Справа № 944/5997/24
Провадження №3/944/3872/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2024 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Поворозник Д.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українку громадянку України, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 14 жовтня 2024 року, близько 19 год 40 хв, в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Краківець», територія Яворівської об`єднаної громади Яворівського району Львівської області, під час проходження прикордонного контролю на виїзд з України в Республіку Польща пред`явила на паспортний контроль паспорт громадянина Сполучених Штатів Америки номер НОМЕР_1 , виданий 31 січня 2023 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході проведення співбесіди було встановлено, що особа є громадянином України та отримано витяг з бази даних ДМСУ форми №1, де зазначено наявність паспорта громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 11 вересня 2020 року, орган, що видав Буський відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області на установчі дані громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянство України», у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ст.2, 3 Закону України «Про порядок виїзду та в`їзду в Україну громадян України», п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57, чим здійснила спробу незаконного перетину державного кордону України без відповідних документів.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, її представник Шокало В.С. подав письмові пояснення, в яких зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 240399 від 14 жовтня 2024 року написаний почерком, який не дає змоги прочитати суть правопорушення у графі «вчинив адміністративне правопорушення». Крім того, не можливо прочитати, які саме норми законодавства були порушені. Таким чином є констатація факту щодо порушень оформлення протоколу про адміністративне правопорушення в частині читабельності відомостей щодо суті правопорушення, тобто протокол складений без додержання вимог ст. 256 КУпАП. Також протокол про адміністративне правопорушення № 240399 від 14 жовтня 2024 року не містить відомостей та належних доказів того, що ОСОБА_1 надала документ який містить ознаки фальшування, підробки, чи містить недостовірні відомості про особу ОСОБА_1 . Також у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано конкретних документів, які повинні були бути подані ОСОБА_1 для виїзду за кордон. Оскільки протокол про адміністративне правопорушення є основним доказом вчинення правопорушення, а він складений з порушенням вимог Інструкції та ст. 256 КУпАП, це виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за зазначеним протоколом. Крім того у протоколі не наведено, та матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження невідповідності документа, за яким перетинала державний кордон ОСОБА_1 , не наведено жодного доказу на підтвердження недійсності даного документу, чи доказів на підтвердження того, що даний документ містить ознаки фальшування, підробки чи містить недостовірні відомості про особу ОСОБА_1 відповідно до приписів ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» та диспозиції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. Таким чином, висновки прикордонників про те, що ОСОБА_1 перетинала кордон без відповідних документів є необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами. ОСОБА_1 при перетинанні Державного кордону України у пункті пропуску пред`явила дійсний документ добутий передусім офіційним шляхом і цей документ не містить недостовірних відомостей про особу. Водночас в протоколі про адміністративне правопорушення не вказується чому саме в даному випадку цей документ на дає їй права на перетин кордону. Враховуючи наведене, висновок про те, що ОСОБА_1 намагалася перетнути кордон України без відповідних документів не ґрунтується на фактичних обставинах справи, що є підставою для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. З наведених підстав просить закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя дійшов такого висновку.

Частиною 1 ст. 204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до ст. ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в`їзду в Україну можуть використовуватися інші документи. Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Згідно з п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Громадянка України ОСОБА_1 під час перетину державного кордону України у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Краківець» всупереч ст. ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 2 Закону України «Про громадянство України», ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» 20 жовтня 2022 року, пред`явила для паспортного контролю на виїзд з України паспорт громадянина Сполучених Штатів Америки для виїзду за кордон, а не паспорт громадянина України для виїзду за кордон (який є відповідним для громадян України документом), внаслідок чого вчинила спробу незаконного перетину державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів (такі дії становлять об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП).

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення повністю підтверджується доказами, наявними у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 240399 від 14 жовтня 2024 року; рапортами інспекторів прикордонної служби ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , паспортом громадянина Сполучених Штатів України для виїзду за кордон номер НОМЕР_1 , виданий 31 січня 2023 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витягом з бази даних ДМСУ форми №1, де зазначено наявність паспорта громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 11 вересня 2020 року, орган, що видав Буський відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області на установчі дані громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Щодо пояснень представника Мікітіно В.М. про те, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення, а саме суть правопорушення є не читабельною, суд зазначає, що в подальшому в своїх поясненнях представник спростовував саме обставини, які становлять суть правопорушення, а саме його зміст, а тому твердження про нечитабельність протоколу про адміністративне правопорушення суддя не бере до уваги.

також, як зазначено вище, відповідно до ст. ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну).

Суд встановив, що ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується витягом з бази даних ДМСУ форми №1, де зазначено наявність у ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 12 жовтня 2020 року.

А відповідно ч.1 ст.2 Закону України «Про громадянство України» у правових відносинах з Україною ОСОБА_1 визнається лише громадянином України.

Таким чином, суд відхиляє доводи представника ОСОБА_1 , про те, що наданий нею, органу контролю паспорт не є недійсним та не містить ознак підробки, тому що це не має правового значення, оскільки в даному випадку ОСОБА_1 , як громадянка України, зобов`язана була пред`явити на паспортному контролі документи, що дають право саме громадянину України на в`їзд в Україну (паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). Наведеним також спростовуються доводи про відсутність у діях ОСОБА_1 при виїзді з України прямого умислу на перетинання кордону без відповідних документів. Водночас, виявлення документа, що має ознаки підробки, могло б мати для особи наслідки кримінально-правового характеру, оскільки такі дії підлягають кваліфікації за статями Кримінального кодексу України.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення суддя відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, визнання вини, визнання вини як пом`якшуючу обставину.

З огляду на наведене, суддя вважає доцільним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне покарання в межах санкції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі в розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (який на 1 січня 2024 року становив 3028 грн 00 коп.).

Згідно із ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 283, 284, 289, 291 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору в дохід держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Д.Б. Поворозник