Єдиний унікальний номер 728/2613/24
Номер провадження 3/728/1167/24
П О С Т А Н О В А

18 грудня 2024 року м. Бахмач
Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді Роздайбіди О.В.,
при секретарі Петренко О.Г.,
за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника адвоката Антоненка І.Є.,
розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 (м. Бахмач) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , місце роботи не повідом,
за ч.1 ст.130 КУпАП,-
У судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Антоненко І.Є. заявив клопотання про закриття справи у зв`язку з тим, що фабула обвинувачення не відповідає дійсності. Адже ОСОБА_1 пройшов тест на освідування на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру Драгер, з результатом був частково згодний. В лікарню їхати не бажав. Отже , протокол про притягнення його за порушення п. 2.5 ПДР не відповідають дійсності, захисник наголосив на некоректності формулювання обвинувачення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення . Зазначив , що суд не вправі змінювати обвинувачення на власну думку.
Свідок , особа яка складала протокол працівник поліції Гусол Є. в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 пройшов освідування на місці зупинки за допомогою приладу Драгер з результатом 1.10 проміле. Про те не погодився з зазначеним показником, погодився проїхати до медичного закладу, але потім відмовився і це було розцінено, як відмову від проходження огляду, тобто порушення п.2.5 ПДР.
Заслухавши захисника адвоката Антоненка І.Є., вислухавши пояснення свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння.
Згідно п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2.9 а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктами 2,3,4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів ,що знижують увагу та швидкість реакції,затвердженої спільним Наказом Міністра охорони здоров`я, України та Міністра внутрішніх справ України №1452/735від 09.11.2015 визначено,що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати,що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану .Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно із п.3 зазначеного Порядку, огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку), що узгоджується із вимогами ст. 266 КУпАП.
Згідно п. 6. Розділу ІІ зазначеного Порядку огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, який надано суду в якості головного доказу винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній, керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння».
Проте об`єктивна сторона частини першої статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за «керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння» (пункт 2.9 а Правил дорожнього руху України) або «відмову особи пройти відповідний огляд» (пункт 2.5. Правил дорожнього руху України.
При цьому, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення суду надано такі докази:
протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 474316, згідно якого ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5;
роздруківку тесту № 3029 на стан алкогольного сп`яніння з приладу Драгер, з результатом 1.10 проміле;
акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
направлення на огляд водія транспортного засобу на виявлення стану алкогольного сп`яніння,
диск із відео файлом, на якому вбачається, що ОСОБА_1 проходить огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, результат приладу Драгер 1.10 проміле, не повністю погоджується з результатом, проте до медичного закладу їхати не бажає;
інформацію про відсутність посвідчення водія.
Відповідне формулювання суті адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 створює умови для двозначності тлумачення складу адміністративного правопорушення та не дає можливості правильно визначити об`єктивну сторону правопорушення, за яке притягується до адміністративної відповідальності останній.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідност.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
Зазначені положення вимагають при викладенні фактичних обставин правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення відобразити всі елементи складу відповідного правопорушення, які вважаються встановленими.
Але в протоколі про адміністративне правопорушення об`єктивна сторона не відповідає дійсності , що позбавляє можливості суд правильно кваліфікувати дії ОСОБА_1 .
Суд не може самостійно змінювати суть «обвинувачення», викладене у протоколі про адміністративне правопорушення.
У відповідності до ст. 62 Конституції України, як норми прямої дії, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.
Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.
За таких обставин, враховуючи обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення, беручи до уваги досліджені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, «поза розумним сумнівом», що є підставою для закриття провадження у справі.
Виходячи із змісту ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
У свою чергу, суд враховує, що п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст.284 та ст.247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.
Керуючись п.1 ст.247, ст.ст.283, 294 КУпАП, суд,
п о с т а н о в и в :
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Бахмацький районний суд Чернігівської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Роздайбіда О.В.