П О С Т А Н О В А

Іменем України

28.11.2024 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Величко О.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

06.01.2024 року о 00 год. 20 хв. у м. Львові на перехресті вул. Стрийська та вул. В. Великого водій ОСОБА_1 керував автомобілем Audi A5, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря-нарколога № 000051 від 06.01.2024 року.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.А ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судові засідання ОСОБА_1 не з`являвся, неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом направлення повісток про виклик в судове засідання на адресу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення. Захисником ОСОБА_1 адвокатом Чорнієм І.А. неодноразово подавалися клопотання про відкладення розгляду справи, зокрема від 08.07.2024 року, 01.10.2024 року, 28.11.2024 року, які обгрунтовані проходженням ОСОБА_1 військової служби, його пораненням та, згідно останнього клопотання, відсутністю інформації про місце знаходження ОСОБА_1 . З приводу зазначених клопотань суд приймає до уваги те, що саме по собі проходження ОСОБА_1 військової служби не є самостійною і достатньою підставою для неодноразових відкладень судових засідань. При цьому, посилаючись на поранення ОСОБА_1 , зникнення останнього безвісти, захисник не надав жодних доказів на підтвердження таких обставин. Заслуговує на увагу й те, що неодноразові відкладення розгляду справи не супроводжувались наданням стороною захисту будь-яких заперечень, заяв по суті справи тощо. Таким чином, за тривалий час ні ОСОБА_2 , ні його захисником ніяким чином не виражено позицію сторони захисту у справі. Натомість кожне відкладення судових засідань супроводжувалось лише поданням нового клопотання про відкладення, що свідчить про спрямованість дій сторони захисту на затягування судового процесу. Суд вважає, що ОСОБА_1 скористався допомогою захисника - адвоката Чорнія І.А., який в його інтересах має всі повноваження та можливості подати суду пояснення, клопотання та докази у даній справі в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. А тому, право ОСОБА_1 на захист забезпечено. Нез`явлення захисника у судове засідання, за наведених вище обставин, не може перешкоджати розгляду справи судом.

Також суд зазначає, що положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Зважаючи на викладене та беручи до уваги, що судом вжито всіх можливих заходів для гарантування особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, і її захиснику можливості реалізації права на доступ до правосуддя і на захист, а пасивність у справі сторони захисту та затягування розгляду шляхом неодноразового заявлення клопотань про відкладення розгляду справи є тактикою процесуальної поведінки такої сторони, що створює ризики виключно для неї, розгляд справи не може бути узалежнено небажанням сторони захисту брати участь в судових засіданнях. При цьому, захисником ОСОБА_1 - адвокатом Чорнієм І.А. не заявлялось про наявність у нього об`єктивних перешкод для участі в судових засіданнях.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до Глави 21 КУпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Однак, положенням ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено вичерпний перелік категорій справ, коли присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, у зазначений виключний перелік не входить.

Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, долучені до нього матеріали, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції частини 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9.А Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 КУпАП, доведена: протоколом серії ААД № 635680 від 06.01.2024 року; відеозаписом із нагрудних камер працівників УПП у Львівській області, здійсненим на виконання вимог ч.2 ст.266 КУпАП, яким підтверджуються час та обставини вчинення правопорушення, зазначені у вищевказаному протоколі; висновком КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» від 06.01.2024 року № 000051, відповідно до якого лікарем-наркологом констатовано перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння та направленням на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 06.01.2024 року, згідно яких водій ОСОБА_1 скеровувався для проходження огляду на стан сп`яніння у зв`язку з виявленням в останнього працівниками поліції ознак такого стану: запах алкоголю з порожнини рота, неприродна блідість шкіри обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці; рапортом інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №1 УПП у Львівській області Н. Білущака від 06.01.2024 року, згідно якого 06.01.2024 року о 00.20 год. екіпажем патрульної поліції на підставі п.7 ч.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" було зупинено транспортний засіб Audi A5, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався у комендантську годину, та при спілкуванні з водієм в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 відмовився, водночас погодився пройти такий огляд в медичному закладі, де лікарем-наркологом було діагностовано перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, - які в своїй сукупності вказують на те, що ОСОБА_1 06.01.2024 року о 00 год. 20 хв. у м. Львові на перехресті вул. Стрийська та вул. В. Великого дійсно керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Оцінюючи вищевказані документи і пояснення, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого часиною 1 ст. 130 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми.

Таким чином, суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 130 КУпАП.

Водночас суд вважає неспроможними доводи ОСОБА_1 , наведені ним в якості власних пояснень у протоколі про адміністративне правопорушення, про те, що транспортним засобом він не керував, адже наведене повністю спростовується дослідженими в судовому засіданні відеозаписами з нагрудних камер поліцейських. Так, на вказаних відеоматеріалах зафіксовано, що працівники поліції із увімкнутими проблисковими маячками синього і червоного кольору тривалий час намагались зупинити транспортний засіб Audi A5, д.н.з. НОМЕР_1 , який не реагував на сигнали поліції, коли все ж таки його було зупинено, то з водійського місця вийшов ОСОБА_1 , який представився як водій і жодних версій про те, що він не керував транспортним засобом не висловлював (диск №1, відеофайл clip0, часовий проміжок відтворення файлу 00:50 - 09:10). Таким чином, аргументи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, спрямовані на заперечення причетності до адміністративного правопорушення, суд оцінює виключно як обрану такою особою тактику захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує: характер вчиненого ним правопорушення, яке становить підвищену загрозу заподіяння шкоди і посягає на громадську безпеку, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому частиною 1 ст. 130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., із позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У разі несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін, відповідно до вимог ст.ст.307, 308 КУпАП, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Величко О.В.