ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
17 грудня 2024 рокуСправа №: 695/391/24
Номер провадження 3/695/478/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Бойко Н.В.,за участю представника особи, яка притягається до адміністратвиної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Костогриз Т.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2024 року близько 08 години 30 хвилин гр. ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених ст. 150 Сімейного Кодексу України обов`язків щодо забезпечення належних умов проживання стосовно своїх малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме за місцем проживання в АДРЕСА_1 антисанітарний стан, розкиданий брудний одяг, в будинку холодно, відсутні продукти харчування, діти не доглянуті.

Своїми діями гр. ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Крім того, 04 лютого 2024 року гр. ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених ст. 150 Сімейного Кодексу України обов`язків щодо виховання та догляду за своїми малолітніми дітьми ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , внаслідок чого останні з магазину «Файно Маркет», в м. Золотоноша, вул. Шевченка, 52 А, здійснили крадіжку товару на загальну суму 1387,44 грн та 1156,20 грн. без ПДВ.

Своїми діями гр. ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала та заперечила викладені в протоколі обставини, пояснила, що вона одинока мати та має чотирьох дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .Всі діти знаходяться на повному її утриманні. Вона самостійно піклується про дітей, забезпечує їх всім необхідним: харчуванням, лікуванням, одягом, взуттям, засобами особистої гігієни, іграшками, канцелярським приладдям, турбується про дитяче дозвілля, їхній моральний та фізичний розвиток, привчає дітей до соціуму. Менші діти записані в дошкільні заклади, які будуть відвідувати з осені цього року, старші відвідують школу для здобуття середньої освіти. Діти завжди доглянуті, чисті та охайні. Бере активну участь у їхньому вихованні.Так, як у неї на у триманні перебуває четверо дітей, а інших осіб, які б могли їй допомагати у догляді за дітьми у неї не має, працювати вона не в змозі, тож і отримує лише дохід у вигляді соціальної допомоги на дітей. Але і цих коштів вистачає, щоб раціонально їх витрачати на потреби дітей.У будинку, в якому вона прожила з дітьми на момент перевірки працівниками поліції за адресою: АДРЕСА_1 було опалення пічне, але вона завжди піклувалась, щоб у будинку було тепло та комфортно. Будинок прибирала та підтримувала у належному стані. Можливо не завжди мала змогу тримати всі речі на своїх місцях та в ідеальному порядку, бо діти маленькі та постійно бавляться, при цьому переміщують речі з місця на місце, але антисанітарного етану в будинку не було, брудного одягу та брудних речей також у будинку не було. До будинку підведено електропостачання. В будинку були необхідні побутові речі та речі повсякденного вжитку. Будинок був мебльований, відповідно до кількості осіб, які в ньому проживають. У будинку було водопостачання та водовідведення, тож діти завжди були чисті, їхні речі випрані. Продуктами харчування її діти були забезпечені, їжу готувала по мірі споживання.На даний час, для того щоб у дітей були більш комфортніші умови для проживання, вона з дітьми переїхала проживати в квартиру її сестри за адресою: АДРЕСА_2 . В квартирі є автономне опалення, квартира облаштована меблями, побутовою технікою, завжди є гаряча та холодна вода. За новим місцем проживання їх відвідували працівники поліції з перевіркою умов проживання дітей і жодних нарікань, зауважень чи звинувачень на її адресу не висловлювали, при цьому працівниками поліції були здійснені фото житла, а від виконання батьківських обов`язків вона жодним чином не ухиляється та своїх дітей забезпечує належними умовами проживання та піклується про їх здоров`я, життя та розвиток.Просила не притягати її до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу бо це вплине на матеріальне забезпечення її дітей бо єдиним доходом їхньої сім`ї є соціальна допомога на дітей, а власного доходу вона не має, що вкрай погіршить їхнє фінансове становище та вплине на належний рівень життя дітей, надалі буде більше часу та уваги приділяти порядку в квартирі та догляду за дітьми, щоб не виникали подібні ситуації.Просила провадження в даній справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Костогриз Т.В. надала суду заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, пояснила, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення, фотознімки не містять відомостей про те, ким, де, коли та за яких обставин вони здоблені, відсутні докази повторності вчинення правопорушення. Окрім того, акт обстеження місця проживання ОСОБА_1 складений відповідними органами. 13.12.2023 року, а протокол про адміністративне правопорушення складений, 17.01.2024 року, що також не може визнаватись належним та допустимим доказом. Протокол складено за відсутності належних, достовірних та достатніх доказів про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП. Зазначила, що, для забезпечення найкращих та більш комфортніших умов для проживання, ОСОБА_1 з дітьми переїхали проживати в квартиру своєї сестри за адресою; АДРЕСА_2 . В квартирі є автономне опалення, квартира облаштована меблями, побутовою технікою, завжди є гаряча та холодна вода. За новим місцем проживання сім`ю відвідували працівники поліції з перевіркою умов проживання дітей і жодних нарікань, зауважень чи звинувачень на адресу ОСОБА_1 не висували, при цьому працівниками поліції були здійснені фото житла. Просила не притягати ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу бо це вплине на матеріальне забезпечення її дітей, бо єдиним доходом їхньої сім`ї є соціальна допомога на дітей, а власного доходу ОСОБА_1 не має, що вкрай погіршить її фінансове становище та значно повпливає на належний рівень життя дітей. Просила закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 за відстуності події та складу адміністративного правопорушення, предбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Відповідно ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а тому, суддя вважає за можливе об`єднати адміністративні справи: №695/391/24 провадження №3/695/478/24 (на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 997240 від 17.01.2024), №695/936/24 провадження №3/695/750/24 (на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 996289 від 26.02.2024) щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.184 КУпАП, в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі № 695/391/24 провадження 3/695/478/24.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст.1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно вимог ч. 2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Згідно положень КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів по справі.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно ст.ст. 251, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Разом з тим, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для визнання діяння правопорушенням і, відповідно, застосування передбачених правовими нормами санкцій, необхідно встановити наявність у діянні особи складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно диспозиції ст.184 ч.1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно диспозиції ст.184 ч.2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Стаття 184 КУпАП в цілому передбачає відповідальність за невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей.

Судом встановлено, що вимоги ст. 256 КУпАП належним чином не виконані, оскільки диспозиція ст.184 ч.2 КУпАП також є бланкетною, у зв`язку з чим посилання в протоколі на нормативні акти, які регулюють питання виконання батьківських обов`язків є обов`язковим. Тобто, в протоколі про адміністративне правопорушення має міститися посилання на відповідну норму Сімейного кодексу України.

У той же час у протоколах про адміністративні правопорушення при викладі обставин вчинення правопорушення не зазначено, в чому саме полягало невиконання гр. ОСОБА_1 обов`язків щодо забезпеченя належних умов проживання своїх неповнолітніх дітей, тоді як саме в протоколі про адміністративне правопорушення мають бути зазначені всі істотні обставини справи, які мають відображати всі елементи складу правопорушення.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення додано лише протоколи про адміністративні правопорушення, копію паспотру та ідентифікаційного коду ОСОБА_1 , копії свідоцтв про народження дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , також долучено фотознімки, на яких зображено безлад в кімнатах, розкиданий одяг по підлозі.

З вказаних фотознімків не можливо встановити місце фотофіксації, дату та час здійснення фото, зі змісту фотознімків також не вбачається, що фіксація відбулась саме в будинку АДРЕСА_1 , що виключає можливість використання цих фото в якості доказів для підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення.

Також, в порушення вимог ст. 256 КпАП матеріали справи не містять завіреної належним чином копії постанови суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.184 ч.1 КУпАП для підтвердження повторності вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення протягом року, з метою вірної кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд приходить до висновку про відсутність у справі переконливих доказів того, що ОСОБА_1 17 січня 2023 року близько 08 годині 30 хвилин та 04 лютого 2024 року ухилилася від виконання передбачених ст. 150 Сімейного Кодексу України обов`язків щодо забезпечення належних умов проживання та виховання стосовно своїх малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Інших доказів, які б підтверджували вчинення інкримінованих ОСОБА_1 адміністративних правопорушень до матеріалів справи не додано.

Крім того, у судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 категорично заперечила обставини, викладені в протоколі.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для визнання діяння правопорушенням і, відповідно, застосування передбачених правовими нормами санкцій, необхідно встановити наявність у діянні особи складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічні положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Відповідно до рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об"єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з"ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Підсумовуючи викладене, оцінюючи надані докази, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що обставини, які викладені в протоколі ВАБ № 997240 від 17.01.2024 та протоколі ВАБ №996289 від 26.02.2024 не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, а отже в діях ОСОБА_1 за обставин зазначених в протоколі, відсутній склад даного адміністративного правопорушення, а тому провадження по справі підлягає закриттю відповідно до ст.247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.7, 9, 184, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Об"єднати в одне провадження адміністративні справи: №695/391/24 провадження №3/695/478/24 (на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 997240 від 17.01.2024), №695/936/24 провадження №3/695/750/24 (на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАБ № 996289 від 26.02.2024) щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.184 КУпАП, в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі № 695/391/24 провадження 3/695/478/24.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 184 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Бойко Н.В.