П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2024 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Олександр Шовкопляс розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - дані відсутні.

за ч.1 ст.51 КУпАП

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №073891 від 25.10.2024, ОСОБА_1 25.10.2024 о 10 год. 30 хв., перебуваючи в магазині «Аврора`за адресою: проспект Незалежності 53, таємно викрав на полиці магазину годинники, а саме: 2E WAVE PLUS на загальну суму 2331грн.67коп. без ПДВ, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 51 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти протоколу про адміністративне правопорушення суду не надав, про поважність причин неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від останнього не надходило.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 51 КУпАП адміністративним правопорушенням є дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-ІХ (надалі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності з 09.08.2024 року, серед іншого викладено у новій редакції статтю 51 КУпАП, частинами 1 та 2 якої визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 та 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідно.

Відповідно до пункту 5 підрозділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1статті 169ПКУ для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб з 01 січня 2024 року установлено у розмірі 3028,00 гривні, а тому розмір податкової соціальної пільги на 2024 рік склав 1514 гривень 00 копійок.

Тобто, на момент вчинення правопорушення, з огляду на зміст положень Податкового Кодексу України та ч. 1 ст. 51КУпАП в чинній редакції, розмір вартості викраденого майна, з якого настає адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 51 КУпАП, не повинен перевищувати 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що становить 757,00 грн. (1514:2).

Таким чином, фабула, вказана у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №073891 від 25.10.2024року стосовно ОСОБА_1 не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 51 КУпАП, так як розмір викраденого майна ОСОБА_1 перевищує максимальний розмір, визначений для кваліфікації крадіжки як дрібної за ч. 1 ст. 51 КУпАП.

З урахуванням наведеного дії ОСОБА_1 не підпадають під санкцію статті 51 частина 1 КУпАП та не вірно кваліфіковані.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП, не доведена, та спростовується наявними доказами у справі.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У рішенні у справі «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Оскільки, складені уповноваженою особою протокол про адміністративне правопорушення не відображають об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КупАП, а тому з урахуванням вказаного рішення ЄСПЛ суд вважає, що фабула протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає обставинам справи, усунення цих недоліків призведе до порушення ст. 6 Конвенції, тому провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 51КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.7, 247, 283, 284, 287 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст. 51 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СуддяОлександр ШОВКОПЛЯС