ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2024 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Єфіменко Н.В., розглянувши адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,за ч.3 ст.126 КУпАП, -
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії №ЕПР №1 №170546 від 10.11.2024, 10.11.2024 о 16:40 ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Astra», р.н. НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування постановою від 13.06.2021, ВП №73860925.
ОСОБА_2 вину не визнав. Пояснив, що про заборону керування транспортним засобом не знав.
Дослідивши матеріали справи, доходжу наступного:
Згідно з вимогами статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і залежно від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України суди, як і інші органи державної влади, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа «Гурепка проти України»), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.
Зі змісту ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Так, згідно до ч.3 ст.126 КУпАП, відповідальність за даною статтею настає, за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.3 ст.126 КУпАП передбачає умисну форму вини, а саме особа повинна усвідомлювати, що будучи тимчасово обмеженою у праві керування транспортними засобами умисно продовжує керувати транспортним засобом.
За таких обставин, відповідальна особа, яка склала протокол повинна довести та надати докази того, що водій транспортного засобу був обізнаний про встановлене тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, однак умисно порушив встановлене стосовно нього обмеження, чим вчинив відповідне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП.
Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені за ч.3 ст.126 КУпАП, обов`язково мають містити належним чином засвідчену уповноваженою на те посадовою особою Відділу державної виконавчої служби копію документу, яким відносно особи, що притягається до адміністративної відповідальності, застосовано відповідне обмеження. А також мають бути долучені документи, які б підтверджували обізнаність особою, щодо якої винесено постанову про застосування відносно неї відповідного обмеження.
Працівниками поліції на підтвердження вини ОСОБА_2 надано: протокол про адміністративне правопорушення серії №ЕПР №1 №170546 від 10.11.2024, постанову державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 13.06.2024, відеозапис, рапорт.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії №ЕПР №1 №170546 від 10.11.2024 вбачається, що 10.11.2024 о 16:40 ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Astra», р.н. НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування постановою від 13.06.2021, ВП №73860925.
Матеріали справи містять копію постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 13.06.2024 ВП №73860925.
Відповідно до п.2 ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, передбачено можливість встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Разом з тим, суду не надані докази на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_2 був обізнаний про наявність встановлених щодо нього обмежень у праві керування транспортними засобами.
Отже, в матеріалах справи відсутні дані, які дозволяють спростувати доводи ОСОБА_2 щодо його обізнаності про обмеження права керування транспортним засобом.
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.
Суд звертає увагу на те, що обмеження у праві керування транспортним засобом розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності», а тому, особа стосовно якої встановлено таке обмеження, повинна бути належним чином повідомлена про відповідне рішення та повинна мати можливість оскаржити таке рішення у встановленому законом порядку.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні по справі «Кобець проти України» зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи усе вище викладене та аналізуючи докази в їх сукупності, вважаю, що в матеріалах справи відсутні належні докази вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 164, 247 КпАП України, суд,
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, - закрити.
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Н.В. Єфіменко