Справа 362/8122/24
Провадження 3/362/3590/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2024 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Поповича О.В. розглянув справу про адміністративне правопорушення, щодо

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за статтями 124, 122-4 КУпАП і

встановив:

12 листопада 2024 року о 17:30 в м. Васильків по вул. Київський шлях, біля буд. 2, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ACUKA MOX, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки TESLA, номери знак НОМЕР_2 , який стояв позаду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з метальними збитками, чим порушив пункт 10.9 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.

При цьому згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 12 листопада 2024 року серії ААД № 835182, 12 листопада 2024 року о 17:30 в м. Васильків по вул. Київський шлях, біля буд. 2, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ACUKA MOX, номерний знак НОМЕР_1 , скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив наїзд на автомобіль марки TESLA, номери знак НОМЕР_2 , після чого місце пригоди залишив, тим самим порушив вимоги пункту 2.10-А Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене статтею 122-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення, відповідно до яких дійсно, рухаючись заднім ходом до проїжджої частини не розраховував, що там може бути припаркований автомобіль, і здійснив зіткнення. При цьому на місці пригоди після тривалих перемовин із потерпілою ОСОБА_2 дійшли згоди не викликати працівників поліції, однак, не прийшовши до спільної думки стосовно відшкодування шкоди та за огляду на обмеженість у часі, він залишив місце пригоди.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила, що була така домовленість, але в останню мить вона передумала, тому і викликала працівників поліції, хоча ОСОБА_1 залишив місце пригоди лише після того, коли перемовини щодо відшкодування шкоди зайшли в кут.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 20 листопада 2024 року, серії ААД № 835183, рапортом, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , його власними письмовими поясненнями й іншими матеріалами справи.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд не встановив.

Зважаючи на викладене та характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступень його вини, майновий стан, суд вважає, що на нього належить накласти стягнення за статтею 124 КУпАП у виді штрафу, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання та є необхідним для запобігання вчинення нових правопорушень.

Щодо інкримінування ОСОБА_1 вчинення передбаченого статтею 122-4 КУпАП адміністративного правопорушення суд зазначає таке.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів іншими учасника дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

За приписами статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ. Зокрема, у своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Так, у рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію про те, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Отже, з урахуванням власних пояснень і пояснень іншого учасника ДТП, суд констатує недоведеність у даному випадку наявності у ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, і, відповідно, складу даного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 9, 24, 27, 33, 40-1, 122-4, 124, 221, 245, 251, 252, 256, 265-1, 268, 276, 277, 283, 284, 285, 289 КУпАП, суд

постановив:

1. Справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за статтями 124, 122-4 КУпАП № № 362/8121/24, 362/8122/24 розглядати в одному провадженні № 362/8122/24.

2. Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

3. Стягнути ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

4. Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за статтею 122-4 КУпАП на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 цього Кодексу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги й може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення. Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови, а в разі її оскарження - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в зазначений строк постанова надсилається для примусового виконання і з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень. Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня набрання нею законної сили.

Суддя О.В. Попович