Житомирський апеляційний суд
Справа №286/3191/24 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Номер провадження №33/4805/1350/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Сокирка В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 06 вересня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Овруцького районного суду Житомирської області від 06 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн в дохід держави.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 13 серпня 2024 року о 19 год. 05 хв. в с. Листвин по вул. Молодіжній, водій транспортного засобу ОСОБА_1 керував саморобним мотоблоком з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» та в лікарні водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що його не проінформували з покликанням на ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» про причину зупинки транспортного засобу, в матеріалах справи відсутній факт керування ним транспортним засобом, поліцейськими не роз`яснено його права, уповноважена особа не попередила його про відео фіксацію.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника адвоката Сокирка В.М., які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу по адміністративне правопорушення від 13.08.2024 вбачається, що ОСОБА_1 13 серпня 2024 року о 19 год. 05 хв. в с. Листвин по вул. Молодіжній, Д.Б. керував саморобним мотоблоком з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» та в лікарні водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; розписці про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП від 13.08.2024; розписці про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу; рапорті інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області майора поліції Н.Овсяннікова, з якого вбачається, що під час патрулювання в с.Листвин було помічено транспортний засіб, який рухався на зустріч поліцейському автомобілю, та водій якого різко зупинився, після чого під`їхали до даного водія для перевірки стану здоров`я водія та надання останньому допомоги у разі потреби. Під час спілкування з ОСОБА_1 виявленні ознаки алкогольного сп`яніння. Після чого було запропоновано ОСОБА_1 пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер» та в лікарні; розписці про ознайомлення водія з вимогами ч. 1 ст. 266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом; наявним в матеріалах справи відеозаписом з відео реєстратора службового автомобіля та нагрудної камери поліцейського.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що не поінформували з покликанням на ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» про причину зупинки транспортного засобу, не заслуговують на увагу, оскільки при встановлених обставинах поліціянти не здійснювали зупинку транспортного засобу, а водій зупинився самостійно, тому не підлягають перевірці їх дії на відповідність ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». Як вбачається з матеріалів справи, водій зупинився самостійно, що викликало у поліціянтів обґрунтовані підстави звернутися до водія з пропозицією надання можливої допомоги, що в повній мірі підтверджується відеозаписом зупинки з відео реєстратора патрульного автомобіля та рапортом інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області майора поліції Н.Овсяннікової. В ході спілкування з керманичом, у останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. При цьому у працівників поліції були обґрунтовані підстави для проведення такого огляду, зважаючи на ознаки, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 неодноразово роз`яснювалася можливість пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі, але останній відмовився з фіксацією на відеозаписі. Також вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом і не заперечував цього факту пояснивши «вживав 2 чарки алкоголю, їхав додому», що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині. Також були роз`яснені наслідки, що настануть у разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, права та обов`язки.

Покликання апелянта на те, що поліціянти в порушення вимог ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» не повідомили його, що відбувається фіксація за допомогою технічних засобів не є обставиною, що звільняє ОСОБА_1 від відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП. Разом з тим, слід зазначити, що як вбачається з відеозапису нагрудної камери, поліціянт повідомив, що все записується на відео, а під час спілкування ОСОБА_1 запитує у уповноважених осіб чи камера записує.

Відеозаписом також спростовуються доводи апелянта щодо не роз`яснення йому його прав та обов`язків.

Так, відповідно до вимог ст. 256 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Аналогічні вимоги закріплені у розділі ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 № 1395.

Протокол серії ААД № 270197 від 13.08.2024 містить відмітку, зокрема, особистий підпис про ознайомлення ОСОБА_1 із змістом протоколу та правами, передбаченими ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та Конституції України, що зафіксовано на відеозаписах з нагрудної камери поліцейського.

Також, ОСОБА_1 власноруч поставив підпис в розписці про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтями 268 КУпАП (а.с. 3).

Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані обґрунтовані висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозаписам, як належним та допустимим доказам та які не мають ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи і який відповідає вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Овруцького районного суду Житомирської області від 06 вересня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь