Номер провадження 3/523/6632/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2024 року м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду міста Одеси Шурупов В.В., за участю секретаря судового засідання Іванченко В.О., Подуфалової А.С., захисника Чекаленка В.Л. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, із вищою освітою, офіційно неодруженого, працюючого ФОП, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно з наданими до суду матеріалами справи, 27.09.2024 року о 00:10 годині, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW 320D», номерний знак НОМЕР_1 , неподалік зупинки «Лузанівка» по вул.Миколаївська дорога в м.Одесі, під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (бензодіазепіни), що встановлено медичним висновком за результатами проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.9.а «Правил дорожнього руху».

В суді ОСОБА_1 свою провину не визнав та пояснив, що в день вказаних у протоколі подій, тобто 27.09.2024 року, він керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції на вулиці Миколаївська дорога в м.Одесі неподалік зупинки «Лузанівка» та при цьому не перебував під дією лікарських засобів, а лише за 2 дні до того вжив препарат «Гідозепам» за усною рекомендацією лікаря, але без її оформлення та без видачі рецепту. Позитивний результат медичного огляду пояснює тим, що даний препарат міститься в крові 130 годин, але його вплив на увагу чи швидкість реакції в період керування транспортним засобом він не відчував.

31.10.2024 року захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Чекаленко В.Л. звернувся до суду із клопотанням про закриття провадження у справі за відсутністю складу правопорушення.

Крім того, захисник ОСОБА_2 в доповнення до пояснень свого підзахисного, уточнив, що останній напередодні медичного огляду проходив тест, де було виявлено залишки «Гідозепаму», проте під дією такого препарату він не був, оскільки його дія триває від 1 до 4 годин за інструкцією медичного застосування.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї провини та доводи захисника ОСОБА_3 , суддею встановлено, що винність першого з вказаних осіб у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доказана та підтверджується дослідженими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 140085 від 30.09.2024 року, в якому наведені обставини порушення водієм ОСОБА_1 приписів п.2.9.а «Правил дорожнього руху», за що вона притягається до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. - 1);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 0003012 від 29.09.2024 року (а.с. 5);

- результатами відтворення під час вивчення матеріалів справи відеозаписів з портативних відеореєстраторів працівників поліції, у яких зафіксовано безперервний перебіг подій вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обставин складення працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення за участю цієї особи (а.с. - 7);

- показаннями допитаного в суді свідка ОСОБА_4 , який пояснив, що ОСОБА_1 було зупинено на Миколаївській дорозі в м.Одесі, біля зупинки «Лузанівка», з ознаками стану наркотичного сп`яніння, внаслідок чого працівниками поліції останній був доставлений в лікарню для проходження обстеження. Невірно зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення адресу керування особою, яка притягається до відповідальності, пояснив тим, що медичне обстеження проводилось 27.09.2024 року в приміщенні лікарні, а протокол складався вже після отримання висновку лікаря-нарколога 29.09.2024 року, біля приміщення цієї ж лікарні за адресою: м.Одеса, вулиця Віталія Нестеренка (Академіка Воробйова), 9, через що адреса знаходження автоматично зафіксувалась планшетом, на якому складався протокол, а він не помітив це відразу, тому не виправив. Огляд ОСОБА_1 у медичному закладі тривав майже три години, оскільки той спочатку не міг надати біологічні матеріали для дослідження, посилаючись на фізіологічні особливості свого організму, а пізніше було оголошено повітряну тривогу, у зв`язку з чим робота медичної установи була призупинена до її закінчення. Після закінчення повітряної тривоги, ОСОБА_1 пройшов медичний огляд і здав біологічні матеріали для досліджень, результати яких були готові 29.09.2024 і в той же день відносно цієї ж особи був складений протокол про адміністративне правопорушення, з приводу оформлення якого вказана особа будь-яких зауважень, незгоди чи скарг не висловлював.

Як слідує зі змісту означеного протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції при оформленні матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, зазначено, що місцем скоєння адміністративного правопорушення є «м.Одеса, вулиця Віталія Нестеренка (Академіка Воробйова) 9», але як випливає з відтворених під час вивчення матеріалів справи відеозаписів з портативних відеореєстраторів працівників поліції, показів допитаного в суді свідка ОСОБА_4 та пояснень ОСОБА_1 , місцем керування останнім транспортним засобом та його зупинки працівниками поліції за досліджуваних судом подій, є вулиця Миколаївська дорога в м.Одесі, неподалік зупинки «Лузанівка», у зв`язку з чим наведені обставини підлягають корегуванню.

При цьому, суддя ураховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 02.10.2024 року (по справі №120/12494/23), за яким формальні недоліки фіксації правопорушення, за загальним правилом, не можуть бути підставою для звільнення правопорушника від відповідальності, передбаченої законом та спрямованої на захист важливого суспільного інтересу.

Разом із тим, оцінюючи доводи захисника Чекаленка В.Л. під час промови в суді та у клопотанні про закриття провадження у справі за відсутністю складу правопорушення, суддя вважає їх неспроможними з огляду на таке.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 вказаного Кодексу встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Захисник Чекаленко В.Л. в обґрунтування свого клопотання про закриття провадження посилався на те, що у протоколі відсутні дані про місце адміністративного правопорушення; невірно зазначено який саме пункт ПДР порушив ОСОБА_1 ; порушення працівниками поліції вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду в частині проведення медичного огляду особи протягом 3-х годин після зупинки; відсутність впливу лікарського препарату «Гідазепам» на дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки останньому 24.09.2024 року сімейний лікар в усній формі порадив прийняти «Гідазепам», що останній і зробив 25.09.2024 року.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За п.2.9.а ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 3 розділу IX «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, визначено, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Згідно з п. п.2, 3, 4 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладах охорони здоров`я i оформлення його результатів визначено Наказом МВС України від 09 листопада 2015 №1452/735, про затвердження Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 №1413/27858.

Відповідно до вказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Частиною 1 ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Приписи ст.252 КУпАП встановлюють, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.ст.31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 2 ст.266 КУпАП регламентовано, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відтворений відеозапис обставин оформлення працівниками поліції матеріалів справи на місці зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.251 КУпАП, відповідно до якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Отже, надання поліцейськими до суду доказів є виконанням покладеного на них обов`язку і не свідчить про недопустимість таких доказів.

Зазначений відеозапис містить безперервний перебіг подій та стосується безпосередніх дій ОСОБА_1 . Вказаний відеозапис переданий до суду Управлінням патрульної поліції в Одеській області для розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо вказаної особи та зроблений з метою забезпечення доказів у справі відповідно до означеної норми закону.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року №14, судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Разом із тим, згідно «Державного реєстру лікарських засобів України», лікарський препарат «Гідазепам» (1 таблетка містить гідазепаму 20 г (0,02г), є рецептурним, тобто випускається тільки за рецептом лікаря, а інструкцією для використання лікарського препарату визначено, що зазначений медикаментозний засіб за своєю фармакотерапевтичною групою відноситься до психопатичних засобів, похідних бензодіазепіну, при цьому, відповідно до своїх фармакологічних властивостей такий лікарський засіб діє як денний транквілізатор та селективний анксіолітик, а в графі «особливості щодо застосування» Інструкції до препарату зазначено, що він має здатність впливати на швидкість реакції при керуванні автотранспортом або іншими механізмами та що у період лікування слід утриматись від діяльності, що потребує підвищеної уваги та швидкої реакції.

Утім, за результатами медичного висновку з огляду ОСОБА_1 (а.с.5) та загальнодоступними відомостями, бензодіазепіни це клас психоактивних речовин із снодійним, седативним, анксіолітичним (зменшення тривожності), міорелаксуючим та протисудомним ефектами. Більшість бензодіазепінів є транквілізаторами, деякі використовуються як снодійні засоби. У більшій чи меншій мірі бензодіазепінам притаманна протисудомна дія, деякі з них використовують виключно для боротьби з епілепсією. Бензодіазепіни входять в широку групу речовин депресантів центральної нервової системи та застосовуються для лікування та зняття симптомів психічних занепокоєнь, безсоння, збудження, епілептичних припадків, м`язових спазмів, а також абстинентного синдрому від прийому алкоголю та наркотиків.

Наведені відомості свідчать про те, що «Гідазепам» відноситься до лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, придбання якого в аптечній мережі передбачає наявність рецепту лікаря, внаслідок чого й відповідно до п.2.9.а ПДР України, керування транспортними засобами під впливом зазначеного лікарського засобу забороняється.

Однак, ні ОСОБА_1 , ні його захисником Чекаленко В.Л. не надано до суду консультативний висновок лікаря щодо встановленого діагнозу хвороби особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та рецепт на право придбання лікарського засобу «Гідазепам», а також не надано будь-яких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо), а відтак доводи захисника щодо порушення працівниками поліції вимог законодавства або помилковості результатів медичного огляду першої з вказаних вище осіб, не підтверджуються належними та допустимими доказами.

При цьому, з огляду на покази свідка ОСОБА_4 , суддя вважає, що проведення медичного огляду ОСОБА_1 в медичному закладі був затягнутий у часі з незалежних від працівників поліції обставин та переривався за об`єктивних умов (спочатку внаслідок фізіологічних особливостей організму обстежуваної особи, а в подальшому у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги), що у свою чергу не може ставити під сумнів результати такого огляду або свідчити про його недопустимість.

За ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані використовувати практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Слід зауважити на тому, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України» вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Отже враховуючи вищевикладене, суддя доходить висновку щодо залишення без задоволення клопотання захисника Чекаленка В.Л. про закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, у зв`язку з безпідставністю.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного та в силу положень ст.33 КУпАП, при визначенні міри адміністративного стягнення, суддя враховує характер та обставин інкримінованого правопорушення, що мало місце в умовах воєнного стану та збройної агресії рф проти України, ступінь вини ОСОБА_1 та його особу є членом громадського формування з охорони громадського порядку «Одеська морська самооборона» та має відзнаки за вагомий внесок у справу розвитку, допомогу та підтримку Збройних Сил України, а також приймаючи до уваги мету адміністративного стягнення, передбачену ст.23 зазначеного Кодексу, суддя доходить висновку про те, що з метою виправлення й попередження нових правопорушень, до цієї особи єдиним можливим є застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.1, 8-9, 23, 27, 33, 34, 40-1, 130, 256, 268, 276-280, 283 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави, у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у розмірі 605,60 гривень на користь Держави в особі Державної судової адміністрації України, (00020, м. Київ, вул. Липська, 18/5).

Зобов`язати ОСОБА_1 здати посвідчення водія на його ім`я до УПП в Одеській області ДПП.

У разі ухилення ОСОБА_1 від здачі посвідчення водія, яке посвідчує його право на керування транспортними засобами, то строк позбавлення його права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік, обчислювати з дня здачі або вилучення посвідчення водія уповноваженими працівниками Національної поліції України.

Копію постанови направити для виконання ОСОБА_1 та до УПП в Одеській області ДПП Національної поліції України, а також надати іншим заінтересованим особам.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя В.В.Шурупов