Справа №579/841/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Кибець І. А.
Номер провадження 33/816/7/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 173-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 листопада 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу № 579/841/22 про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області 21.09.2022, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

установив:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді, оскільки вину у вчиненому він не визнавав, а протокол складений з порушенням норм КУпАП.

Постановою судді Кролевецького районного суду Сумської області від 21.09.2022 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді десяти діб адміністративного арешту. Стягнуто на користь держави 496,20 грн судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_5 09.07.2022 близько 12:10 за місцем мешкання вчинив домашнє насильство, а саме висловлювався нецензурною лайкою на адресу своєї матері ОСОБА_6 , погрожував їй фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

Будучи неодноразово повідомленими про час і місце апеляційного розгляду у встановлений законом спосіб, ОСОБА_4 та його захисник Котлубай В. А. в судове засідання не з`явились, будь-яких клопотань про відкладення апеляційного розгляду справи до суду апеляційної інстанції не подавали, тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутність сторін провадження, оскільки це не суперечить вимогам ст. 269, 271 і 294 КУпАП і судовій практиці ЄСПЛ, згідно якої право на доступ до суду, закріплене у §1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р (далі Конвенція), «…не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання; Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції і повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець…» (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany); «…заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання…» (рішення від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S. A. v. Spain); «…обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається на відповідні державні судові органи; розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору; нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції…» (рішення від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України»); «…саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні…» (рішення від 06.09.2007 у справі «Цихановський проти України», від 18.10.2007 у справі «Коновалов проти України»).

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки судді суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у постанові судді, відповідають матеріалам справи, ґрунтуються на досліджених у суді першої інстанції доказах і є вмотивованими.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що він не вчиняв правопорушення, в суді першої інстанції вину у вчиненому не визнавав, то вони є безпідставними і задоволенню не підлягають, оскільки на підтвердження викладених у протоколі фактичних обставин правопорушення суддя суду першої інстанції у постанові послалася на належні, допустимі та достовірні докази, які у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для доведення вини ОСОБА_4 поза розумним сумнівом.

Так, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 358525 від 09.07.2022, суддя суду першої інстанції цілком правильно дійшов висновку, що ОСОБА_4 висловлювався нецензурною лайкою на адресу своєї матері ОСОБА_6 , погрожував їй фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та, окрім протоколу, об`єктивно підтверджується:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, яка мала місце 09.07.2022;

- письмовими поясненнями ОСОБА_6 , згідно яких 09.07.2022 близько 12:10 вона перебувала вдома по АДРЕСА_1 . ЇЇ син ОСОБА_4 почав просити в неї гроші, на що вона йому відмовила. Після цього ОСОБА_4 почав висловлювався нецензурною лайкою на її адресу, погрожував фізичною розправою;

- листом КНП Сумської обласної ради «Сумський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 26.05.2023, згідно якого оперативно-диспетчерською службою КНП Сумської обласної ради «Сумський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» 09.07.2022 від диспетчера «102» двічі був здійснений прийом виклику бригади для надання медичної допомоги ОСОБА_6 . По прибуттю за викликом о 12:28 та 14:39 фельдшерська бригада встановила попередній діагноз «садно в ділянці лівої щоки». Після повторного виклику, за наполяганням сусідів ОСОБА_6 була госпіталізована.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-3 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Домашнє насильство згідно ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Здійснена апеляційним судом перевірка і аналіз зазначених вище доказів дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи, а за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові судді обставин саме ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство, так як будь-який обґрунтований сумнів спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, внаслідок чого доводи апеляційної скарги з цих підстав на увагу не заслуговують і є безпідставними.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, крім іншого, є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що накладене на ОСОБА_4 стягнення у виді адміністративного арешту на строком на десять діб на переконання апеляційного суду відповідає його меті, гуманності, справедливості, фактичним обставинам справи та не потягне за собою порушення засад виваженості, перебуває у справедливому співвідношенні із характером вчиненого і особою порушника, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, тому вид і розмір призначеного ОСОБА_4 стягнення є необхідним й достатнім для його виховання та досягнення мети цього стягнення у виді запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами, що у свою чергу вказує на обґрунтованість накладеного на ОСОБА_4 стягнення.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 21.09.2022 відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов