Справа № 352/2057/24
Провадження № 3/352/1007/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2024 р.м. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Кузьменко С.В., розглянувши матеріали, що надійшли з відділення поліції № 1 Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення:

Інспектором відділення поліції № 1 (місто Тисмениця) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області Костюком Д.Р. 15 липня 2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення за наступних обставин:

15 липня 2024 року о 21:44 годин в селі Черніїв, вулиця Надвірнянська, ОСОБА_1 керував автомобілем марки Audi a6 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився, чим порушив пункт 2.5. Правил дорожнього руху ( далі Правила), затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року

Згідно протоколу про адміністративні правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною першою статті 130 кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП)

ІІ. Рух провадження

02 серпня 2024 року протокол про адміністративне правопорушення із доданими матеріалами надійшов до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області та призначений для розгляду по суті на 28 серпня 2024 року.

28 серпня 2024 року розгляд справи відкладено на 23 вересня 2024 року за клопотанням ОСОБА_2 в зв`язку із зайнятістю його захисника в іншому судовому процесі.

23 вересня 2024 року ОСОБА_3 заявлено клопотання про повернення матеріалів справи для належного оформлення до відділення поліції, в задоволенні якого постановою суду від того ж дня відмовлено.

23 вересня 2024 року розгляд справи відкладено на 28 жовтня 2024 року за клопотанням ОСОБА_2 про виклик свідків.

28 жовтня 2024 року розгляд справи відкладено на 20 листопада 2024 року за клопотанням адвоката в зв`язку із відсутністю ОСОБА_2 через здійснення волонтерської діяльності, а саме передачі автомобіля до військової частини.

20 листопада 2024 року в судовому засіданні досліджені письмові дописи та опитані свідки і розгляд справи відкладено на 11 грудня 2024 року для дослідження відеозапису, долученого до протоколу.

ІІІ. Позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Письмові пояснення ОСОБА_2 .

Згідно із текстом пояснень, ОСОБА_2 вважає, що діяв в стані крайньої необхідності, що є підставою для закриття провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 247 КУпАП. Зазначає, що в транспортному засобі знаходились також його дружина та 2 малолітніх дітей. Під час проїзду перехрестя з круговим рухом в селі Черніїв були пошкоджені колеса автомобіля, внаслідок чого він не міг рухатись і зробив неможливим рух інших транспортних засобів. Щоб прибрати автомобіль, він увімкнув аварійну сигналізацію та з`їхав з кільця на АЗС, щоб не заважати іншим транспортним засобам. Ще до цього він викликав свого знайомого ОСОБА_4 , щоб він доставив дружину та дітей додому, оскільки сину ОСОБА_5 необхідно примати медикаменти та лягати спати не пізніше 22 години

Окрім того вказує, що:

-В порушення статей 252, 268 КУпАП поліцейськими не було роз`яснено йому права, передбачені цією статтею, а також не було вручено другого екземпляру протоколу;

-Відеозапис з реєстратора не підтверджує обставин, викладених в протоколі, оскільки в протоколі вказано інший населений пункт, а саме Чернігів замість Черніїв;

-В протоколі про адміністративне правопорушення та долучених до нього доказах вказані різні ознаки алкогольного сп`яніння, в тому числі порушення мови. При цьому порушення мови фактично зумовлене отриманою травмою від час служби в Збройних Силах України;

-В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння відсутній його підпис, що вказує на складення акту вже після події;

-В матеріалах відсутні докази факту керування ним автомобілем, оскільки відеозйомка не велась безперервно. Зокрема, відсутній відеозапис з реєстратора автомобіля із записом вказаний в протоколі час, а також час, зазначений у відеозаписах, не співпадає із часом подій з відеокамер, що ставить під сумнів достовірність цих доказів.

Додаткові письмові пояснення

В додаткових поясненнях ОСОБА_6 зазначає про наявність, на його думку, в діях крайньої необхідності. Вказує, що під час проїзду перехрестя з круговим рухом в селі Черніїв були пошкоджені колеса його автомобіля, через що він не міг рухатись. Зупинка на кільці заважала руху інших автомобілів, а дружина має недостатній досвід керування автомобілем з ущкодженнями, в зв`язку із чим він був вимушений сісти за кермо в стані сп`яніння та транспортувати автомобіль до заправки.

Зазначає, що існувала реальна небезпека життю та здоров`ю його родини, через що він вимушено порушив охоронювані державою інтереси.

IV. Докази, досліджені під час судового розгляду:

IV.1 Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив свої письмові пояснення та додатково зазначив, що в той день він разом із сім`єю відпочивали на дні народження друзів на природі та він вживав алкоголь. Ввечері вони домовились з ОСОБА_7 , що він їх забере із заправки, що розташована поруч. Безпосередньо до місця він спуститись не міг, оскільки там крутий спуск та на автомобілі ОСОБА_7 не можна дістатись. Окрім того, вони мали автомобіль ОСОБА_8 залишити на ніч на заправці під охороною. Коли завершили відпочинок, за кермо сіла дружина та вони направились до заправки. На кільці їх автомобіль підрізали, через що він ушкодив два колеса. Дружина не могла далі їхати, через що він був вимушений сісти за кермо та відтранспортувати автомобіль до заправки. Під час руху їх почав супроводжувати автомобіль поліції, та на заправці потім на нього склали протокол. Він відмовлявся від проходження огляду, оскільки це могло зайняти тривалий час, а його молодшому сину необхідно приймати ліки ввечері, тож він не міг затримуватись.

IV.2 Письмові докази:

Протокол про адміністративне правопорушення:

Згідно із текстом протоколу, 15 липня 2024 року о 21:44 годин в селі Черніїв, вулиця Надвірнянська, ОСОБА_1 керував автомобілем марки Audi a6 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився, чим порушив пункт 2.5. Правил.

Від підписання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився.

Від пояснень ОСОБА_1 відмовився згідно із статтею 63 Конституції України.

Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Згідно із текстом направлення у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів

Згідно із текстом акту у ОСОБА_1 виявлені ознаки: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за допомогою приладу «АлкоФор» 507.

Копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, газоаналізатор АлкоФор 507

За результатами перевірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019.

Сертифікат відповідності газоаналізатора Алкофор

IV.3 Відеозаписи

Два відеозаписи з камер спостереження АЗС.

Відеозапис розпочинається 15 липня 2024 року о 21.22.02.

На відеозаписі міститься рух автомобілів «Ауді» та патрульного автомобіля поліції, які заїжджають на територію АЗС. За кермом автомобіля «Ауді» перебуває чоловік без футболки.

Відеозаписи з нагрудних камер поліцейських

Відеозапис 02329_000000 розпочинається 15 липня 2024 року о 21.44.17.

Відеозапис розпочинається з наближення працівників поліції до автомобіля «Ауді», державний номер НОМЕР_1 , з водійської сторони якого з переднього сидіння виходить ОСОБА_9 . Розмова починається з питання працівника поліції «що сталось» та відповіді ОСОБА_1 «пробило колесо».

На 00.59 запису на питання поліцейського щодо вжиття алкоголя ОСОБА_6 відповідає: трохи

На пропозицію проходження тесту, ОСОБА_6 відповідає: та який тест, ветеран війни УБД.

Після цього, а також на 08.10, 10.20 працівники поліції неодноразово пропонують ОСОБА_10 пройти огляд в медичному закладі.

На 03.54 та 05.03, 06.20 запису працівники поліції неодноразово пропонують ОСОБА_10 пройти тест із застосування драгеру Алкофор507.

На 05.55 працівники поліції повідомляють, що ОСОБА_6 рухався на автомобілі з пробитими двома колесами, на що ОСОБА_6 відповідає, що він був на кільці, де увімкнена аварійка, то він міг навіть не рушати. Надалі повідомляє, що він машину відігнав з кільця, щоб не заважати іншим.

На 06.25 працівники поліції повідомляють про наявність запаху алкоголю із порожнини рота.

На 07.55 ОСОБА_6 повідомляє, що він випив 3 пляшки пива

На 09.25 ОСОБА_6 повідомляє, що він не бажає проходити огляд.

На 11.39 на місці події з`являється свідок ОСОБА_11 .

На 12.10 ОСОБА_6 говорить, що він не хоче знімати ніякі копії.

Відеозапис припинено в зв`язку із розрядженням батареї бодікамери.

Відеозапис DSJ_0000000_000000 розпочинається 15 липня 2024 року о 22.19 з повідомлення про продовження запису на цей пристрій в зв`язку із розрядженням батареї.

На відеозаписі міститься процес складення документів. Після оголошення протоколу ОСОБА_6 продовжує перебувати на місці та ініціює спілкування з працівниками поліції,я ке записує на телефон, протягом часу понад 7 хвилин.

IV.4 Пояснення свідків, опитаних за клопотанням ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона є чоловіком ОСОБА_13 . Пояснення надавати бажає. Вони мають дітей 2017 та 2019 року, з яких один є особою з інвалідністю. Йому призначено прийом ліків зранку, в обід та ввечері.

Ярослав перебував у Збройних Силах з 26 лютого 2022 по грудень 2023 року. Звільнився через отримані поранення та необхідність догляду за дитиною з інвалідністю. Повідомила про наявний у дитини діагноз.

15 липня 2024 року вони перебували всі разом на річці та святкували день народження знайомих. ОСОБА_14 вживав алкоголь. Ввечері вони зібрались їхати додому та вона сіла за кермо, та мали доїхати на заправку, де їх мав зустріти побратим ОСОБА_15 . Вона не має прав на керування, однак має досвід керування, хоча і недостатній. Тому ОСОБА_14 з ОСОБА_7 домовились, що ОСОБА_16 їх забере на АЗС та відвезе додому. ОСОБА_16 не міг приїхати туди, де вони відпочивали, оскільки там крутий схил та його автівка не проїхала б. Їхати від місця відпочинку до заправки близько 5 хвилин. Під час руху по кільцю вона зачіпила бордюр, через що колеса отримали ушкодження та вони зупинились. Стояли на кільці близько 5 хвилин. Вона не могла керувати таким автомобілем, тож ОСОБА_14 сів за кермо та поїхав до заправки. Це поруч, їхати кілька хвилин. ОСОБА_14 був випившим, однак сів за кермо, щоб автомобіль не заважав руху інших на кільці.

На АЗС до них підійшли працівники поліції, які в подальшому склали стосовно ОСОБА_14 протокол та інші документи, а також приїхав ОСОБА_16 , який їх забрав додому.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що ОСОБА_18 є його побратимом. В день, коли на нього склали протокол, ОСОБА_14 набрав свідка приблизно о 21.00 годині та попросив, щоб ОСОБА_16 забрав його з родиною з заправки о 21.30. Він приїхав приблизно о 21.35-21.40, біля ОСОБА_14 стояла поліція та вони розмовляли. Потім працівники поліції склали документи, після чого він забрав ОСОБА_14 та його родину додому.

ОСОБА_14 пояснював, що необхідно його забрати, оскільки він випив, а дитину треба відвезти додому, щоб вона прийняла ліки.

Коли він приїхав на заправку, то побачив, що у автомобіля ОСОБА_14 пошкоджені колеса. Зі слів ОСОБА_14 , їх підрізали на кільці через що вони наїхали на бордюр.

Ярослава він знає як побратима. Характеризує тільки позитивно, Він звільнився із ЗСУ через хворобу дитини, а зараз активно волонтерить.

ІV.5 Документи, що характеризуються ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 долучено до матеріалів справи наступні документи:

-копію посвідчення особи, яка має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни учасників бойових дій;

-довідку військово-лікарської комісії від серпня 2022 року, відповідно до якої він отримав поранення, пов`язане із проходженням військової служби як наслідок вибухової травми, а саме перелом нижньої щелепи;

-службову характеристику командира військової частини, відповідно до якої він зарекомендував себе з позитивної сторони;

-характеристику голови правління ГО «Спілка волонтерів Прикарпаття», відповідно до якої він з 2016 по 2022 рік був активним учасником спілки, здійснював виїзди в зону бойових дій. Після 24 лютого 2024 року добровільно став на захист Держави. Брав участь у звільненні населених пунктів від окупантів, є учасником Революції Гідності. У квітні 2023 року після звільнення з військової служби через важку хворобу сина повернувся до громадської організації та бере активну участь у допомозі військовим на фронті;

-свідоцтво про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_19 , яка взяла прізвище ОСОБА_20 ;

-свідоцтва про народження в 2017 та 2019 році двох дітей, батьками яких є ОСОБА_18 та ОСОБА_12 ;

-індивідуальна програма реабілітації сина;

-постанова Одеського апеляційного суду від 22 січня 2023 року у справі № 491/1180/23, якою закрито провадження у справі в зв`язку із крайньою необхідністю.

V.Опис обставин, установлених під час розгляду справи та висновки суду

У відповідності до вимог статті 252 кодексу України про адміністративні правопорушення суддя оцінює докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до рішення Конституційного Суду № 4-р(П)/2022 від 15 червня 2022 року визначені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) поняття „кримінальне звинувачення, „кримінальне правопорушення мають „автономне значення. Критеріями, на підставі яких Європейський суд з прав людини встановлює, чи застосовувати кримінальний аспект статті 6 Конвенції, є: 1) юридична кваліфікація діяння в національному законодавстві [тобто з`ясування того, як кваліфікують діяння в національному праві: кримінальне правопорушення (злочин), адміністративне правопорушення, дисциплінарне тощо]; 2) природа правопорушення; 3) характер і суворість (ступінь тяжкості) покарання, що його може бути застосовано до особи. Для застосування статті 6 Конвенції в аспекті розуміння поняття „кримінальне звинувачення достатньо, щоб правопорушення за своїм характером вважалось „кримінальним згідно з Конвенцією або щоб за вчинене правопорушення до особи було застосовано покарання, яке за своїм характером і ступенем суворості належало в цілому до „кримінальної сфери. Таким чином, за сталою практикою Європейського суду з прав людини такі адміністративні стягнення, як адміністративний арешт і значні адміністративні штрафи, є співмірними з кримінальним покаранням

При вирішенні конкретної справі, Cуд звертає увагу на те, що санкцією частини першої статті 130 кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачений такий вид стягнення як штраф у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 гривень із позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік. При цьому розмір штрафу є більшим від розміру покарань, передбачених за вчинення окремих видів кримінальних проступків, а позбавлення права керування транспортним засобом на 1 рік становить втручання в права людини протягом тривалого строку.

В зв`язку із викладеним Суд вважає, що на особу, що притягається до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП, розповсюджуються такі ж визначені Конституцією України та Конвенцією гарантії права на справедливий суд, як і на осіб, що притягаються до кримінальної відповідальності, зокрема норми частин третьої статті 62 Конституції України та частини четвертої статті 17 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також принцип індивідуального характеру відповідальності особи у відповідності до статті 61 Конституції України.

Частиною першою статті 251 кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів по адміністративні правопорушення, в даному випадку на посадових осіб відділення поліції № 1 Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області

За результатами дослідження доказів у справі у відповідності до вимог статті 252 кодексу України про адміністративні правопорушення, у суду відсутні будь-які сумніви щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статтею 130 кодексу України про адміністративні правопорушення.

щодо керування транспортним засобом ОСОБА_3 .

Суд вважає доведеним факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом 15 липня 2024 року за обставин, викладених в протоколі. Вказаний факт підтверджується в сукупності дослідженими доказами, а саме:

-відеозаписами з камер відеоспостереження АЗС, на яких зафіксовано, як автомобіль «Ауді» заїжджає на території та за кермом автомобіля перебуває чоловік без футболки;

-відеозаписом з бодікамери поліцейського, який одразу після зупинки автомобіля «Ауді» на території АЗС підходить до автомобіля, з водійського сидіння якого виходить ОСОБА_6 , на якому відсутня футболка та який одягає футболку в подальшому під час спілкування;

- поясненнями ОСОБА_1 , зафіксованими на відеозаписі бодікамери поліцейського, а також поясненнях ОСОБА_1 та ОСОБА_21 в судовому засіданні, які, кожен окремо, пояснили, що саме ОСОБА_18 здійснював керування автомобілем;

Суд вважає необгрутованими доводи письмових пояснень ОСОБА_1 щодо відсутності доказів факту керування та наявності сумніву у достовірності відеозаписів через неспівпадіння часу, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами, в тому числі поясненнями самого ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_21 , тобто осіб, які є зацікавленими в розгляді справи та які, кожен окремо, підтвердили факт керування ОСОБА_3 автомобілем.

На відеозаписах з камер спостереження АЗС та бодікамер поліцейських, хоча і не співпадає час, але зафіксований той самий автомобіль Ауді, за кермом якого перебуває чоловік без футболки, особа якого в подальшому була встановлена саме як ОСОБА_18 . За таких обставин, Суд вважає, що розсинхронізація в часі запису на 20 хвилин не спростовує факту керування автомобілем саме ОСОБА_3 та не викликає у Суду доказів щодо достовірності цих доказів, оскільки час на камерах відеозапису може виставлятись автономно та необов`язково відповідати еталонному. При цьому зафіксовані на відеозаписах події, в тому числі час доби, один і той же автомобіль, особа без футболки за кермом автомобіля, поза розумним сумнівом доводять Суду, що на відеозаписах містяться послідовні події.

Одночасно Суд звертає увагу, що ані ОСОБА_3 , ані його представником не надано доказів щодо фальсифікації цих доказів, а виключно висловлено сумнів у достовірності.

щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння

Відповідно до пунктів 6,7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 ( далі Інструкція) Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

На відеозаписах міститься неодноразова пропозиція працівників поліції пройти огляд як на місці із застосуванням драгеру Алкофор507, а також в медичному закладі, а також відмова ОСОБА_1 від проходження огляду, що обгрунтовується перебуванням в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_6 також підтвердив факт його відмови від проходження огляду

Таким чином, працівниками поліції у встановленому законодавством порядку пропонувалось ОСОБА_10 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого останній відмовився. Причиною для відмови від проходження огляду ОСОБА_6 зазначив факт перебування ним в стані алкогольного сп`яніння.

При вирішенні питання щодо кваліфікації дій ОСОБА_13 . Суд не бере до уваги факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки протокол стосовно нього складено за іншими ознаками статті 130 КУпАП.

При цьому сам факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується його поясненнями, зафіксованими на відеозаписі бодікамери поліцейського, а також поясненнях ОСОБА_1 та ОСОБА_21 в судовому засіданні, які, кожен окремо, пояснили, що ОСОБА_18 в той день випив алкоголь, в зв`язку із чим спочатку керувала автомобілем ОСОБА_22 .

Суд відхиляє викладені в письмових поясненнях доводи ОСОБА_1 стосовно недоведеності перебування його в стані сп`яніння через зазначення різних ознак в протоколі та долучених доказах, а також відсутності підпису в акті огляду.

Так, відповідно до пункту 2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Перелік ознак зазначено в пункті 3 Інструкції.

Відповідно до направлення та акта огляду у ОСОБА_1 виявлені однакові ознаки, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, які наявні у переліку ознак в пункті 3 Інструкції.

Обидва документи складені у відповідності до вимог Інструкції.

Згідно із відеозапису з бодікамери поліцейського, на початку спілкування на питання поліцейського щодо вживання алкоголю ОСОБА_6 відповідає «трохи». В подальшому через деякий час спілкування поліцейський повідомляє ОСОБА_10 про наявність запаху з порожнини рота, після чого повторно пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, ще до пропозиції пройти огляд, у поліцейського вже були наявні підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуває в стані алкогольного сп`яніння після його ствердної відповіді про вживання алкоголю.

Суд погоджується із доводами ОСОБА_1 , що порушення мови може бути викликано травмою, а не вживанням алкоголю, однак інших встановлених ознак самих по собі окремо вистачає для наявності у поліцейського підстав пропонувати ОСОБА_10 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, тим більше після його відповіді, що він вживав алкоголь.

щодо доводів ОСОБА_1 про наявність в його діях крайньої необхідності

Відповідно до статті 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Суд погоджується із поясненнями ОСОБА_1 щодо наступної послідовності подій:

1. ОСОБА_18 на відпочинку вживає спиртні напої;

2. ОСОБА_12 сідає за кермо автомобіля, щоб дістатись території АЗС;

3. ОСОБА_12 під час руху по кільцю отримує пошкодження колес, через що автомобіль зупиняється.

4. ОСОБА_18 в стані алкогольного сп`яніння сідає за кермо автомобіля та транспортує його на територію АЗС;

5. ОСОБА_18 відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд звертає увагу, що протокол стосовно ОСОБА_1 складено не за фактом керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а через відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, вчинення інкримінованого йому правопорушення починається на території АЗС після пропозиції поліцейських пройти відповідний огляд, а не під час керування ним автомобілем.

Відповідно, будь-які попередні дії ОСОБА_1 щодо транспортування автомобіля з місця отримання пошкоджень колес до АЗС, хоча і могли відбуватись в умовах крайньої необхідності, однак не мають відношення до діяння, за яке ОСОБА_6 притягається до адміністративної відповідальності.

Цим обставини справи також відрізняються від обставин у справі № 491/1180/23, яка надана ОСОБА_3 в якості прикладу наявності підстав для закриття провадження в зв`язку із крайньою необхідністю, в якій особа притягувалась до відповідальності саме за керування транспортним засобом, а не відмову від проходження огляду.

На відеозаписі ОСОБА_6 обгрунтовує свою відмову від проходження огляду фактом вживання алкоголю, а не необхідністю терміново везти дитину для прийняття ліків. Більше того, після того, як працівники поліції повідомили ОСОБА_10 про складення протоколу, він разом із свідком ОСОБА_23 продовжують перебувати на місці події та ОСОБА_6 питає у працівників поліції щодо наявності або відсутності записів з камер відеоспостереження, а також здійснює фіксування цього процесу на власний телефон.

Вказана поведінка як ОСОБА_1 , так і свідка ОСОБА_24 , на думку Суду, свідчить як про відсутність причин терміново та невідкладно відвезти дитину додому для прийняття ліків, так і про відсутність небезпеки для здоров`я дитини через неприйняття ліків найближчим часом, оскільки як батько дитини, який безумовно обізнаний про програми прийняття ліків, продовжує перебувати на місці події протягом, як мінімум зафіксованих на бодікамерах кількох хвилин, і продовжує з власної ініціативи спілкування з поліцейськими та здійснює запис спілкування на телефон, а не відвозить дитину невідкладно після складення протоколу. В цей же час свідок ОСОБА_25 перебуває поруч. При цьому події відбуваються о 22.30, в той час як згідно пояснень ОСОБА_1 , прийняття ліків має вібуватись до 22.00.

В зв`язку із викладеним, Суд вважає, що в цій ситуації була відсутня небезпека здоров`ю дитини ОСОБА_1 , а за наявності такої небезпеки, вона могла бути усунута в інший спосіб, зокрема відвезенням свідком ОСОБА_23 дитини для прийняття ліків невідкладно після появи свідка на місці події, а не залишенням на місці, в тому числі за ініціативою ОСОБА_1 після складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Також на відсутність такої небезпеки опосередковано вказує поведінка ОСОБА_1 , який не повідомляв працівникам поліції про необхідність термінового прийняття ліків дитиною, а обгрунтовував свою відмову від проходження огляду вживанням ним алкогольних напоїв в цей день.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 не вбачається стану крайньої необхідності, в зв`язку із чим відсутні підстави для закриття провадження на підставі статті 18 КУпАП.

щодо інших доводів ОСОБА_1 , викладених в письмових поясненнях

В протоколі про адміністративне правопорушення в описі встановлених обставин зазначений населений пункт Чернігів замість Черніїв.

Суд вважає вказаний факт опискою, яка не спростовує факту вчинення ОСОБА_3 правопорушення саме в селі Черніїв Івано-Франківської області за обставин, викладених в протоколі.

Так, місце складення протоколу зазначено Черніїв, в тому ж розділі «Опис встановлених обставин» спочатку зазначено с. Черніїв і в подальшому в одному місці допущена описка «Чернігів».

Для Суду є очевидним що ОСОБА_6 переслідується за вчинення правопорушення в селі Черніїв за викладених в протоколі обставин. Фабула переслідування, в тому числі місце вчинення, є також зрозумілою і для самого ОСОБА_13 .

За таких обставин Суд вважає, що вказана описка не є істотним порушенням та не тягне за собою визнання протоколу недопустимим доказом та закриття провадження у справі.

Стосовно невручення протоколу та не роз`яснення прав у відповідності до статті 256 КУпАП Суд звертає увагу, що на відео зафіксовано факт отримання і ознайомлення із протоколом свідком ОСОБА_23 , який перебуває поруч із ОСОБА_3 та підтримує його.

При цьому, під час дослідження відеозаписів Судом не встановлено факт роз`яснення ОСОБА_10 прав та вручення саме йому копії протоколу, що підтверджує доводи ОСОБА_1 в цій частині.

Однак вказані порушення також не призвели до істотного його порушення прав, яке б стало підставою для визнання доказів недопустимими, оскільки протокол не є остаточним рішенням у справі, а є тільки підставою для початку провадження у справі про адміністративне правопорушення. В подальшому під час розгляду справи ОСОБА_6 повністю ознайомився із всіма матеріалами, в тому числі і протоколом, а також скористався своїми правами.

Нероз`яснення йому таких прав під час складення протоколу не створило наслідків, які б призвели до порушення права на справедливий суд або будь-яких інших прав ОСОБА_1 , в зв`язку із чим вказані факти не є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно, Суд вважає, що посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу, зібрано докази, які поза розумним сумнівом підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ознаками частини першої статті 130 кодексу України про адміністративні правопорушення за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №102282.

висновки суду щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 .

Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, 15 липня 2024 року о 21:44 годин в селі Черніїв Івано-Франківського району Івано-Франківської області відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 кодексу України про адміністративні правопорушення

щодо виду та розміру адміністративного стягнення

Відповідно до статті 22 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкцією частини першої статті 130 кодексу України передбачено призначення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Суд враховує умисний характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , який 03 липня 2024 року притягнутий до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП, його майновий стан та ступінь вини, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до пункту 6 частини першої статті 35 КУпАП суд не визнає обтяжуючою обставиною вчинення правопорушення в стані сп`яніння, оскільки характер правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП сам по собі передбачає відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також Суд бере до уваги активну громадську діяльність та громадянську позицію ОСОБА_1 , який займався волонтерською діяльністю починаючи з 2016 року, одразу після повномасштабного вторгнення добровільно вступив до лав Збройних Сил України, під час перебування в яких отримав травму, пов`язану із несенням військової служби, а після звільнення з військової служби продовжує займатись активною волонтерською діяльністю.

Суд вважає, що з огляду на характер і суворість стягнення, яке може бути застосовано до особи за статтю 130 КУпАП, правопорушення за цією статтею за своїм характером вважається „кримінальним згідно з Конвенцією, а тому на особу поширюються гарантії права на справедливий суд, визначені статтею 6 Конвенції, в тому числі така складова, як принцип індивідуального характеру відповідальності, що може бути підставою для призначення за аналогією зі статтею 69 Кримінального кодексу України більш м`якого покарання, ніж зазначено в санкції статті.

Враховуючи небезпеку адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_3 , небезпеку можливості настання наслідків, Суд вважає, що призначення стягнення в розмірі, меншому, від передбаченого санкцією статті, може мати місце у виключних випадках щодо обставин справи та характеристики особи, яка притягається до відповідальності.

Хоча Суд і вважає безумовно позитивними характеристиками особи перебування у лавах Збройних Сил України та отримання травм чи поранень під час захисту України від збройної агресії російської федерації, однак вказаних позитивних характеристик за загальним правилом недостатньо для прийняття рішення щодо призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено санкцією із застосуванням статті 69 Кримінального кодексу України.

На відміну від інших справ стосовно військовослужбовців під головуванням цього ж судді, в цій конкретній справі Суду надані докази активної громадської позиції ОСОБА_1 протягом більшої частини його свідомого життя. Так, ОСОБА_6 народився в 1993 році. Згідно наданої характеристики, ОСОБА_6 є учасником Революції Гідності, тобто подій, що мали місце в 2013 році, після чого активно займався волонтерською діяльністю з 2016 року, одразу після повномасштабного вторгнення вступив до лав Збройних Сил України, а після звільнення з лав Збройних Сил продовжує активно займатись волонтерською діяльністю.

Ці позитивні характеристики та дії особи протягом тривалого часу, в сукупності з іншими обставинами конкретної справи, та за відсутності негативних характеристик особи, свідчать про можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено санкцією.

Однак постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 липня 2024 року у справі 344/8673/24 ОСОБА_6 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення в п`яному вигляді адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, а саме за те, що він 28 квітня 2024 року о 22 год 50 хв у м. Івано-Франківськ по вул, Стуса, 28, перебуваючи у п`яному вигляді, виражався нецензурною лайкою в бік перехожих громадян та працівників поліції, чим образив людську гідність та громадську мораль.

Про притягнення до адміністративної відповідальності вищевказаною постановою ОСОБА_3 повідомлено в судовому засіданні, а також цей факт підтверджується відомостями, наявними у публічному доступі на офіційному сайті судової влади України.

Таким чином, менш ніж через два тижні після притягнення його до відповідальності, ОСОБА_6 повторно вчинив адміністративне правопорушення проти громадського порядку, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вчинення ОСОБА_3 повторно адміністративного правопорушення менш ніж через два тижні після його притягнення до відповідальності, в тому числі схожість обставин їх вчинення, зокрема вчинення їх в громадському місці в стані алкогольного сп`яніння, Суд вважає недостатнім призначення ОСОБА_10 стягнення більш м`якого, ніж передбачено санкцією статті для запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами

В зв`язку із викладеним, Суд вважає, що стягнення має бути накладено в межах санкції частини першої статті 130 кодексу України про адміністративні правопорушення, а підстави для призначення більш м`якого стягнення, ніж визначено санкцією статті, відсутні.

VI.Щодо судового збору

Відповідно до статті 40-1 кодексу України про адміністративні правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3028 гривень.

Таким чином, розмір судового збору станом на час розгляду справи становить 3028х0.2=605 гривень 60 копійок.

В зв`язку із викладеним, керуючись статтями 252, 283-285,294 кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в дохід державного бюджету в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок (стягувач - ДСА України на рахунок: отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 820019, рахунок отримувача UА0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Відповідно до частини першої статті 307 кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно частини другої статті 308 кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Сергій КУЗЬМЕНКО