27.11.2024 Справа № 469/1564/24
3/469/905/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 року с-ще Березанка

Суддя Березанського районного суду Миколаївської області Тавлуй В.В., за участю секретаря судового засідання Рогозевич С.О., розглянувши в судовому засіданні матеріали, які надійшли від відділення поліції №8 Миколаївського районного управління поліції ГУНП у Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , не працює,

за ч.2 ст.173-2 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №359828 від 18 листопада 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 18 листопада 2024 року о 07:00 год. за місцем мешкання в АДРЕСА_1 , умисно вчинив сварку відносно свого брата ОСОБА_2 , під час якої словесно ображав лайливими словами та погрожував фізичною розправою, чим навмисно спричинив емоційну невпевненість та міг завдати шкоди психічному здоров`ю, таким чином спричинив домашнє насильство психологічного характеру, повторно протягом року, а також не виконав вимоги винесеного 17.11.2024 року термінового заборонного припису серії АА №451405 про заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою 5 діб.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився та не повідомив причини неявки, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Оскільки правилами ст.268 КУпАП не передбачено розгляд справ зазначеної категорії за обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розгляд справи проведено судом без участі вказаної особи.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, яким є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Частина 2 ст.173-2 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак до матеріалів справи не долучено терміновий заборонний припис серії АА №451405 від 17.11.2024 року «Про заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою 5 діб», про який є посилання у протоколів про адміністративне правопорушення, також неможливо встановити щодо якої особи було винесено заборонний припис.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пояснення потерпілого ОСОБА_2 не підтверджують викладені у протоколі про адміністративне правопорушення ВАД №359828 від 18 листопада 2024 року обставини.

Так, за змістом написаного пояснення потерпілого ОСОБА_2 вбачається, що його брат ОСОБА_3 висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою, погрожував (а.с.4). Свідків даної події немає.

Тому суд приходить до висновку, що вказане у протоколі ВАД №359828 від 18 листопада 2024 року вчинення правопорушення є недоведеним, оскільки не підтверджене доказами.

Враховуючи викладене вище, не доведеними за цим епізодом є також і наявність спеціальної мети домашнього насилля та існування чи можливість виникнення наслідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, образи в межах конфлікту, який склався між членами сім`ї ОСОБА_1 , за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого чи неповнолітніх дітей не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку, та не свідчить про наявність спеціальної мети та наслідків, передбачених ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.252, 280, 283, п.3 ч.1 ст.284, п.1 ст.247 КУпАП,-

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд Миколаївської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: