Справа № 445/1374/24 Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М. В.
Провадження № 33/811/1734/24 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Золочівського районного суду Львівської області від 18 вересня 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 09 червня 2024 року, о 02 год. 30 хв., у с. Лука, Золочівського району, Львівської області, керував автомобілем «Субару Форестер», р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі, окрім того просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Золочівського районного суду Львівської області від 18 вересня 2024 року, оскільки копію постанови отримала його дружина 27 вересня 2024 року, у зв`язку із тим, що він перебував на службі з 7 серпня 2024 року.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що він не керував транспортним засобом, не був зупинений працівниками поліції, за кермом перебувала інша особа, яка покинула місце події у пошуках допомоги.

Наголошує, що він не ставив свого підпису в протоколі, а його підпис був підроблений працівниками поліції, окрім того йому не було вручено копію даного протоколу та акт адміністративного затримання, направлення для проведення огляду в медичному закладі, окрім того його не було оглянуто у закладі охорони здоровя, чим порушено процедуру огляду на стан сп`яніння.

Повідомляє, що його не повідомляли про відеофіксацію, про складання протоколу чи інших документів, йому не роз`яснили права та обов`язки.

Наголошує, що його представнику не було надано матеріали справи для ознайомлення в електронному форматі.

Окрім того, вважає, що він є звільнений від сплати судового збору, відповідно до п.12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що участі в розгляді справи ОСОБА_1 не приймав, про результат розгляду справи дізнався 27 вересня 2024 року, а виготовлення апеляційної скарги потребує часу, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №822899 від 9 червня 2024 року (а.с. 3), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Субару-Форестер», номерний знак НОМЕР_1 ., з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку - відмовився ;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4), з якого встановлено, що у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі від якого він відмовився;

- інформацією з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5) з якого встановлено, що в ОСОБА_1 , виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів), у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager 6810» на місці події від якого водій відмовився;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 9 червня 2024 року (а.с. 6), з яких встановлено, що 9 червня 2024 року він керував транспортним засобом «Субару-Форестер», номерний знак НОМЕР_1 , не впорався із керуванням з`їхав у кювет, окрім того від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він відмовився;

- рапортом старшого сержанта поліції Артура Павлика (а.с. 7), відповідно до якого, патрульними було виявлено автомобіль «Субару-Форестер», номерний знак НОМЕР_1 , який перебував у кюветі, після чого було встановлено власника та водія транспортного засобу, під час опитування ОСОБА_1 у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідала обстановці, у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на ста алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі від якого він відмовився, після чого на водія було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом, на якому зафіксовано місце події, опитування працівниками поліції очевидців події та водія ОСОБА_1 .

Доводи апелянта, що він не керував транспортним засобом, не був зупинений працівниками поліції, за кермом перебувала інша особа, яка покинула місце події, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки спростовуються письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 9 червня 2024 року (а.с. 6), які описані вище за текстом.

Аргументи сторони захисту, що працівниками поліції було порушено порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Пунктом 1 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 та вимог ст. 266 КУпАП, оскільки працівниками поліції було запропоновано водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події за допомогою газоаналізатора «Драгер» та в медичному закладі від якого ОСОБА_1 відмовився, що підтвердив своїми письмовими поясненнями (а.с. 6).

Твердження водія, що йому не було вручено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не оглянуто його в медичному закладі, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки водій відмовився від проведення огляду в медичному закладі, що підтверджується рапортом старшого сержанта поліції Артура Павлика (а.с. 7) та письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 6).

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апелянта, що його підпис був підроблений працівниками поліції, окрім того йому не було вручено копію протоколу, не було вручено акт адміністративного затримання, оскільки водій не розписувався у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №822899 від 9 червня 2024 року, а акт адміністративного затримання не складався, так як ОСОБА_1 не затримували працівники поліції.

Доводи апелянта, що його не повідомляли про відеофіксацію, про складання протоколу чи інших документів, йому не роз`яснили права та обов`язки, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі мають формальний характер та не підтверджуються матеріалами справи.

Що стосується аргументів апелянта, що його представнику не було надано матеріали справи для ознайомлення в електронну форматі, апеляційний суд зазначає, що ознайомлення із матеріалами справи в електронному форматі не передбачено вимогами КУпАП.

Окрім того, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 не подавав жодних заяв про ознайомлення з матеріалами справи, також відсутні дані, які б вказували, що він залучав адвоката для участі в розгляді справи.

Покликання ОСОБА_1 , що на він є військовослужбовцем, а отже на підставі п. 12, ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору під час виконання службових обов`язків, слід зазначити.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справив усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Тобто, встановлені цим Законом положення стосуються випадків стосовно військовослужбовців у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

З огляду на те, що подія за участю водія ОСОБА_1 мала місце не під час виконання ним службових обов`язків, а відтак він не звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження Золочівського районного суду Львівської області від 18 вересня 2024 року

Постанову Золочівського районного суду Львівської області від 18 вересня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.