КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Справа № 133/2659/24

провадження № 3/133/1359/24

11.10.24 м. Козятин

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Пєтухова Н.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції №2 Хмільницького РВП Головного управління національної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий, за ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №155682 від 23.08.2024, 23.08.2024 о 18 год. 00 хв. встановлено, що ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, внаслідок чого, її малолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинив дрібне хуліганство, а саме: ображав нецензурною лайкою ОСОБА_3 , чим порушив громадський порядок та спокій громадян, однак не досяг 16-річного віку з якого наступає адміністративна відповідальність, тому відповідальність буде нести мати ОСОБА_1 .

Дії ОСОБА_1 посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковані за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину визнала.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Проте, обставини, відображені у протоколі стосовно ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Протокол складено за відсутності достатніх доказів про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Так, стаття 184 КУпАП за змістом складається з вичерпної кількості частин, які відповідають певному складу адміністративного правопорушення, вчиненого особою.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №155682 від 23.08.2024, ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до того, що останній вчинив правопорушення, яке підпадає під ознаки ст. 173 КУпАП, однак на момент вчинення такого правопорушення ОСОБА_2 не досяг віку з якого настає відповідальність, та дії ОСОБА_1 працівником поліції кваліфіковано за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Частиною 1 ст.184 КУпАП передбачена відповідальність батьків за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Натомість за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 1734 цього Кодексу, передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Таким чином встановлено, що дії ОСОБА_1 , за які відносно неї складено вище зазначений протокол про адміністративне правопорушення, підпадають під склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 184 КУпАП, а саме - за вчинення правопорушення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

Також суд звертає увагу на те, що суд не вправі самостійно змінювати кваліфікацію дій ОСОБА_1 на ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Суд, враховуючи вищезазначені обставини, вважає, що адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , було безпідставно кваліфіковано за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

За змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КпАП України, питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, не підтверджена наявними доказами, також не знайшли підтвердження подія і склад адміністративного правопорушення, а відтак - провадження у справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 178, 221, 247, 251, 255, 283-285 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , закрити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

11.10.24