Провадження № 3/204/3716/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Токар Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з даними протоколу серії ЕПР1 №145369 від 07.10.2024 року, 07 жовтня 2024 року о 21 год. 50 хв. у м. Дніпро по вул. Олександра Оксанченка (Нестерова), 16, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Renault Scenic», д.н.з НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1.а ПДР України, при цьому правопорушення вчинив повторно протягом року, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого щодо них судового провадження.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до статті 245 КупАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи суд має вирішити: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона відповідальності. Зазначенні питання під час розгляду справи суд має вирішувати з аналізу наявних по справі доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП. Тобто усі кваліфікуючі ознаки правопорушення, як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони мають доводитися певними доказами та мати своє відображення у певних документах, які складаються на місці вчинення правопорушення із дотриманням вимог відповідних інструкції.

Відповідно до ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я побатькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідченні водія відповідної категорії.

На підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення надано наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №145369 від 07.10.2024 року (а.с.1);

-довідку ДПП УПП в Дніпропетровській області від 10.10.2024 року з якої вбачається, що згідно бази даних НАІС МВС України громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував (а.с.2);

-копію рапорту інспектора взводу 1 роти 4 батальйону 1 УПП в Дніпропетровській області ДПП Куліка В. у якому останній доповів, що 07.10.2024 року за адресою: м.Дніпро, вул.Олександра Оксанченка, буд.16 о 21 год. 50 хв. був зупинений автомобіль «Renault Scenic», д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . Під час перевірки документів встановлено, що ОСОБА_2 не має права керування таким транспортним засобом, правопорушення вчинено повторно протягом року. Крім того, ОСОБА_2 керував транспортним засобом у якого в темну пору доби не працювала підсвітка номерного знаку (а.с.3);

-картку обліку адміністративного правопорушення з якої вбачається, що стосовно ОСОБА_2 15.07.2024 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АБА №122678 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП; у якості назви органу, який виніс рішення зазначено Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська (а.с.4).

Проаналізувавши досліджені судом докази суд дійшов висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за обставин викладених у протоколі, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У рішенні ВС/КАС від 20.02.2019 у справі №404/4467/16-а, зроблено висновок, що під керуванням транспортним засобом розуміється технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Однак, крім самого протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту інспектора поліції матеріали справи не мають інших доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом. Однак, самі по собі протокол про адміністративне правопорушення та рапорт інспектора поліції не можуть прийняті судом, як доказ керування ОСОБА_3 транспортним засобом.

Відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, які б підтверджували факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, до матеріалів справи не долучено.

Отже, у даному конкретному випадку відсутнє підтвердження руху транспортного засобу «Renault Scenic», д.н.з. НОМЕР_1 , як і відсутнє перебування за кермом (керування) саме ОСОБА_3 , що виключає в його діях склад адміністративного правопорушення.

Крім того, уповноваженою особою на складання протоколу не було долучено доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 КУпАП, а саме повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою ст.126 КУпАП.

Із наданої до протоколу картки обліку адміністративного правопорушення неможливо встановити факт вчинення та притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП ОСОБА_2 .

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вище викладеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_2 за ч.5 ст.126 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 254, 283, 284, 290, 291 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.В. Токар