Справа №487/6670/24
Провадження № 33/812/406/24
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 грудня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,

за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ігнатова Є.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, яку ухвалив суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Коновець М.С. у приміщенні цього ж суду 26 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, військовослужбовця, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

у с т а н о в и в :

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 вересня 2024 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

06 грудня 2024 р. ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказану постанову суду першої інстанції з пропуском строку на її апеляційне оскарження та клопотання про його поновлення.

Мотивуючи клопотання про поновлення строку, скаржник зазначає, що оскаржувану постанову на він не отримував, виклики до суду щодо розгляду справи особисто також не отримував. Також зазначає, що він є військовим, що підтверджується копією посвідчення УБД серії НОМЕР_1 від 17 січня 2024 р., виданого Управлінням персоналу штабу Командування ВМС ЗС України на ім`я ОСОБА_1 , та бере участь в забезпеченні державного суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України, а тому обмежений в можливості оперативно реагувати на судові рішення та подавати процесуальні документи до суду, оскільки здебільшого перебуває в районі бойових дій та лінії бойового зіткнення. Наголошує, що відносно невеликий строк на апеляційне оскарження та неможливість оперативного реагування ОСОБА_1 на судові рішення, у зв`язку з його перебуванням на військовій службі, є суттєвою перепоною у доступі до правосуддя.

У судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Ігнатов Є.Є. не з`явилися.

Про час та місце судового засідання учасники провадження повідомлялися: ОСОБА_1 - шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку на адреси місця проживання, а також додатково телефонограмами; адвокат Турчак М.В., яка на день призначення справи до розгляду була захисником Шульгіна О.В., шляхом направлення повідомлень на вказану в апеляційній скарзі адресу електронної пошти, через систему «Електронний суд».

Враховуючи наведені обставини щодо повідомлення учасників провадження, їх обізнаність про час, місце розгляду справи, відсутність доказів поважності причин неявки ОСОБА_1 з урахуванням положень частини 1 статті 268, частин 5, 6 статті 294 КУпАП, достатність у справі матеріалів для вирішення питання поважності пропуску заявником строку на подання апеляційної скарги, апеляційний суд вважав за можливе розглядати клопотання у відсутність як ОСОБА_1 , так і його захисника.

Вивчивши матеріали справи в межах доводів клопотання про поновлення строку, перевіривши доводи, які містить клопотання про поновлення строку,

Приписи КУпАП про процесуальні строки регламентують їх тривалість, порядок обчислення та наслідки закінчення цих строків.

Зокрема відповідно до положень цього кодексу строки встановлюються і поновлюються. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення. При визначенні початку обчислення строку важливо точно знати момент, з якого починається його перебіг.

Сам строк звернення до апеляційного суду - це проміжок часу з дня винесення судом першої інстанції постанови у справі про адміністративні правопорушення, протягом якого особа має право звернутися до суду з апеляційною скаргою.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Аналіз правил, визначених статтею 294 КУпАП, дає підстави для висновку, що перебіг строку на апеляційне оскарження постанови починається саме з дня винесення судом першої інстанції постанови.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства про адміністративні правопорушення та своєчасного виконання ними передбачених КУпАП певних процесуальних дій. Інститут строків в процесі розгляду справ про адміністративні правопорушення сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх прав та обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого учасник справи може оскаржити рішення про накладення на нього адміністративного стягнення; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду в порядку апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції, постанова набирає чинності та пред`являється державою в особі її компетентних органів до виконання. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови судді місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Вирішуючи питання про поновлення строку, суд виходить з того, що поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена судом 26 вересня 2024 р. у відсутність ОСОБА_1 . Копія вказаної постанови судом йому була надіслана 01 жовтня 2024 р.(а.с.20), проте відомості про її отримання матеріали справи не містять. Крім того, в матеріалах справи містяться конверти про надіслання ОСОБА_1 повісток про розгляд справи на 27 червня 2024 р. та на 26 вересня 2024 р.(а.с.15а, 15б) з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Статтею 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Враховуючи конкретні обставини справи та з метою забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до суду, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду апелянтом пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про поновлення строку задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік та штрафу у розмірі 17000 гривень.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М.Базовкіна