Справа № 745/149/24 Головуючий у 1 інстанції Смаль І. А.
Провадження № 33/4823/441/24
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сосницького районного суду Чернігівської області від 03 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 11 лютого 2024 року о 15 год 21 хв, по вул. Довженка, в с. Шаболтасівка, Новогород-Сіверського району, ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Escort, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810, результат - 2,17 проміле, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази законності зупинки працівниками поліції транспортного засобу, а також факту керування ОСОБА_1 станом на 15 год. 21 хв. 11.02.2024 автомобілем. Вказує, що знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху, особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Звертає увагу на те, що матеріали справи та сам протокол про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів відсторонення його від керування. Зазначає, що він протокол про адміністративне правопорушення та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не підписував. Підписи у вищевказаних документах виконані іншою особою. В адміністративному протоколі працівником поліції, без його відома, вже після його складання внесені виправлення у часі його складання «20 хв» було виправлено на «50 хв». За таких обставин, всі сумніви щодо доведеності його вини у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на його користь.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, 2.9. водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

У судовому засіданні місцевого суду ОСОБА_1 свою вину у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та пояснив, що 11.02.2024 біля 15.00 год, він виїхав на автомобілі з с. Шаболтасівка на зупинку, щоб забрати брата. Перед цим, алкоголь не вживав. По дорозі забрав ОСОБА_3 та зупинились на узбіччі та чекали брата. Посиділи біля 15 хв та сходили в магазин, купили 0,5 л горілки та повернулись в автомобіль. В автомобілі випили майже всю пляшку горілки. Під`їхали на автомобілі працівники поліції та підійшли до них. Спитали в нього, чого вони стоять на узбіччі та запитали в нього документи. Потім запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці. Він сказав, що автомобілем не керував, а просто стоять та вживають алкоголь. Як проходити огляд на стан сп`яніння не роз`яснили. Він пройшов огляд на стан сп`яніння на місці. В процесі огляду він пояснював також, що не керував автомобілем. Він повідомляв поліцейському, що не їхав, а вживав алкоголь після того як зупинив автомобіль. Він вимагав після огляду, оскільки був не згоден з результатом, надати йому документацію на прилад, яким проводився огляд. Поліцейські відмовились надати йому документи на прилад, яким проводився огляд на стан сп`яніння. Потім він запропонував поліцейському, щоб той дав направлення на огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Поліцейський відмовився видати направлення, оскільки, як він сказав, вже склав протокол. Через 15 хв після того, як поїхали працівники поліції, приїхав брат. Він розказав про ситуацію брату і той повіз його в лікарню в смт. Сосницю, однак в лікарні відмовились провести огляд без направлення. Також він не підписував наданий поліцейським акт огляду на стан сп`яніння.

Проте, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 063269 від 11.02.2024, ОСОБА_1 , 11 лютого 2024 року о 15.21 год, по вул. Довженка, в с. Шаболтасівка, керував автомобілем Ford Escort, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810, результат - 2,17 проміле, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.ст. 254-256 КУпАП та містить усі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Як убачається з інформації з роздруківки приладу Drager Alcotest 6810, результат продування ОСОБА_1 зазначеного спеціального технічного приладу становить 2,17 проміле (а.с.4).

Посилання ОСОБА_1 на відсутність доказів керування ним автомобілем, не є переконливими, з огляду на таке.

Як убачається з переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, до автомобіля, який стоїть на узбіччі підходить працівник поліції. На водійському сидінні знаходиться ОСОБА_1 . Працівник поліції запитав, чого той керував транспортним засобом займаючи обидві смуги руху (по центру). Водій відповів, що так вийшло, при цьому ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом. Під час перевірки документів та спілкування з водієм у працівників поліції виникла підозра про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння про що йому було повідомлено, при цьому водій не заперечував факт вживання спиртних напоїв. Після чого водію запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я; останній погодився пройти огляд саме на місці зупинки транспортного засобу; результат огляду 2,17 проміле, проти чого останній не заперечував. ОСОБА_4 поліцейським роз`яснено, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Після складання протоколу, поліцейським вголос його зачитав ОСОБА_4 , який в подальшому відмовився підписувати протокол та надавати письмові пояснення (а.с.5).

Таким доказам суд дав належну оцінку, оцінивши їх у сукупності та обґрунтовано критично віднісся до показань ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 , допитаного у суді, який намагався спростувати вину ОСОБА_1 , зазначаючи, що вони вживали горілку вже після самостійної зупинки ним автомобіля, а також те, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду на стан сп`яніння, вимагав у поліцейських надати йому документи на прилад, за допомогою якого проводився огляд та видати йому направлення для проходження медичного огляду в лікарні, що спростовується переглянутим відеозаписом.

Окрім того,з відеозапису вбачається,що свідок ОСОБА_3 , в той час як ОСОБА_1 продував прилад, знаходився в іншому автомобілі на значній відстані і взагалі не міг чути пояснення, які надав ОСОБА_1 як безпосередньо перед тим як продув прилад, так і після цього.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Твердження апелянта з приводу того, що огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено з порушеннями чинного законодавства спростовуються відеозаписом з якого вбачається, що ОСОБА_1 не висловлював жодної незгоди з результати огляду на стан сп`яніння, навпаки перед початком огляду сказав "що всеодно покаже" та документів на прилад не вимагав.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання ним уникнути установленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_4 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Сосницького районного суду Чернігівської області від 03 квітня 2024 року, щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний