Провадження № 3/161/7016/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 12 грудня 2024 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в особі судді Філюк Т.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої директором комунальної установи «Центр надання соціальних послуг Щастинської міської військової адміністрації Щастинського району Луганської області, РНОКПП НОМЕР_1 ,-

- за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

З Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення №ЗХ/ВЛ/29244/017/П/ПТ від 04 жовтня 2024 року вбачається, що за період з 19.07.2024 року по 03.10.2024 року, що встановлено у ході позапланової перевірки та оформлено актом від 04.10.2024 року №ЗХ/ВЛ/29244/017, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП , а саме, заробітна плата за першу половину липня 2024 року виплачувалася 10.07.2024 року на загальну суму 3 080 грн., за другу половину місяця, в тому числі компенсація за невикористану відпустку виплачувалася 05.08.2024 року на загальну суму 9 182,39 грн., разом з тим не виплачена заробітна плата на загальну суму 2 700,32 грн., чим порушено вимогу ч.1 ст.10 ЗУ « Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». ОСОБА_2 не проведено на момент перевірки виплату всіх коштів при звільненні в сумі 2 700,32 грн., а також компенсація за невикористані дні щорічної відпустки виплачена не вдень звільнення 19.07.2024 року, а 05.08.2024 року, чим порушено вимогу абз 4 ч.1 ст.12 ЗУ « Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення шляхом порушення встановлених термінів виплати заробітної плати та компенсації при звільненні.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП підтверджується матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №ЗХ/ВЛ/29244/017/П/ПТ від 04 жовтня 2024 року, актом №ЗХ/ВЛ/29244/017 від 04 жовтня 2024 року, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці, та іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Суд, дослідивши обставини справи в їх сукупності, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки, наслідки вчиненого правопорушення, приходить висновку, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Разом з тим, відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення визнала, щиро розкаялася, враховуючи те, що її дії не становили великої суспільної небезпеки, відомостей щодо притягнення до адміністративної відповідальності останньої матеріали справи не містять, суд, враховуючи малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 положення ст.22 КУпАП, звільнивши останню від адміністративної відповідальності, та оголосити їй усне зауваження у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що попереджувальних цілей щодо ОСОБА_1 можливо досягти без застосування засобів адміністративного впливу та із застосуванням такого виховного заходу, як усне зауваження, який буде достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

Згідно із ч.2 ст.284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284, 287 КУпАП, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та на підставі ст.22 КУпАП звільнити її від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т. М. Філюк