегородивши рух, оскільки через припарковані обабіч дороги автомобілі їй не вистачало місця для завершення маневру та зупинився, пропускаючи автомобіль Volkswagen Jetta і стояв. В цей час водій автомобіля Volkswagen Jetta різко розпочала рух та лівим боком керованого нею автомобіля здійснила наїзд на автомобіль ВАЗ. Наполягає, що автомобіль ВАЗ під час удару стояв і не рухався.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, свідка, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 1.5. Постанови КМУ № 1306 від 10.10.2001 року «Про правила дорожнього руху» дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з 1.4 Постанови КМУ№ 130 6від 10.10.2001 року «Про правила дорожнього руху» кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці правила.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Правилами ст.ст.245,251,252,280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Судом враховується, що у Рішенні у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 08 червня 1976 року, Європейський суд з прав людини сформував критерії (тест Енгеля), для визначення поняття «кримінальне обвинувачення». для цілей Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод поняття «кримінальне обвинувачення» має автономне значення, а не обмежується лише кваліфікацією «криміналу» згідно з національним законодавством. При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією. Наприклад, обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції і т.д. Таким чином, протокол, що є предметом розгляду у цій справі є, з урахуванням «тесту Енгеля», кримінальним обвинуваченням, і суд має забезпечити гарантії, передбачені статтею 6 Конвенції.

Диспозиція ст. 124 КУпАП України передбачає вчинення особою певних дій (порушення Правил дорожнього руху), певні наслідки як обов`язковий елемент об`єктивної сторони цього правопорушення: пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що знаходиться у причинному зв`язку з порушенням правил дорожнього руху.

Складом адміністративного правопорушення є передбачена нормами права сукупність ознак (елементів), за наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Таку сукупність ознак формують чотири складових елементи: об`єкт, об`єктивна сторона (характеризують зовнішню сторону правопорушення); суб`єкт та суб`єктивна сторона (характеризують внутрішню сторону правопорушення).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, серед іншого:

дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки;

Чинні процесуальні норми та принцип права на справедливий суд, закріплений у ст. 6 Європейської конвенції про захист пав людини та основоположних свобод містять вимоги, що протоколом про адміністративне правопорушення та долученими до нього матеріалами має бути доведено, що певна дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок невиконання водієм під час руху вищевказаної вимоги ПДР, що потягло зіткнення та пошкодження транспортного засобу та інших об`єктів.

Пунктом 10.1 ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази порушення ОСОБА_1 п. 10.1 України, з огляду на таке.

Так з пояснень у судовому засіданні ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 встановлено, що 22.10.2024 року о 18-29 годині в м.Запоріжжя, бул.Шевченко,22 транспортний засіб ВАЗ21093 д.н. НОМЕР_1 під керування ОСОБА_1 стояв у той час, коли автомобіль Volkswagen Jetta д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 з невеликою швидкістю почав рух в бік бул. Шевченка та трапилося зіткнення.

Аналогічні пояснення учасники ДТП надали і у письмових поясненнях, долучених до протоколу.

Доводи ОСОБА_2 щодо того, що зіткнення автомобілів сталося внаслідок порушення п.10.1 Правил дорожнього руху ОСОБА_1 , суд відхиляє, оскільки вони суперечать як показанням свідка, так і поясненням самої потерпілої ОСОБА_2 як наданим після ДТП, так і у судовому засіданні.

Таким чином, з огляду на ті обставини, що в судовому засіданні встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не змінював напрямок руху, оскільки стояв, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять належних, допустимих та переконливих доказів того, що у виниклій дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_1 маються невідповідності вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху, що ставиться їй за провину і які перебувають у причинному зв`язку із ДТП та встановити факт вини ОСОБА_1 у настанні ДТП за викладеними у протоколі обставинами і кваліфікацією неможливо.

Суд не вправі виходити за межі пред`явленого обвинувачення, враховуючи відсутність у справі належних і допустимих доказів порушення ОСОБА_1 п. 10.1 ПДР, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведена.

В цей же час, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення позбавлений процесуальної можливості самостійно збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Приходячи до такого висновку суд вважає за необхідне зауважити, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...» (рішення ЄСПЛ від 30 травня 2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року зазначено, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що встановити факт вини ОСОБА_1 у настанні ДТП за викладених у протоколі обставинах неможливо.

Само по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення за відсутності інших даних, на підтвердження наявності складу правопорушення, не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні остаточні дані з доказами об`єктивної сторони правопорушення в діях ОСОБА_1 і оскільки суд позбавлений можливості збирати самостійно докази, письмові докази зібрані із суттєвими протиріччями, що є вочевидь недостатнім для здійснення переконливих висновків щодо наявності винуватості, є сумнівним, і повинно тлумачитись на користь особи, у відношенні якої було складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме, на користь ОСОБА_1 приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за обставин, що їй інкриміновані.

Відповідно до ст. 284 КУпАП України по справі про адміністративне правопорушення може бути винесено одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Згідно ст. 247 КУпАП України провадження у справі підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 124, 247, 283,284 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ю.В. Апаллонова