Провадження № 3-в/592/61/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Шияновська Т.В., з участю правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про розстрочку сплати штрафу у справі №592/18320/23,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання постанови про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на те, що у зв`язку з військовою агресією, він фактично припинив підприємницьку діяльність, та станом на день подання клопотання жодного доходу не має, тому не має можливості сплатити всю суму відразу. Просить розстрочити сплату штрафу та судового збору на 01 рік, шляхом сплати штрафу рівними щомісячними платежами.

Заслухавши ОСОБА_1 на підтримку поданого клопотання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Так, постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.10.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 536,80 грн.

Постановою Сумського апеляційного суду від 11.10.2024 постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.12.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишено без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.

Відповідно до ст.298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Відповідно до ст.304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч.2 ст.301 КУпАП, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

У відповідності до ст.33 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Тож системне тлумачення положень ст.301 КУпАП, ст.33 ЗУ «Про виконавче провадження» вказує, що розстрочка виконання рішення суду може бути надана судом виключно за заявою державного виконавця чи сторін виконавчого провадження у виняткових випадках за наявності обставин особливого характеру, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а саме: хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо.

ОСОБА_1 посилається на скрутний матеріальний стан, оскільки наразі припинив підприємницьку діяльність. При цьому доводи ОСОБА_1 щодо відсутності будь-якого доходу не підтверджені.

Матеріали заяви, крім роздруківки виписок по рахунку ФОП, не містять доказів щодо відсутності у ОСОБА_1 доходів, що він не мав заощаджень та не має змоги працювати, які б підтверджували факт його неплатоспроможності та перебування в скрутному матеріальному становищі.

Правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є грубим порушенням Правил дорожнього руху, що є небезпечним для самого правопорушника та оточуючих, і відстрочка від виконання постанови суду в частині сплати штрафу, може бути сприйнята як можливість уникнення особою реального покарання і за таких обставин негативно вплине на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності дотримуватися Правил дорожнього руху.

Штраф, як вид адміністративного стягнення, полягає в грошовому стягненні й накладається судом у випадках і розмірі, установлених законом, з урахуванням законодавчо визначених його розмірів.

По суті штраф є заходом примусу, що застосовують від імені держави за постановою суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні її права власності на певну суму грошових коштів, цей вид стягнення спричиняє істотні матеріальні наслідки, невигідні для винуватої особи.

Відтак, призначене стягнення у виді штрафу спрямовано саме на створення істотних матеріальних наслідків для винуватої особи, який за змістом клопотання хоче їх уникнути шляхом сплати у вигідний для нього спосіб, що зводить нанівець саму суть такого стягнення, запропонований ОСОБА_1 механізм розстрочки штрафу взагалі протирічить приписам КУпАП щодо строків його сплати.

Оскільки постанова суду не перебуває на примусовому виконанні, на стадії виконання постанови суду не встановлені та не підтверджені жодними доказами обставини, що ускладнюють її виконання, а зазначені в заяві обставини не можна вважати винятковими, як того вимагає зміст ст.301 КУпАП, суд вважає, що правові підстави для розстрочки сплати штрафу за постановою суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 301, 304 КУпАП, ст.33 ЗУ «Про виконавче провадження», суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку сплати штрафу у справі №592/18320/23.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Шияновська