Справа № 445/2162/24 Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М.В.
Провадження № 33/811/1678/24 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю захисника Гая О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника Гая О.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2024 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (п`ятсот тридцять шість) грн 60 коп.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 08.09.2024, о 21:10 год. у с. Велика Вільшаниця, вул. Незалежності, Золочівського району Львівської області керував транспортним засобом «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, захисник Гай О.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2024 року, провадження по справі закрити.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 дійсно зупиняли працівники поліції Золочівського РВП ГУНП Львівської області. На прохання повідомити про причину зупинки, останні повідомили про те, що не освітлюється номерний знак автомобіля.

Проте, при спільному огляді вищевказаного автомобіля жодних несправностей не було виявлено. Після незаконної вимоги про надання документів працівники поліції повідомили, що в них є підозра, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння та відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Після чого працівники поліції Золочівського РВП ГУ НП Львівської області зачинилися у службовому автомобілі і на цьому спілкування припинилося.

Через деякий час приїхав інший екіпаж, і працівники поліції повідомили про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд.

На прохання ОСОБА_1 надати сертифікат та свідоцтво про повірку приладу, такі не були йому надані, тому ОСОБА_1 і відмовився від огляду, оскільки відповідність приладу викликала сумнів.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, та не було роз`яснено і права проходження такого огляду.

Наголошує, що відеозапис переривається, та не дає можливості дослідити всіх подій, що відбувались; наявний рапорт не можна вважати доказом у справі, оскільки такий стосується громадянина ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 ; направлення на огляд складено о 21:35 год. 08.09.2024, що свідчить про його фальсифікацію, оскільки з відеофайлу №01465@434110 поліцейський Гупаловський Н. прибув на місце складання протоколу о 21:43 год. 08.09.2024.

Вважає, що висновки суду першої інстанції містять суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, не з`явився. Захисник Гай О.О. у суді апеляційної інстанції не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .

За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .

У суді апеляційної інстанції захисник Гай О.О. апеляційну скаргу підтримав, просив її задоволити.

Заслухавши пояснення захисника Гая О.О., перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.

Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З протоколу серії ААД № 666972 від 08 вересня 2024 року (а.с. 2) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: запах алкоголю із порожнини рота, нечітка вимова, порушення координації рухів.

З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.

Наявним у матеріалах справи відеозаписом з камер спостереження патрульних підтверджується, що працівники поліції зупинили транспортний засіб «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . Поліцейський виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, запропонував останньому проти огляд на місці зупинки транспортного засобу, однак ОСОБА_1 почав з`ясовував, що він порушив. У подальшому поліцейський іншого екіпажу, який прибув на місце, пропонував ОСОБА_1 пройти огляд, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, а саме у Золочівській ЦРЛ, від огляду ОСОБА_1 відмовився. Після чого поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 наслідки відмови та, те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 , який отримав посвідчення водія та знає Правила дорожнього руху, порушив вимоги п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, оскільки такі спростовуються наявним у матеріалах справи відеозапис на якому зафіксовано, як працівник поліції спочатку пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, та після відмови ОСОБА_1 від огляду, роз`яснює право проходження огляду в медичному закладі - Золочівській ЦРЛ., від якого останній відмовився.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було надано сертифікат та свідоцтво про повірку на прилад «Драгер» не може бути підставою для скасування постанови, оскільки сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки надається особі, яка проходить огляд на її вимогу, а такої вимоги, як вбачається з відеозапису ОСОБА_1 не висловлював.

Не заслуговують на увагу доводи захисника щодо розбіжності між часом зазначеним у направленні на огляд та часу прибуття поліцейського Гупаловського Н. на місце, оскільки не спростовують обґрунтованості висновків суду, так як невідповідності у часі між наявним у справі відеозаписом та часом, вказаним у направленні на огляд може бути обумовлений суто технічними причинами і жодним чином не спростовує факту відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає здобуті у справі докази є належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 та у ході апеляційного розгляду апеляційним судом не отримано даних, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції та невідповідність їх дій вимогам «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів спарив відеозапис не є безперервним не може бути підставою для скасування постанови, оскільки на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях ОСОБА_1 наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколів. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпційфакту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

постанову судді Золочівського районного суду Львівської області від 11 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Гая О.О. в інтересах останнього - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Урдюк Т.М.