Провадження № 33/801/955/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172-6 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень), стягнуто судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень, 60 (шістдесят) копійок на користь держави.

В постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді молодшого інспектора 1 категорії відділу охорони ДУ «Вінницька УВП (№ 1)», будучи згідно пп. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення, вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно 10 квітня 2024 року без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік, в чому вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із такою постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 15 листопада 2024 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2024 року та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, а саме належним чином не допитав його про події, які мали значення для правильного вирішення справи про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 наголошує, що не скоював правопорушення за обставин, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому оскаржувана постанова є незаконною.

05 грудня 2024 року до Вінницького апеляційного суд надійшла заява від ОСОБА_1 , про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що йому необхідно продовжити термін із його захисником (а.с. 89), справу було відкладено на 12 грудня 2024 року о 13 годин 40 хвилини, про що ОСОБА_1 був повідомлений (а.с. 90).

В судове засідання призначене на 12 грудня 2024 року ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду апеляційної інстанції заяву про відкладення розгляду справи, в зв`язку із тим, що він проходить ВЛК (а.с. 95), однак вказана заява задоволенню не підлягає, оскільки підтверджуючих даному факту доказів він суду не надав, як і не надав відповідного договору про продовження терміну для здійснення його захисту адвокатом, у зв`язку з чим розгляд справи слід провести за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Згідно частини 2 статті 268 КУпАП справа може бути розглянута без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справа не відноситься до переліку справ, які не можуть бути розглянуті без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (частина 2 статті 268 КУпАП).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у повній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП України передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення доводиться доказами. Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідальність, за частиною 1 статті 172-6 КУпАП настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 вказаного Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, зазначені у п. 1, п.п. «а», «в-г» п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Як зазначено в протоколі № 402 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 04 липня 2024 року ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді молодшого інспектора 1 категорії відділу охорони ДУ «Вінницька УВП (№ 1)», будучи згідно пп. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закону), суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин лише 10 квітня 2024 року подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік в чому вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП (а.с. 1 7).

Доказом несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації за 2023 рік є роздруківка із сайту (а.с. 8 18), з якої вбачається, що декларація була подана 10 квітня 2024 року об 11 год. 26 хв.

Як зазначено в постанові Вінницького міського суду Вінницької області, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП заперечив та вказав, що несвоєчасна подача ним декларації була спричинена некоректною роботою електронно-цифрового підпису (а.с. 75 76 на звороті).

Оцінюючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що суд першої інстанції взяв до уваги його пояснення, що подання декларації з порушенням строку відбулося через некоректну роботу КЕП, - апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до відомостей про сертифікат суб`єкта декларації ОСОБА_1 (а.с. 66 67), він за період з 01 січня 2024 року використовував файловий КЕП лише 10 квітня 2024 року (а.с. 66 67).

Отже, ОСОБА_1 за період декларування (з 01 січня 2024 року по 31 березня 2024 року), не заходив в програму для подання декларації, а відтак його твердження про некоректну роботу КЕП не підтверджено належними доказами.

Суд також враховує, що даючи пояснення 04 липня 2024 року, які містяться в матеріалах справи ОСОБА_1 пояснив, що з 16 січня 2001 року працює на посаді молодшого інспектора 1 категорії відділу режиму і охорони ДУ «УВП № 1», декларацію на вказаній посаді подавав завжди вчасно, йому відомі вимоги Закону України «Про запобігання корупції». Декларацію за 2023 рік не подав у встановлений законом строк, у зв`язку із зайнятістю на роботі та не слідкував за змінами в законодавстві (а.с. 36 37). ОСОБА_1 з 2017 щороку подавав відповідні декларації (а.с. 18 на звороті).

Відтак суд першої інстанції вірно виснував, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП доведена належними та допустимими доказами.

Враховуючи вище наведені обставини, апеляційний суд вважає, що при апеляційному перегляді, не встановлено допущених судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені судом на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, обставини, що мають значення для вирішення справи судом, встановлено в повному обсязі та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції виснує, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, постанова суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є законною та обгрунтованою, адміністративне стягнення накладено в межах санкції частини 1 статті 172-6 КУпАП, у зв`язку з чим, за наслідками розгляду апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2024 року залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

постановив:

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета