ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Василенко С.І. на постанову Сокирянського районного суду Чернівецької області від 23 жовтня 2024 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 - визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП і за його вчинення накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 800 (вісімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13600 (тринадцять тисяч шістсот) грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп..

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 19.05.2024 року о 14 год. 40 хв., спільно із громадянином ОСОБА_2 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Секрет» на відстані 15000 метрів до лінії державного кордону на напрямку 0067/27 прикордонного знаку, на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в адміністративних межах АДРЕСА_1 , вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону України в Республіку Молдова поза пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст. 9,12 Закону України «Про Державний кордон України» від 04.11.1991, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Адвокат Василенко С.І. у своїй апеляційній скарзі в інтересах ОСОБА_1 не погоджується з оскаржуваною постановою.

ЄУНСС №722/2191/24 Головуючий у І інстанції: Суський О.І.

Провадження №33/822/718/24 Суддя-доповідач: Станковська Г.А.

Категорія ч.2 ст. 204-1 КУпАП

Вважає вказане рішення суду першої інстанції незаконним, відповідно таким, що підлягає скасуванню з підстав: неповноти судового розгляду; невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи; істотним порушенням вимог закону.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи повідомлений не був, відповідно при оголошенні судового рішення був відсутній, дане рішення отримано 22.11.24 (копія конверту, трекінг відправлення, письмове повідомлення про вручення та ін.). А отже, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто з 23.11.24, у зв`язку з чим вважає, що останній має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Зазначає, що постановою цього ж суду 30.05.24 справу №722/1193/24 визначено, що справа відносно ОСОБА_1 не підсудна даному суду. Спори про підсудність не допускаються, відповідно матеріали відносно ОСОБА_1 повторно скеровано до цього ж суду незаконно, розглянуто судом з порушенням правил підсудності, чим порушено право останнього на розгляд справи законним складом суду, а сам розгляд був необ`єктивним та упередженим.

Вказує, що суд першої інстанції при розгляді справи не дослідив, у порушення вимог ст. 256, 279 КУпАП, чи дотримано вимоги Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення №1729/24261 від 09.10.2013 зі змінами та доповненнями, чи уповноваженою посадовою особою конкретизовано місце вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому діяння, чи зазначено координати, де нібито здійснено спробу перетину державного кордону, чи зазначено у схемі затримання ці координати із прив`язкою до місцевості, оскільки останнього затримано за 15 км. від кордону.

Суд першої інстанції помилково дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 , правову кваліфікацію вчиненого адміністративного правопорушення, зокрема констатував наявність кваліфікуючої ознаки - вчинення правопорушення групою осіб.

Так як в матеріалах справи відсутні і судом не досліджені фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на причетність та умисел ОСОБА_1 на спробу перетину кордону в такий спосіб, який ставиться йому у провину.

У той же час, ОСОБА_1 перебував на відпочинку, з ОСОБА_2 , вчинення правопорушення у групі, з яким йому інкримінується, останній не знайомий, познайомились після затримання. Докази дій даних осіб у групі в справі відсутні.

Затримання ОСОБА_1 на відстані понад 15 км до лінії кордону не свідчить про намір перетнути такий кордон та вчинення ним спроби перетину такого кордону, докази цього у справі відсутні.

Отже, саме перебування ОСОБА_1 у адміністративних межах н.п. Комарів Дністровського району Чернівецької області, який є контрольованим прикордонним районом, на відстані 15 км. від державного кордону, що значно перевищує ширину прикордонної смуги, не є свідченням того, що особа мала на меті, будь-яким способом, незаконно перетнути державний кордон України.

Сам по собі протокол про вчинення адміністративного правопорушення не може бути доказом (позиці ВСУ викладена у постанові від 08.07.2020 справа № 177/525/17).

ОСОБА_1 , жодним чином не мав умислу та жодним чином не вчиняв правопорушення з непрямим умислом, склад правопорушення відсутній, адже, відповідно до матеріалів адміністративної справи явно вбачається, що докази які б доводили наявність складу правопорушення відсутні.

У той же час, ОСОБА_1 тимчасово не працює, доходів не має, здійснює постійний догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю та потребує постійного догляду, який здійснюється ОСОБА_1 (докази додаються), відповідно не має можливості сплатити штраф у визначеному судом розмірі.

Просив визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Сокирянського районного суду Чернівецької області від 23.10.24 поважними і поновити пропущений процесуальний строк. Скасувати постанову суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 204-1 КУпАП, а провадження у справі відносно нього - закрити, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Громадянин ОСОБА_1 у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, хоч і був належним чином повідомлений. Про причини своєї неявки суд до відома не поставив. Проте, його інтереси в судовому засіданні апеляційної інстанції в режимі відеоконференції представляв адвокат Василенко С.І..

За таких обставин, відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Встановивши доводи апеляційної скарги адвоката Василенка С.І., заслухавши аргументи апелянта в інтересах ОСОБА_1 , перевіривши обґрунтування клопотання про поновлення строку та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Наведені стороною захисту причини пропуску строку на подання апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції визнає поважними, оскільки судовий розгляд 23 жовтня 2024 року був здійснений за відсутності правопорушника, а у матеріалах провадження відсутні дані, що він був належним чином повідомлений судом про час та місце розгляду справи. Копія постанови суду ОСОБА_1 направлялась, відповідно до ч.1 ст. 285 КУпАП, і отримана ним - 23.11.2024.

Отже, ОСОБА_1 необхідно поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Даючи оцінку доводам адвоката Василенка С.І. по суті правопорушення вчиненого його підзахисним, апеляційний суд зауважує наступне.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджені сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, які покладені в основу прийнятого судом рішення, є правильними і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Заперечення стороною захисту в апеляційній скарзі вини ОСОБА_1 у вчинені ним інкримінованого йому діяння, не можуть бути взяті судом до уваги зважаючи на наступне.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №286602 від 19.05.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 19 травня 2024 року о 14 год. 40 хв. був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Секрет» у контрольованому прикордонному районі на напрямку 0067/27 прикордонного знаку, на відстані 15000 метрів до лінії державного кордону України на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в адміністративних межах АДРЕСА_1 в складі групи осіб з ОСОБА_2 за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Республіку Молдова поза пунктами пропуску через державний кордон України. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 9, 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

На думку апеляційного суду, вказаний протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений відповідно до вимог ст. 254-256 КУпАП, зокрема містить відомості про те, що ОСОБА_1 тимчасово не працює, йому роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, зазначено, що він володіє українською мовою та перекладача не потребує, послуг захисника не потребує, бажає захищати себе особисто, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 28 травня 2024 року о 11 год. 30 хв. у приміщенні Сокирянського районного суду Чернівецької області, протокол ОСОБА_1 власноручно підписав та отримав його копію (а.с.1).

Вказаний протокол оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Будь-яких зауважень чи скарг ОСОБА_1 не зазначив та не заявив, як і не оскаржував дій прикордонників до відповідних органів.

Отже, адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 204-1 КУпАП настає за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад).

Диспозиція статті має бланкетний характер, у зв`язку з чим встановлення складу адміністративного правопорушення регулюється спеціальним нормативним актом, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про Державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Згідно ст. 12 вказаного Закону, пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан (воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень).

Окрім того, відповідно до цього Указу в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків 18-60 років за кордон.

Апеляційним судом встановлено, що правопорушник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є уродженцем м. Черкаси, проживає за адресом АДРЕСА_2 .

Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1); протокол про адміністративне затримання (а.с.2); рапорт ОСОБА_3 - інспектора прикордонної служби 1 категорії групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який зазначив, що близько 14 год. 40 хв. було виявлено та затримано на напрямку 0067/27 прикордонного знаку в 15000 метрах від лінії державного кордону двох осіб громадян України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які рухалися в бік державного кордону та намагались незаконно перетнути його з України в Республіку Молдова (а.с.7).

У своєму поясненні ОСОБА_1 вказав, що він знаходився на березі р.Дністер Чернігівської області планував рибачити та потрапив в прикордонну зону і був затриманий прикордонною службою. Скарг немає. Пояснення написано власноруч (а.с.3).

Однак, такі пояснення ОСОБА_1 та твердження захисника в апеляційній скарзі, що останній перебував на відпочинку, викликають у суду розумний сумнів. В першу чергу тому, що ОСОБА_1 є уродженцем Черкаської області, приїхав порибалити, нібито один, у Чернівецьку область та саме у прикордонну зону. Документів, які б свідчили, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, останнім не надано, законних підстав для виїзду за кордон відповідно чинного законодавства у зв`язку з встановленими обмеженнями ПКМУ №57, також не мав. Інших обґрунтованих причин перебування у прикордонній зоні ні правопорушником ОСОБА_1 , а ні його захисником не озвучено.

Апеляційний суд зауважує, що згідно нової редакції додатку до Постанови КМУ від 3 серпня 1998 року №1199 Про контрольовані прикордонні райони» від 4 серпня 2021 р. №890 на всій території Чернівецької області установлюються контрольовані прикордонні райони.

При в`їзді в Чернівецьку область, зокрема у Дністровський район розміщено достатньо попереджувальних знаків про в`їзд в контрольований прикордонний район та наявні блокпости, які контролюють спільно працівники поліції та ДПСУ і оминути їх неможливо, оскільки інших шляхів проїзду немає.

Отже ОСОБА_1 об`єктивно було відомо, на якій відстані від кордону та у якій місцевості він може перебувати.

Більше того, в матеріалах справи наявна схема-мапа затримання гр. України ОСОБА_1 на напрямку 0067/27 п/зн н.п. Вашківці Дністровського району Чернівецької області 19.05.2024 (а.с.8).

Відповідно до ПКМУ №1147 «Про прикордонний режим» із змінами від 7 грудня 2023 №1292, а саме у Положенні про прикордонний режим, затвердженому зазначеною постановою у п.7 визначено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають, перебувають, проживають, проваджують роботи і пропускаються у прикордонну смугу з дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби, який безпосередньо виконує завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону у визначеній зоні відповідальності, за наявності документів, що посвідчують їх особу.

Також це Положення доповнено розділом про порядок видачі дозволів на в`їзд, перебування, проживання, провадження робіт і пропуск у прикордонну смугу.

Відповідно ОСОБА_1 порушив прикордонний режим, а саме знаходився в адміністративних межах н.п. Комарів Дністровського району Чернівецької області разом з ОСОБА_2 без будь - яких документів, що надають право на перебування у визначеній смузі місцевості державного кордону, а також рухалися до прикордонної смуги без дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби.

Наявність інших речей чи документів, які б вказували на наявність у ОСОБА_1 умислу на незаконний перетин державного кордону законодавством не передбачений, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині нічим не підтверджені, а наявність у ОСОБА_1 при собі внутрішнього паспорта громадянина України та закордонного паспорту, навпаки свідчить про його намір незаконного перетину державного кордону України (а.с.5,6), як і той факт, що згідно поданих адвокатом документів ОСОБА_1 має здійснювати постійний догляд за ОСОБА_4 (а.с.21-24) .

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, - доведена поза розумним сумнівом.

У п.52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі адвокатом Василенко С.І. не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в апеляційної інстанції не здобуто, як і не надано додаткових доказів на підтвердження апеляційних вимог.

Обґрунтовуючи своє рішення, суддя приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зокрема Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи "Ван де Хурк проти Нідерландів", §61, "Болдеа проти Румунії", §30, "Морейра Феррейра проти Португалії", § 84).

Отже, наявні в матеріалах справи докази є належними та допустимими й складені у відповідності до вимог законодавства. Будь-яких порушень вимог законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, зокрема порушення підсудності розгляду справи, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що доводи сторони захисту є такими, що не ґрунтуються на законі, а тому не знаходить підстав для скасування постанови районного суду та закриття провадження відносно ОСОБА_1 , як про те апелює адвокат у інтересах останнього.

Керуючись ст. 289, 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Василенка С.І. залишити без задоволення, а постанову Сокирянського районного суду Чернівецької області від 23 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КпАП України - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська