Провадження № 3/756/6458/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

судді Пономаренка А. А.,

за участі секретаря судового засідання Філіпова М. В.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

прокурора Цисова Д. А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

УСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 988 від 26.11.2024, 01.04.2024 о 09:44 год., ОСОБА_1 , будучи державним службовцем категорії «В» (головний спеціаліст з питань захисту державних таємниць Оболонської окружної прокуратури міста Києва) несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування за минулий 2023 рік у строк не пізніше 31.03.2024, чим порушила вимоги ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Дії ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання адміністративного протоколу кваліфіковано за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та зазначила, що вказана подія трапилась через особисту зайнятість та технічні проблеми з роботою сайту НАЗК у зв`язку з чим подала декларацію вранці 01.04.2024.

Прокурор Цисов Д. А. у судовому засіданні зазначив, що достеменно було встановлено, що адміністративне правопорушення вчинено ОСОБА_1 , а тому просить суд визнати останню винуватою в учиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу, оскільки відповідно до положень статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» останнім днем подання декларації за 2023 рік є 31 березня 2024 рік.

Дослідивши надані суду матеріали, вислухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності та прокурора, суд дійшов наступних висновків.

Розглядаючи справи про адміністративні правопорушення, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статей 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як установлено під час розгляду справи, ОСОБА_1 обіймала посаду державного службовця категорії «В» (головний спеціаліст з питань захисту державних таємниць Оболонської окружної прокуратури міста Києва), а отже після звільнення повинна була подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування за 2023 рік.

Диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП встановлено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Отже, диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм, зокрема до Закону України «Про запобігання корупції».

З аналізу положень ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2024 убачається, що на осіб, які уповноважені на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування, зокрема і державних службовців категорії «В» покладено обов`язок щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентств декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Такий самий обов`язок кореспондується й на тих осіб, які припинили здійснювати таку діяльність.

При цьому, на офіційній сторінці сайту Національного агентства з питань запобігання корупції (НАЗК), яке є центральним органом виконавчої влади України зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політики, у розділі «База знань», за посиланням https://wiki.nazk.gov.ua/category/deklaruvannya/i-vydy-deklaratsij-ta-poryadok-yih-podannya/ визначено, що останнім днем подання щорічної декларації є 31 березня.

Отже, положення статті 45 вказаного Закону та роз`яснення НАЗК містять розбіжності щодо строків подання декларації за минулий рік: у роз`ясненнях - останній день подачі 31 березня, а Закон визначає період подання декларації - до 1 квітня.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії № 988 від 26.11.2024, 01.04.2024 о 09:44 год., ОСОБА_1 , будучи державним службовцем категорії «В» (головний спеціаліст з питань захисту державних таємниць Оболонської окружної прокуратури міста Києва) не подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування за минулий 2023 рік у строк не пізніше 31.03.2024 (несвоєчасно), чим порушила вимоги ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

На думку суду, уповноваженим суб`єктом саме з підстав роз`яснень, які було надано НАЗК, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного у відношенні ОСОБА_1 , і зазначено період - не пізніше 31.03.2024.

Але, визначення останньої дати подання декларації як 31 березня не відповідає положенням Закону, щодо якого надається роз`яснення. Зокрема, як вже було наведено - «не пізніше 31 березня» та «до 1 квітня» - не є тотожними строками.

З метою визначення меж строків подання щорічної декларації, слід звернутися до граматики української мови. Так, граматика - будова мови з властивими їй морфологічними одиницями, категоріями і формами, синтаксичними одиницями і категоріями, словотвірними одиницями та способами словотворення (галузь мовознавства, що вивчає граматичну будову мови).

Аналізуючи конструкцію речення частини 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» слід дійти висновку, що в ній застосовано прийменник «до» разом із календарною датою - «1 квітня». У цьому випадку варто урахувати, що в українській прийменник «до» застосовується разом із календарною датою лише на позначення кінцевої дати чинності включно або виконання будь-якої дії.

Варто також урахувати, що в українській на позначення кінцевих дат вживаються два прийменники «до» та «по», зокрема задля визначення меж певних строків. Між тим, сфери застосування вказаних прийменників розрізняються: «до» - вживають в офіційно-діловому стилі (передусім у текстах ділових документів - накази, заяви, розпорядження тощо); «по» - закріплений за розмовним стилем.

Отже, в офіційному вжитку для визначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь потрібно використовувати лише прийменник «до».

Слід також урахувати, що питання застосування прийменника «до» вирішувалось Верховним Судом в питаннях виконання зобов`язань за договорами, а також учинення певних процесуальних дій (строків).

Зокрема, у рішенні від 09.06.2020 (справа № 419/1965/18) Верховний Суд звертав увагу на те, що контракт, термін дії якого визначено з прийменником «до 27.06.2018» вказує, що саме ця дата і є останнім днем чинності дії трудового договору.

У постанові Верховного Суду (справа № 918/1195/21) від 27.09.2022 вирішувалось питання перебігу процесуального строку, зокрема останнього дня, протягом якого може бути вчинено дію - подання апеляційної скарги «до 22.07.2022».

Аналогічні правові позиції щодо застосування прийменника «до» на позначення кінцевої календарної дати були висловлені Верховним Судом у справах № 815/1298/17, 803/1387/17, 803/350/17, 815/4720/16, 814/4170/15, 927/490/18.

При цьому, указані рішення Верховного Суду ґрунтувались на листі Інституту української мови НАН України (від 31.03.2015 № 307/209), яким надано відповідну оцінку застосування прийменників «до» та «по» задля визначення календарної дати чинності або виконання певного зобов`язання. А саме, листом (за підписом директора Інституту, доктора філологічних наук, професора П. Ю. Гриценка) надано такі роз`яснення:

1. Прийменники «до» і «по» у українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь. У межах цього спільного вартового значення розрізняються лише сферами свого використання: «до» - вживають в офіційно - діловому стилі, передусім у текстах ділових документів - накази, заяви, розпорядження, «по» - закріплений за розмовним стилем. Отже, в офіційному вжитку для визначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь потрібно використовувати лише прийменник «до».

2. Кінцева дата 31.12.2015 входить до визначеного вартового терміну, вона є останньою в день чинності або виконання чого-небудь. Тому вживати після цієї дати прислівник «включно» є зайвим.

На думку суду, обставини, які досліджувались у вказаних рішеннях Верховного Суду є релевантними обставинам, які є предметом дослідження в цьому провадженні, зокрема вживання прийменнику «до» в офіційних документах та впливу на перебіг певних строків.

За вказаних обставин вжите законодавцем словосполучення до «1 квітня» слід розуміти як день, який надає особі, у даному випадку декларанту, право на подання декларації і 1 квітня.

Ураховуючи викладене, суду не доведено факту несвоєчасного подання щорічної декларації та порушення вимог ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», бо надані докази доводять, що ОСОБА_1 подаючи декларацію 01 квітня, діяла в межах визначених Законом.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи викладене, на думку суду, підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відсутні, а справа про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись статтями 9, 24, 27, 33, 40-1, 172-6, 221, 245, 251, 252, 256, 265-1, 268, 276, 277, 283, 284, 285, 289 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Провадження в справі на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 988 від 26.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Оболонський районний суд міста Києва.

Суддя А. А. Пономаренко