Справа № 489/8761/24
Провадження № 3/489/3024/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Постанова

іменем України

20 грудня 2024 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Гриненко Михайло Вікторович, розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 164-14 КУпАП,

встановив:

Протоколом про адміністративне правопорушення №14/26/2024пр від 29.10.2024 ОСОБА_1 інкримінується, що він, обіймаючи посаду директора КНП ММР "Центр первинної медико-санітарної допомоги №2", в період з 28.05.2024 по 31.05.2024, за адресою: вул. Космонавтів, 126, м. Миколаїв Миколаївської області, в порушення вимог ч. 22 ст. 18 Закону України "Про публічні закупівлі", не виконав рішення комісії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель як органу оскарження від 27.05.2024 №9223-р/пк-пз та не усунув порушення, зазначені в мотивувальній частині вказаного рішення, шляхом внесення змін до тендерної документації за процедурою закупівлі UA-2024-05-10-010217-а.

ОСОБА_1 в судові засіданні 10.12.2024 та 20.12.2024 жодного разу не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Для захисту своїх прав уклав договір із двома захисниками.

Захисник Канавцев В.М. при розгляді справи в суді зазначив про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , оскільки після винесення комісією Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель рішення від 27.05.2024 останній перебував на посаді лише 4 дні, після чого був звільнений, натомість строк для виконання рішення законом встановлений тривалістю не пізніше 30 днів з дня його прийняття органом оскарження.

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали, що знаходяться у справі (протокол про адміністративне правопорушення; копію наказу №63-3 від 27.08.2024; перелік процедур закупівель від 27.08.2024; висновок про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2024-05-10-010217-а від 29.08.2024; роздруківку зі сторінки https://prozorro.gov.ua/UA-2024-05-10-010217-а; рішення комісії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель №9223-р/пк/пз від 27.05.2024; запит Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області № 151431-14/1691-2024 від 16.09.2024; лист КНП ММР "ЦПМСД №2" №1036/01-08 від 03.10.2024; копію наказу №170-к від 28.05.2020; копію наказу №71-к від 27.05.2024; копію статуту КНП ММР "ЦПМСД №2" затвердженого рішенням міської ради від 12.06.2020 №56/123; лист Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області №151431-16/1851-2024 від 09.10.2024; копію посадової інструкції головного державного аудитора відділу контролю у сфері закупівель Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області), суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Системний аналіз положень ч. 5 ст. 164-14 КУпАП України, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням/обвинуваченням.

При цьому, кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, що визначено ч. 2 ст. 6 Конвенції.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що особі інкримінується невиконання рішення комісії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель як органу оскарження від 27.05.2024 №9223-р/пк-пз.

Диспозиція ч. 5 ст. 164-14 КУпАП передбачає настання відповідальності за невиконання рішення Антимонопольного комітету України як органу оскарження за результатами розгляду скарг суб`єктів оскарження, подання яких передбачено законом.

Із змісту вказаної норми права слідує, що вона є бланкетною і при вирішенні питання про наявність в діянні особи складу адміністративного правопорушення за даною статтею необхідно встановити, вимоги якого нормативного акту були порушені особою, відносно якої складений протокол, з метою притягнення її до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 22 ст.18 Закону України "Про публічні закупівлі", рішення органу оскарження набирають чинності з дня їх прийняття та є обов`язковими для виконання замовниками, особами, яких вони стосуються. Якщо рішення органу оскарження, прийняте за результатами розгляду органу оскарження, не було оскаржене до суду, таке рішення має бути виконано не пізніше 30 днів з дня його прийняття органом оскарження.

За змістом ч. 2 ст. 44 Закону України «Про публічні закупівлі», за придбання товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель, відповідно до вимог цього Закону, та укладення договорів, що передбачають оплату замовником товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель/спрощених закупівель, визначених цим Законом, та за порушення вимог цього Закону службові (посадові) особи, уповноважена особа замовника та керівники замовників несуть відповідальність згідно із законами України.

За такого, термін виконання рішення комісії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель як органу оскарження від 27.05.2024 №9223-р/пк-пз складав період до 26.06.2024 включно, у зв`язку з чим адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 164-14 КУпАП настає виключно у випадку, якщо встановлено факт невиконання відповідного рішення після спливу прямо передбаченого законом тридцятиденного строку на його виконання.

Натомість з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 після винесення вищевказаного рішення комісії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель займав посаду директора КНП ММР "Центр первинної медико-санітарної допомоги №2", тобто був керівником замовника, в період з 28.05.2024 по 31.05.2024, після чого 31.05.2024 був звільнений із займаної посади.

Таким чином, при розгляді справи в суді встановлено, що на час звільнення 31.05.2024 ОСОБА_1 з посади директора КНП ММР "Центр первинної медико-санітарної допомоги №2" не сплив встановлений ч. 22 ст.18 Закону України "Про публічні закупівлі" строк виконання рішення органу оскарження, прийняте за результатами розгляду органу оскарження, у зв`язку з чим, відсутні підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за невиконання такого рішення.

В силу принципу презумпції невинуватості, закріпленого в ст. 62 Конституції України, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суддя зазначає, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою необхідно керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: "ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи".

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

При цьому, суддя звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним достатнім доказом винуватості особи в інкримінованому порушенні, оскільки викладені у ньому обставини вчинення особою діяння мають підтверджуватися сукупністю інших належних та допустимих доказів, які підтверджують винуватість особи в інкримінованому порушенні поза розумним сумнівом, що в даній справі не доведено.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності та оцінюючи зібрані у справі докази, суддя вважає, що матеріалами справи не доведено наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчиненого діяння не підтверджені достатніми належними та допустимими доказами, а навпаки спростовуються дослідженими судом доказами.

Зазначене є підставою для закриття провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення, оскільки до протоколу не додано доказів вчинення адміністративного правопорушення, що не дає змоги встановити винуватість особи в інкримінованому їй діянні поза розумним сумнівом, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол, є необґрунтованим належним чином та суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

Керуючись статтями 247, 283, 284, 285, 289 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 164-14 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.В. Гриненко