Справа № 365/945/24
Номер провадження: 3/365/435/24
ПОСТАНОВА

іменем України

"18" грудня 2024 р. селище Згурівка

Суддя Згурівського районного суду Київської області Солдатова Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду № 3, за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , справу про адміністративне правопорушення за адміністративним матеріалом, який надійшов від СПД № 2 ВП № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Прип`ять Київської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , працездатного, який не працює, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 101557 від 08.12.2024, складеного поліцейським РПП СПД № 2 ВП № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області Старосійським О.В., 08.12.2024 приблизно о 18 годині 30 хвилин в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно матері ОСОБА_2 психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана школа психологічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Своїми діями особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме домашнє насильство, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , пояснив, що 08.12.2024 за місцем спільного проживання у них з матір`ю ОСОБА_2 виник конфлікт. З чого все почалося він не пам`ятає. У ним часто виникають дрібні конфлікти з приводу того, що він не працює чи через якісь побутові питання. Він був трохи випивший. Визнає, що під час конфлікту висловлювався на адресу матері нецензурними словами, показував непристойні жести, що могло викликати в матері неприємні почуття. Щодо того, що він не впускав матір до хати, пояснив наступне. Після конфлікту мати вийшла з будинку. Вийшовши на ґанок він не побачив її та подумав, що вона пішла до сусідки. Зайшовши в хату, автоматично, не думаючи, вийняв з дверей ключ та повісив на гвіздок у сінях. У них у будинку дуже старий замок з особливим механізмом, який неможливо відкрити знадвору, якщо вийняти ключ з середини. Потім він пішов до іншої кімнати, вдягнув навушники та слухав музику. Він не чув, що мати стукала в двері. Наміру не впускати її до хати він не мав, так вийшло випадково. Через деякий час помітив, що хтось у дворі ходить та світить ліхтариком. Він зняв навушники та почув, що хтось гупає в двері. Коли відкрив двері, виявилось, що мати не змогла втрапити до будинку, а тому викликала поліцію. Свою вину визнає, кається у вчиненому, обіцяє надалі бути уважнішим до своїх дій та слів.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», під домашнім насильством слід вважати будь-які діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, а фізичне насильство є формою домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» діяльність, спрямована на запобігання та протидію домашньому насильству, ґрунтується, зокрема, на таких засадах: належна увага до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; врахування непропорційного впливу домашнього насильства на жінок і чоловіків, дітей та дорослих, дотримання принципу забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; визнання суспільної небезпеки домашнього насильства та забезпечення нетерпимого ставлення до будь-яких проявів домашнього насильства.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 101557 від 08.12.2024 (а.с. 1, 2); копією заяви потерпілої ОСОБА_2 (а.с. 3); копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 466140 від 08.12.2024 строком на 3 доби (а.с. 4); довідкою від 10.12.2024, згідно з якою ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності, а саме: 03.11.2024 за ст. 178 ч. 1 КУпАП (штраф 17,00 грн, зі слів ОСОБА_1 штраф сплачено).

В судовому засіданні було встановлено, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП було вчинено ОСОБА_1 , який винен в його вчиненні, підлягає адміністративній відповідальності.

Речі не вилучались, майнова шкода не заподіяна.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставину, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, - щире розкаяння винного, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддя вбачає за необхідне накласти на правопорушника ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн.

На підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст. 40-1, 173-2, 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанова судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя Т.М. Солдатова