Справа№ 953/9940/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2024 р.

Київський районний суд м. Харкова у складі судді Вітюка Р.В.

за участю секретаря судового засідання Соломонової К.О.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

представника особи Бережного О.Л.

розглянув матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за а дресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП)

ВСТАНОВИВ:

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

До суду надійшли вказані адміністративні матеріали.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 13.10.2024 серії ЕПР1 № 149384 13.10.2024 о 00:30 год. м. Харків, вул. Соборності України, буд. 233 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Traffic, н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Водій відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager та проведення такого огляду у медичному закладі.

Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений інспектором взводу 2 роти 6 батальйону 3 УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Кузнецовим Р.І. огляд не проводився (відмова).

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд не проводився, у зв`язку з відмовою.

Дії водія ОСОБА_1 були кваліфіковані як порушення п. 2.5. Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), тобто вчинення правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 13.10.2024 серії ЕПР1 № 149418 13.10.2024 о 01:29 год. м. Харків, вул. Соборності України, буд. 215 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Traffic, н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву шкіри обличчя. Водій відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager та проведення такого огляду у медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ.

Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений інспектором взводу 2 роти 6 батальйону 3 УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Анзазе Е. огляд не проводився (відмова).

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд не проводився, у зв`язку з відмовою.

Дії водія ОСОБА_1 були кваліфіковані як порушення п. 2.5. ПДР України, тобто вчинення правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Процесуальні дії у справі

Суд призначав справи до розгляду на 08.11.2024, про що повідомив учасників адміністративного провадження. ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. 07.11.2024 представник останнього подав до суду клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 22.11.2024.

Постановою суду від 08.11.2024 справи про адміністративне правопорушення № 953/9940/24 н/п 3/953/2921/24 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, № 953/9941/24 н/п 3/953/2922/24 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єднано в одне провадження № 953/9940/24 н/п 3/953/2921/24.

22.11.2024 у судове засідання з`явились ОСОБА_1 і його представник і надали усні пояснення, зокрема, зазначили, що ОСОБА_1 є волонтером та займається доставкою гуманітарної допомоги на території, які перебувають під постійними обстрілами та здійснення вивезення (евакуацію) людей з таких територій, на підтвердження чого надав копію волонтерського посвідчення БО Благодійний фонд "Команда Теймура Алієва" від 15.06.2022, копію подяки Харківської міської ради, виданої ОСОБА_1 , як волонтеру за активну громадянську позицію та копію грамоти БО Благодійний фонд "Команда Теймура Алієва", виданої волонтеру ОСОБА_1 . Розгляд справи було відкладено до 09.12.2024.

06.12.2024 до суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому він просив не позбавляти особу права керування.

09.12.2024 у судове засідання з`явились ОСОБА_1 і його представник і просили відкласти розгляд справи, у зв`язку з необхідністю надати докази того, що ОСОБА_1 виконує функції водія у благодійному фонді. Розгляд справи було відкладено до 11.12.2024.

11.12.2024 у судове засідання з`явились ОСОБА_1 і його представник і просили долучити документи на підтвердження того, що ОСОБА_1 виконує функції водія у благодійному фонді, які були долучені до матеріалів справи.

Позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

06.12.2024 до суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому він просив не позбавляти вказану особу права керування, оскільки таке стягнення фактично призведе до неможливості виконання ним дій щодо врятування постраждалих від ворожої агресії люде, які ще залишилися мешкати в зоні бойових дій. Також зазначає, що дії Губарєва не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам.

11.12.2024 ОСОБА_1 і його представники надали документи на підтвердження того, що він виконує функції водія у благодійному фонді, зокрема, лист голови Благодійної організації від 11.12.2024, копію заяви ОСОБА_1 щодо залучення до волонтерської команди та використання автомобіля для досягнення цілей організації, копію договору № 11 від 15.06.20222 між БО Благодійний фонд "Команда Теймура Алієва" та ОСОБА_1 щодо залучення помічників (волонтерів), виписку з ЄДРПОУ щодо Благодійного фонду, копії перепусток для здійснення гуманітарних місій на деокупованій території Харківської області, в яких, зокрема, зазначено, що до переліку таких осіб залучено ОСОБА_1 та фото світлини, на яких відображено доставку допомоги, зокрема транспортним засобом Renault Traffic, н.з. НОМЕР_2 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 визнав провину та просив не позбавляти його права керування, оскільки це позбавить його можливості забезпечувати доставку допомоги та евакуації людей, які перебувають на території активних бойових дій. У скоєному розкаюється та просить врахувати його діяльність під час призначення міри покарання. Представник також підтримав позицію ОСОБА_1 .

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Частиною 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункт 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 ПДР України).

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП установлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 1 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку огляд на місці зупинки транспортного засобу, а у разі відмови від проходження такого огляду пройти медичний огляд у закладі здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд в закладі охорони здоров`я для визначення стану сп`яніння.

Суд враховує, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Renault Traffic, н.з. НОМЕР_2 13.10.2024 о 00:30 та 01:29, його фактична відмова від проходження огляду підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення від 13.10.2024 серії ЕПР1 № 149384, серії ЕПР1 №149418, відеозаписами АЛ 10772 (з 06:25 до 09:04 хвилин та з 13:50 до 15:50 хвилин відеозапису) та АЛ 10777 (з 04:00 до 11:15 хвилин відеозапису).

Отже, суд вважає, що провина ОСОБА_1 повністю доведена та підтверджується матеріалами справи, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам статті 266 КУпАП та пункту 10 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд не встановив.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Обираючи міру покарання суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника ступінь його вини майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень.

Однак на переконання суду, покарання правопорушника не є самоціллю, а виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням в майбутньому.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15.05.2008, заява № 7460/03). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За практикою ЄСПЛ провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, з огляду на суворість передбачених санкцією цієї статті стягнень у виді штрафу і позбавлення права керування транспортними засобами, їх каральну і профілактичну мету, у розумінні Конвенції вважається "кримінальним" (рішення у справах: "Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany) від 21.02.1984, заява № 8544/79; "Шмауцер проти Австрії" (Schmautzer v.Austria) від 23.10.1995, заява №15523/89; "Маліга проти Франції" (Malige v. France) від 23.09.1998, заява № 27812/95; "Гурепка проти України" (Gurepka v. Ukraine) від 06.09.2005, заява № 61406/00).

У справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 року (заява №10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі "Ізмайлов проти Росії" від 16.10.2008 (заява №30352/03), ЄСПЛ вказав, що при призначенні покарання "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи". Також, як у справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 09.06.2005), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24.03.2005) ЄСПЛ зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним".

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Враховуючи вище наведене та вирішуючи питання щодо справедливості та пропорційності застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами в даній справі, слід зазначати наступне.

Так, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає застосування альтернативного стягнення, оскільки вказана норма закону передбачає одночасне накладення штрафу та позбавлення водія права керування транспортними засобами.

Водночас позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, з урахуванням конкретних обставин справи та особи правопорушника, який відповідно до долучених до справи документів є волонтером Благодійного фонду та здійснює волонтерську діяльність щодо доставки допомоги та евакуації людей з територій, на яких тривають активні бойові дії, не в повній мірі відповідатиме інтересам Держави і суспільства, оскільки таке стягнення, незважаючи на те, що воно передбачено санкцією статті закону, є надмірним та не відповідає принципу пропорційності та розумності, а його застосування не слугуватиме досягненню мети забезпечення справедливого балансу між інтересами суспільства та особи, яка на теперішній час займається волонтерською діяльністю.

Також суд враховує відсутність шкідливих наслідків правопорушення, а саме те, що вчинені ОСОБА_1 дії не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам, та окрім того, будь-яких обставин, які обтяжують відповідальність правопорушника також не встановлено.

Тому слід вважати, що вказані обставини, в своїй сукупності, дають підстави дійти висновку про те, що виконання ОСОБА_1 функцій волонтера, вочевидь буде більш раціональним та кориснішим для виконання суспільно запиту щодо доставки допомоги та евакуації людей.

Суд зазначає, що волонтерська діяльність не може бути індульгенцією від покарання. Однак, не урахування обставин суспільної користі від здійснення волонтерської діяльності, не буде вважатись забезпеченням розумного балансу між суспільним і приватним інтересом, який у цьому випадку також передбачає забезпечення іншого суспільного інтересу (доставлення допомоги і евакуації).

У даному випадку, накладення стягнення у виді позбавлення спеціального права не забезпечить розумного балансу інтересів між суспільною користю надання допомоги та проведення евакуації та мірою державного примусу. А тому накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу є достатнім для критичного усвідомлення останнім протиправності свого вчинку, а також в достатній мірі слугуватиме вихованню останнього та запобігатиме вчиненню ним нових, в тому числі аналогічних правопорушень у сфері дорожнього руху. Саме таке стягнення буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень та пропорційним вчиненому адміністративному правопорушенню.

На підставі статті 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись статтями 1, 24, 27, 33, 38, 40-1, 130, 245, 252, 277, 283, 284, 285, 289 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП.

2. Відповідно до ст. 36 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити остаточний розмір стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. (отримувач: ГУК Харківська обл./Харківобл/21081300, код отримувача: 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0020001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, призначення платежу: оплата штрафу за постановою суду по протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 149384 від 13.10.2024, ЕПР1 № 149418 від 13.10.2024 ОСОБА_1 ).

3. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, у призначенні платежу платником повинно бути вказано: слова "судовий збір", Київський районний суд м. Харкова код ЄДРПОУ суду: 02893746, ПІБ, ідентифікаційний номер платника судового збору та номер справи).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст складено 11.12.2024.

Суддя Роман ВІТЮК