Справа № 465/6237/24 Головуючий у 1 інстанції: Кушнір Б.Б.
Провадження № 33/811/1716/24 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу захисника Васечка Ю.А. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2024 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 01.08.2024 о 11:22 год. в м. Львів по вул. Наукова, 2Б, керував транспортним засобом марки «АUDI A6», номерний знак НОМЕР_1 із явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук; звужені зіниці, що не реагують на світло; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння у медичному закладі відмовився, про що було зафіксовано на технічні засоби відеозапису та у висновку лікаря.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, захисник Васечко Ю.А. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що оскаржувана постанова прийнята 07 листопада 2024 року. Враховуючи те, що десятим днем на подання апеляційної скарги на постанову Франківського районного суду м. Львова є 17 листопада 2024 року, який випав у вихідний день, останнім днем на подання апеляційної скарги є 18 листопада 2024 року.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що у матеріалах справи відсутні докази щодо пропозиції проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також відсутнє направлення на огляд.

Звертає увагу на те, що проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд, проте зазначені вимоги поліцейськими дотриманні не були. Тому вважає, що за відсутності направлення на огляд усі подальші зібрані докази за принципом «плоди отруйного дерева» слід визнати недопустимими, а саме як отримані в порушення визначеного порядку проходження огляду на стан сп`яніння.

Апелянт наголошує, що під час огляду ОСОБА_1 було грубого порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Як встановлюється відеозаписами з нагрудних камер, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, які зазначили що на їхню думку останній перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Серед ознак наркотичного сп`яніння працівники поліції назвали: звужені зіниці, які не реагують на світло, а також поведінка, яка не відповідає обстановці. Пояснюючи стан своїх зіниць, ОСОБА_1 зазначив, що через свій психоемоційний стан має проблеми зі сном, часто спить лише 2 години на добу, а тремтіння пальців пов`язане з тим, що він нещодавно повернувся із зони бойових дій, де потрапляв під обстріли та був свідком загибелі побратимів.

Не вручивши, ОСОБА_1 направлення на огляд до закладу охорони здоров`я, працівники поліції запропонували йому проїхати в лікарню для обстеження на стан наркотичного сп`яніння. Приїхавши в лікарню йому запропонували здати на аналіз сечу, однак він не міг цього зробити, що зумовлено особливостями його організму, а також перенесеними травмами, та така поведінка не була способом уникнення відповідальності.

Зафіксовані в акті №002142 тремтіння пальців рук, а також замкнута поведінка зумовлені перенесеною вибуховою травмою підчас виконання бойового завдання.

ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я неодноразово заявляв про те, що він не відмовляється від огляду, в тому числі, пропонує медичним працівникам та поліцейським здійснити огляд шляхом відібрання інших біологічних матеріалів, присутнім лікарем не було запропоновано останньому у відібранні інших зразків біологічного середовища, зокрема, крові, враховуючи те, що в обстежуваної особи неможливо було взяти зразки біологічного середовища у вигляді сечі.

Надані суду документи, а також відеозапис події не містять відомостей, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, зокрема, що йому було запропоновано відібрати інші зразки біологічного середовища, у тому числі слину, змиви з поверхні губ, кров, у зв`язку з тим, що в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічного середовища у вигляді сечі.

Вважає, що у справі відсутні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , захисник Васечко Ю.А. в судове засідання не прибули, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.

Захисник Васечко Ю.А. подав заву про розгляд апеляційної скарги без його участі та участі ОСОБА_1 , апеляційну скаргу просить задоволити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження слід залишити без задоволення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.

Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

З протоколу серії АБА № 111003 від 01 серпня 2024 року (а.с. 1) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці.

З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

Наявним у матеріалах справи відеозаписом з камер спостереження патрульних підтверджується, що працівники поліції зупинили транспортний засіб марки «АUDI A6», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . Під час спілкування із ОСОБА_1 у поліцейських виникла підозра, що останній перебуває у стані наркотичного сп`яніння, тому пред`явили вимогу про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. Поліцейський роз`яснив порядок проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та повідомив про необхідність доставлення його до медичного закладу. Однак в медичному закладі ОСОБА_1 вказував, що не може здати біологічний зразок (сечу) через фізіологічні причини. Лікар роз`яснив ОСОБА_1 про необхідність здачі біологічного зразку саме сечі, але останній продовжував говорити, що не може здати біологічний зразок, тому така поведінка ОСОБА_1 протягом тривалого часу, була розцінена поліцейськими, як відмова від огляду.

Поведінка ОСОБА_1 унеможливлювала проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, а отже суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 фактично відмовився від проходження огляду відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння незалежно від факту перебування особи у такому стані.

Наведені докази у своїй сукупності спростовують доводи апеляційної скарги, вказують на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а отже і на факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд погоджується з висновком судді суду першої інстанції про доведеність відмови ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не було вручено направлення на огляд, відтак не було відмови від огляду, апеляційний суд вважає безпідставними.

Як вбачається із відеозапису, працівники поліції у відповідності із вимогами п. 9 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 забезпечили його доставку у медичний заклад протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду, де ОСОБА_1 фактично відмовився від проходження відповідного огляду.

Апеляційний суд звертає увагу, що обов`язок проходити огляд на стан сп`яніння виникає в ОСОБА_1 не з моменту вручення йому направлення на проходження відповідного огляду, а в силу вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху з моменту висловлення відповідної вимоги працівником поліції як до водія транспортного засобу.

Окрім цього, законодавством не передбачено вручення письмового направлення водію, оскільки такий огляд проводиться у присутності поліцейського який має забезпечити доставку особу, яка погодилася на проходження відповідного огляду, що і було виконано працівниками поліції у даному випадку.

Що стосується тверджень адвоката про те, що ОСОБА_1 не було запропоновано здати інші зразки біологічного середовища такі є необґрунтованими.

Тестування на виявлення наркотичних речовин проводитьсядля того, щоб довести, що в організмі людини дійсно присутні заборонені препарати. Для цього існують певні методи та способи діагностики,до яких відноситься і лабораторне дослідження. Проведення тесту за допомогою тест-систем є лабораторним дослідженням, який дозволений МОЗ України і застосовується в медичних закладах України.

Твердження апелянта стосовно того, що ОСОБА_1 був готовий здати кров чи інші біологічні зразки, однак йому цього ніхто не пропонував, є безпідставним, при цьому, у відповідності до положень вказаної вище Інструкції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Також може використовуватись і кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти інші біологічні зразки. Тобто, тільки в силу певних обставин, коли водій без свідомості чи перебуває в важкому стані і у нього неможливо відібрати біологічне середовище (сечу), предметом дослідження можуть бути інші біологічні середовища, в тому числі і кров.

Перевірка на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише в медичних закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення лабораторного дослідження біоматеріалу, і тільки лікар-нарколог, керуючись Інструкцією та методичними рекомендаціями МОЗ України визначає, яку саме біологічну речовину необхідно відібрати у обстежуваної особи.

Оскільки ОСОБА_1 перебував у свідомості та не перебував у важкому стані, вважаю, що дії працівника медичного закладу охорони здоров`я та працівників поліції відповідали положенням закону та були проведені з урахуванням медичної специфіки обстеження осіб на стан сп`яніння.

Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Васечка Ю.А. в інтересах ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк