Провадження № 3/761/8656/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Чайка О.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за частиною 3 статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

установив:

Відповідно до протоколу про військове адміністративне правопорушення №135 від 21 жовтня 2024 року, 20 жовтня 2024 року о 12 год 14 хв на території військової частини НОМЕР_1 перебував із явними ознаками алкогольного сп`яніння, що проявлялось в порушенні координації та характерного запаху із ротової порожнини, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, повідомлявся належним чином про місце, дату й час судового засідання.

Адвокат Нурієв Р.Б., який діє в інтересах ОСОБА_2 , зазначив, що на його думку, офіцер ТВК під час проведення огляду вийшов за межі своїх повноважень, тому просив ці докази вважати недопустимими, а тому провадження по справі просив закрити. Крім того, звернув увагу судді, що на його адвокатський запит про надання копії сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку вимірювальної техніки та обладнання, останньому надано лише копію свідоцтва про повірку.

Частиною 3 статті 172-20 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями,військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Дослідивши вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення.

Крім того, його винуватість підтверджується актом № 198 огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (тест № 1800 від 20 жовтня 2024р.) результат позитивний - 2.27 ‰.

Суддя кретично відноситься до тверджень адвоката Нурієва Р.Б. про те, що вказаний акт є недопустимим доказом, оскільки складений не уповноваженою на це особою, виходячи з такого.

У судовому засіданні адвокат просив долучити на підтвердження цьому відповідь на адвокатський запит тимчасово виконуючого обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 з додатком у вигляді Наказу № 191.

Однак, зазначений документ є неналежної якості, який неможливо прочитати та дослідити.

Інші доводи адвоката не спростовують самого факту вчинення ОСОБА_2 правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, є формальними, зводяться до незгоди, та спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене.

При цьому суддею не встановлено істотних порушень норм КУпАП при складанні адміністративного протоколу, які могли б стати з підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували факти зазначенні у протоколі про адміністративне правопорушення і могли б слугувати підставами для закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, матеріали не містить та при розгляді справи не встановлено.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП, обставин, які пом`якшують і обтяжують адміністративну відповідальність, судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, суд прийшов до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Щодо заяви ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору, слід зазначити таке.

Статтею 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VІ «Про судовий збір» встановлено пільги щодо сплати судового збору.

Пунктом 12 частини першої статті 5 вказаного Закону встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Як зазначено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 9901/70/20, встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до адміністративного суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.

Натомість, як слідує з матеріалів справи предмет розгляду у даній справі не пов`язаний з виконанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності його військового обов`язку чи виконання службових обов`язків.

Отже, оскільки предмет не має відношення до соціальних гарантій особи, відносно якої складено адміністративний протокол, як військовослужбовця, суддя вважає за необхідним стягнути судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. з ОСОБА_2 .

Також, відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, зокрема, члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї.

Водночас такого клопотання заявлено не було, а документів, з яких можливо встановити майновий стан особи не надано, а також доказів скрутного матеріального становища, відсутність будь-якого доходу чи інших обставин, які б унеможливлювали сплату судового збору та могли б слугувати підставою для вирішення питання про відстрочення сплати судового збору.

З урахуванням вищевикладеного, клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню.

У порядку, визначеному ст. 401 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 401, 172-20, 278, 280, 283, 284, 285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу в вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Олена ЧАЙКА