ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2024 Справа №607/24152/24 Провадження №3/607/9906/2024

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ломакін В.Є., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малий Ходачків Тернопільського району Тернопільської області, громадянина України, з повною середньою освітою, студента другого курсу Кооперативного коледжу, неодруженого, на утриманні одна малолітня дитина, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.122-4, ст.124, ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

31 жовтня 2024 року о 18 год 05 хв в м.Тернопіль по проспекті С.Бандери, 36, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль марки «Mitsubishi ASX», державний номерний знак НОМЕР_2 , який перебував у нерухомому стані, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження із спричиненням матеріальних збитків, чим порушив п.2.3.6, п.12.1, п.10.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Крім цього, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 31 жовтня 2024 року ЕПР1 №163417, 31 жовтня 2024 року о 18 год 12 хв, в м.Тернопіль по проспекті С.Бандери, 36, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Mitsubishi ASX», державний номерний знак НОМЕР_2 , який був припаркований, після чого самовільно залишив місце ДТП, до якого був причетний, чим порушив п.2.10а, п.12.1 ПДР України перебував у нерухомому стані, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження із спричиненням матеріальних збитків, за що передбачена відповідальність ст.122-4 КУпАП.

Також, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 31 жовтня 2024 року ЕПР1№163476, 31 жовтня 2024 року о 18 год 05 хв, в м.Тернопіль по проспекті С.Бандери, 36, водій після того, як вчинив ДТП вжив алкоголь до проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння або звільнення від такого огляду працівниками поліції. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в КНП ТОМЦСНЗ ТОР, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння №668 від 31.10.2024, чим порушив п.2.10 є ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.4 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки передбачені ст. ст. 10, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, вину визнав частково, не заперечував факт адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Однак, щодо адміністративного правопорушення, передбаченого, ст.122-4 КУпАП не визнає, оскільки він не зрозумів, що відбулося зіткнення. Про те, що він вчинив ДТП повідомили його працівники поліції. Після цього, він одразу прибув на виклик поліції. Потерпілій ним відшкодовано завдані збитки, внаслідок ДТП в повному обсязі. Враховуючи, що в цей день у його знайомого було день народження, він близько 19-20 години вживав алкоголь, не знаючи, що був причетний до ДТП, тому не визнає адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Карапетян Е.Т. в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 дійсно 31.11.2024 орієнтовно об 18 годині припаркувався біля магазину «Сільпо» по просп. С. Бандери 36. Вийшовши з автомобіля, пішов в магазин. Повернувшись, сів в автомобіль і поїхав по своїх справах. Приблизно о 21 годині йому зателефонували працівники поліції і повідомили, що на місці паркування по просп. С. Бандери 36 він здійснив наїзд на припаркований поруч автомобіль.

В той же вечір ОСОБА_1 прибув на місце ДТП. Переглянувши відео він у своїх поясненнях зазначив, що так дійсно він не заперечує, що міг притулитися до іншого автомобіля, який був припаркований поруч біля магазину, про що дізнався пізніше. При цьому, під час паркування він ніякого звуку удару, на який би обов`язково звернув увагу, не відчув, сигналізація автомобіля, який стояв поруч не спрацювала, свій автомобіль не оглядав, відразу після наїзду з місця ДТП не поїхав, а спокійно пішов в магазин (відео IMG_4310; IMG_4331). До того ж на його автомобілі немає жодних ознак пошкоджень, тому і не зрозумів, що вчинив наїзд.

Додатково зазначає, що якби розумів, що притулився до іншого автомобіля, то місце пригоди не залишав би, адже автомобіль його застрахований і логіки та умислу покидати місце пригоди не було. Разом з тим, свою винну в скоєні наїзду на інший автомобіль визнає, але не визнає залишення місця пригоди.

Ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 було виявлено пізніше, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння.

З огляду на пояснення ОСОБА_1 , вбачається, що він не мав умислу на вчинення порушення ПДР України щодо залишення місця пригоди, а працівниками поліції не надано до суду доказів на підтвердження того факту, що останній діяв умисно та усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок.

Підтвердженням пояснень ОСОБА_1 , слугує відео (IMG4310; IMG 4331), на якому видно, що при здійснені паркування, водій ніяким чином не відреагував на те, що притулився до автомобіля поруч, тобто він не обходив автомобіль, щоб оглянути, що сталося, в автомобіля поруч не спрацювала сигналізація, з місця події відразу не поїхав тому, що не здогадувався про скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Тобто в діях ОСОБА_1 відсутній прямий умисел, як один з обов`язкових елементів складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, оскільки після паркування ним 31.11.2024 року близько 18 години належного йому автомобіля «Chevrolet Lacetti» з дотриманням ПДР, він не знав та не міг знати про те, що ним було вчинено ДТП. Саме працівники поліції переконали його в тому, що він вчинив ДТП.

Оскільки матеріали справи не містять прямих доказів навмисного залишання ОСОБА_1 місця пригоди з умислом уникнути відповідальності та покарання за вчинене адміністративне правопорушення, тому захисник вважає, що в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Поряд з цим, захисник зазначив, що для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП, необхідно встановити, що водій ОСОБА_1 , вживаючи спиртні напої після ДТП повинен був усвідомлювати ту обставину, що відбулася ДТП за його участю.

Натомість матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів того, що ОСОБА_1 , усвідомлюючи факт своєї участі у ДТП, вживав алкогольні напої, отже умислу на вчинення даного правопорушення він не мав.

Крім того, направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння було виписано в 21:12, натомість факт вживання алкоголю був зафіксований в 18:05. Відповідно до п. 9 «з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення». Інструкція від 09.11.2015 № 1452/735 Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

До того ж, факт вчинення ДТП оформлений протоколом серії ЕПР1 №163406 о 18:12 хвилині від 31.11.2024 року, натомість вживання алкоголю водієм після того як він вчинив ДТП відповідно до протоколу, оформлено протоколом серії ЕПР1 №163476 об 18 год. 05 хв. від 31.11.2024 року.

З підстав, викладених у своїх поясненнях, захисник Карапетян Е.Т. просить суд закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення. Щодо протоколу складеного за ст.124 КУпАП, просить суд, вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, врахувати те, що останній вперше вчинив адміністративне правопорушення з необережності, повністю визнав свою винуватість та відшкодував потерпілій заподіяну шкоду, внаслідок ДТП.

Вислухавши ОСОБА_1 , захисника Карапетяна Е.Т., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно з приписами статті 124 КУпАП відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пункт 10.9 Правил дорожнього руху зобов`язує водія під час руху транспортного засобу заднім ходом не створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху водій у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №163406 від 31.10.2024; схемою місця ДТП, яка сталася 31.10.2024; письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 ; рапортом працівника патрульної поліції від 31.10.2024; електронним рапортом від 31.10.2024; відеофіксацією, долученої до матеріалів справи.

Щодо поставленого у провину ОСОБА_1 вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, суддя враховує наступне.

Згідно зі статтею 122-4 КУпАП відповідальність настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Разом з цим, враховуючи обставини події, що пошкодження є незначними, а також враховуючи, що ОСОБА_1 поїхав з місця зіткнення, оскільки не усвідомлював, що він став учасником ДТП, а тому у ОСОБА_1 був відсутній умисел у вчиненні правопорушення за ст.122-4 КУпАП, отже в його діях відсутня і суб`єктивна сторона правопорушення, яка має утворювати його склад у сукупності з іншими обставинами, у зв`язку з чим приходжу до висновку про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, та про необхідність закриття провадження у даній справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Щодо поставленого у провину ОСОБА_1 вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП настає, коли особа, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю вживає алкоголь, наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги, а також лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Пункт 2.10 Правил дорожнього руху визначає перелік дій водія, які він зобов`язаний вчинити в разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, повідомити до поліції про ДТП та чекати прибуття працівників поліції, вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди та п.2.10є, який інкримінується ОСОБА_1 передбачено, що до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Тобто, заборона для водія вживати алкоголь, в разі причетності його до дорожньо-транспортної пригоди, визначена умовою повідомлення поліції про подію та часом прибуття працівників поліції на місце пригоди до проведення медичного огляду.

Із врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій, будучи повідомленою чи за обставинами події розуміючи про необхідність проведення огляду на стан сп`яніння, до проведення огляду вживає алкоголь.

За наведених обставин, у даному випадку відповідальність ОСОБА_1 може мати місце тільки у разі безсумнівної доведеності істотних обставин, а саме, що він достовірно знаючи про свою причетність до ДТП, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, останній вживав алкоголь.

Як на доказ вини ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП працівники поліції надали протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №163476; схему місця ДТП; відеозапис складення адміністративних матеріалів, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №668 від 31.10.2024; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 31.10.2024; висновок за результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння алкотестером «Драгер 7510»; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки; письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , рапорт та електронний рапорт працівника поліції.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №163406 від 31.10.2024 року, ОСОБА_1 о 18 год 05 хв 31.10.2024 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП. При цьому, згідно з наявного в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння таке виписано «31.10.2024 о 20 год 30 хв». Тобто запропонований огляд на стан сп`яніння відбувся більше ніж через 2 години. А сам огляд здійснювався, згідно наданого висновку о 22 год 36 хв.

З пояснень самого ОСОБА_1 вбачається, що він достовірно не знав про свою причетність до ДТП, тому поїхав з місця ДТП, про його участь у ДТП дізнався пізніше від працівників поліції, які йому зателефонували та повідомили про це.

При цьому, складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП, через значний проміжок часу (більш ніж п`ять годин) від моменту виявлення ДТП, за наявності добровільної узгодженості відшкодування шкоди між водієм та потерпілою, якій завдано лише незначну матеріальну шкоду, та за відсутності в чинному законодавстві конкретно визначеного часового обмеження для заборони вживання алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди, є недопустимим та не відповідає принципу законності та правової (юридичної) визначеності.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ураховуючи наведене, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 КУпАП, - вживання після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, у зв`язку з відсутністю умислу, адже він не був обізнаний і за обставинами подій не міг розумно передбачати, що піддаватиметься огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи викладене, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 130 КУпАП.

З огляду на викладене, враховуючи, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.130 КУпАП, ст.122-4 КУпАП, викликають сумнів в своїй достовірності, а всі розбіжності тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.130 КУпАП ст.122-4 КУпАП.

У зв`язку з тим, що у діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення, суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, визнання ОСОБА_1 вини, відшкодування заподіяної шкоди, а тому суд приходить до переконання, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією статті, за якою він притягується до відповідальності.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі ст.122-4, ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП, керуючись ст.ст.40-1, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Справи про адміністративні правопорушення №607/24152/24 за ч.4 ст.130 КУпАП, №607/14155/24 за ст.122-4, ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 об`єднати в одне провадження та присвоїти єдиний номер 607/24152/24, провадження 3/607/9906/2024.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП, ч.4 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 КУпАП, ч.4 ст.130 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн в дохід держави.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяВ. Є. Ломакін