ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 683/3102/24

Провадження № 33/4820/713/24

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Яхієвої М.А., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Швеця О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу адвоката Швеця О.О. на постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2024 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 22 вересня 2024 року о 08 год. 47 хв. по вул.Кар`єрна,10 с.Красносілка Хмельницького району, керував транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння характерний запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник Швець О.О. просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2024 року скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду вказує, що такий строк пропущено з поважних причин.

На думку апелянта, рішення суду першої інстанції є незаконним та постановленим з порушенням вимог КУпАП, судом дано невірну оцінку доказам по справі, не звернуто уваги на грубі порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, залишено поза увагою порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що поліцейські безпідставно, з порушенням вимог статей 31,35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинили автомобіль, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , внаслідок чого було порушено його права.

Звертає увагу на те, що поліцейські з метою створення штучних доказів правомірності зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , після складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 134390 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (складений о 09:05:04 год.) о 09:09:08 год. склали постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3103584 за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Крім того, працівниками поліції були порушені процесуальні права ОСОБА_1 , передбачені ст.268 КУпАП, зокрема, не надано йому часу для звернення за правовою допомогою та подачі клопотань, не взято до уваги його пояснення, а також порушено процедуру розгляду справи, не досліджено докази, зокрема, які підтверджували порушення водієм Правил дорожнього руху, більше того вказаний розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , що підтверджується долученим до матеріалів адміністративної справи відеозаписом.

Зазначає, що працівниками поліції було визначено лише одну з ознак сп`яніння, яка відповідає Інструкції 452/735, а саме запах алкоголю з порожнини рота, однак вона об`єктивно є спірною, з огляду на те, що відеокамера запаху алкоголю не передає, а з розмови поліцейських із ОСОБА_1 відсутні підстави судити про наявність ознак алкогольного сп`яніння.

Окремо звертає увагу на те, що ОСОБА_1 має наступні хвороби: гіпертонія неускладнена, гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба серця без (застійної) серцевої недостатності, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 30.08.2024 року та консультаційним висновком спеціаліста від 02.09.2024 року, що могло бути причиною можливого почервоніння шкіри обличчя останнього під час зупинки 22.09.2024 року.

Таким чином, при відсутності у водія ознак алкогольного сп`яніння, вимога поліцейського про проходження медичного огляду на стан сп`яніння є неправомірною і відмова від її виконання правових наслідків не породжує.

Вказує, що після відмови ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівник поліції не пояснив водію ОСОБА_1 конкретну мету поїзди до лікарні, а останній в силу своєї юридичної необізнаності та в умовах психологічного тиску з боку працівників поліції, взагалі не розумів причин поїздки в лікарню і відмовився від такої, оскільки жодних скарг на стан здоров`я не відчував і не висловлював.

Крім того, в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У графі «До протоколу додаються» серед додатків не вказано оптичний диск, його опис з відповідною нумерацією, що має ознаки неконкретизованості обвинувачення та долучений диск із наявною інформацією не може бути врахований як допустимий і належний доказ.

Заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Швеця О.О., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статей245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху і відповідно у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та правильно оціненими доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №134390 від 22.09.2024, що у вказаний день, о 08 год. 47 хв. по вул.Кар`єрна,10 с.Красносілка Хмельницького району, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме характерний запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними:

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спецтехзасобів від 22.09.2024;

- розписки про роз`яснення водію ОСОБА_1 прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП;

- копії постанови про накладення адмінстягнення на водія ОСОБА_1 за вчинення адмінправопорушення за ч.5 ст.121 КУпАП від 22.09.2024.

Апеляційний суд приходить до висновку, що докази, які містяться у матеріалах справи, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі.

Доводи апеляційної скарги захисника, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції не відповідала вимогам ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», причина зупинки ОСОБА_1 не була повідомлена, а його зупинка є неправомірною, також є неспроможними, оскільки підставою зупинки транспортного засобу стало те, що водій керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, тобто порушення п.2.3.в ПДР України, та за вказане правопорушення щодо водія ОСОБА_1 винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, копія якої наявна в матеріалах справи.

Крім того, з наданих суду відеозаписів з нагрудної камери поліцейських вбачається, що на зустріч службовому автомобілю поліції рухається автомобіль ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , після зупинки останнього, з місця водія вийшов ОСОБА_1 . Працівники поліції повідомляють про порушення останнім п.2.3.в ПДР України, в ході спілкування із водієм працівниками поліції було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя, у зв`язку з чим поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі, на що він відмовився.

Таким чином, працівники патрульної поліції, зупинивши автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , який порушив ПДР, діяли в межах своїх повноважень, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху незгода водія із причинами зупинки транспортного засобу або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання захисника про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення у графі «До протоколу додаються», серед додатків не вказано оптичний диск, його опис з відповідною нумерацією, що має ознаки неконкретизованості обвинувачення та долучений диск із наявною інформацією не може бути врахований як допустимий і належний доказ, не заслуговують на увагу, оскільки в протоколі зазначена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування водієм транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП та до протоколу додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення технічних характеристик приладів, на які здійснювалася відеофіксація, не може свідчити про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення або відсутності події адміністративного правопорушення, оскільки вказані відеозаписи є доказами у розумінні ст.251 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Не може вважатись обґрунтованими і вимоги апелянта на відсутність встановлених працівниками поліції ознак сп`яніння, оскільки такі ознаки зазначені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

За змістом розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОН України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Результати огляду (відмови від проходження огляду) на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Інспектором поліції в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя. З чого слідує, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння (а/с 3), у зв`язку із чим апеляційний суд не бере до уваги доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не мав ознак алкогольного сп`яніння.

Слід визнати також неспроможними доводи, що відсутність у матеріалах справи направлення на медичний огляд у заклад охорони здоров`я свідчить про порушення процедури направлення водія на огляд з метою встановлення стану сп`яніння, оскільки направлення водія на медичний огляд складається у тому випадку, коли особа погоджується на його проходження.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, відсутність направлення для його проведення не має правового значення та не може свідчити про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження захисника Швеця О.О. щодо розбіжностей у часі складання протоколів про адміністративні правопорушення, є безпідставними і не впливають на доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.5 ПДР України та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та, з урахуванням його фактичних дій та по суті ухилення від проходження такого огляду на вимогу поліцейського, а також невизнання вини, апеляційний суд вважає обраною тактикою захисту та намаганням уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

При цьому апелянт не пояснив, яке істотне значення для розгляду цієї справи мають розбіжності в часі складання протоколів про адміністративні правопорушення, чи яким чином це може впливати на вирішення питання щодо допустимості вказаного доказу, а також як це може спростувати факт відмови водія ОСОБА_1 від встановленого для нього обов`язку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції.

Посилання апеляційної скарги на те, що працівниками поліції були порушені процесуальні права ОСОБА_1 , передбачені ст.268 КУпАП, зокрема, не надано йому часу для звернення за правовою допомогою та подачі клопотань, не взято до уваги його пояснення, а також порушено процедуру розгляду справи, не досліджено докази, зокрема, які підтверджували порушення водієм Правил дорожнього руху, розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , що підтверджується долученим до матеріалів адміністративної справи відеозаписом, не заслуговують на увагу, оскільки предметом розгляду апеляційного суду є протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, тобто за фактом відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не порушення ним правил дорожнього руху за п.2.3.в.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на тому, що він розглядає провадження лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП і не може виходити за встановлені у ньому фактичні обставин.

Натомість, у разі незгоди водія з діями працівників поліції, відповідно до вимог статті 267 КУпАП, ОСОБА_1 міг оскаржити такі дії у порядку, передбаченому КАС України до суду або до вищестоящого органу (вищестоящій посадовій особі), тоді як на момент розгляду цієї апеляційної скарги звернення не було.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 має хвороби, що могло бути причиною можливого почервоніння шкіри обличчя останнього під час зупинки 22.09.2024 не заслуговують на увагу, оскільки зазначене не спростовує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, згідно з дослідженими матеріалами справи та відеозаписами, апеляційний суд приходить до висновку, що порушень поліцейськими вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОН України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція №1452/735) не встановлено.

З урахуванням викладеного, в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду. Сукупність зібраних та досліджених доказів за своїм змістом та якістю дозволяють суду констатувати наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, визначив вид стягнення і його розмір у межах, установлених ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до вимог ст.33 КУпАП.

За таких обставин з врахуванням цілої низки матеріалів, які в повному обсязі підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 ПДР України, постанова судді є законною і справедливою, а підстав для її скасування немає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Швеця О.О. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Володимир БАРЧУК