Номер провадження: 33/813/1555/24
Номер справи місцевого суду: 518/4/24
Головуючий у 1-й інстанції Тарасенко М. С.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його захисниці Комарової Ганни Олексіївни

розглянувши апеляційну скаргу захисниці Комарової Ганни Олексіївни

на постанову судді Ширяївського районного суду Одеської області від 24 квітня 2024 року

встановив:

Постановою судді Ширяївського районного суду Одеської області від 24 квітня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.

Cудом першої інстанції встановлено, що 09 грудня 2023 року о 21 год. 35 хв. водій ОСОБА_1 по вулиці Грушевського смт. Ширяєве Березівського району Одеської області керував транспортним засобом ВАЗ 11183 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі під відеозапис, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

В апеляційній скарзі захисниця Комарова Г.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову Ширяївського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що ОСОБА_1 було безпідставно зупинено, оскільки будь-яких порушень ним ПДР, поліцейськими не зафіксовано, тому на думку захисниці, всі подальші вимоги правоохоронців є такими, що не ґрунтуються на законі та перевищують повноваження поліцейських, які визначені ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Відповідно до відеозапису, долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 поводив себе адекватно, чітко відповідав на поставлені йому запитання, його поведінка не містила будь-яких ознак алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 є працівником поліції та йому було достеменно відомо, що відповідно до відомчого наказу для проведення перевірок дотримання службової дисципліни правоохоронцями, створено мобільні групи, які з метою виконання покладених на них обов`язків, можуть використовувати виключено службові автомобілі «Renault Sandero» р.н. НОМЕР_2 та «Toyota Yaris» р.н. НОМЕР_3 , однак під час зупинки ОСОБА_1 , поліцейськими використовувався інший автомобіль. Акт огляд на стан сп`яніння, що міститься у матеріалах справи, не містить дати складення цього документа. Висновки суду щодо акту огляду, як джерела доказу, є суперечливими та не відповідають матеріалам справи. Відеозаписи з місця події, надані правоохоронцями, є неналежними та недопустимими доказами, оскільки вони є небезперервними, та у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що у якості додатку додається відеозапис з бодікамери NC212781, у той час як фактично долучено до справи відеозаписи з №02180 та №0041493. В направленні водія на огляд, яке згідно відеозапису, поліцейським було складено о 22:45 год, правоохоронцем зазначено його час складення, як 21:50 год, що не відповідає фактичним обставинам, цей документ на вимогу ОСОБА_1 , поліцейські відмовилися йому вручати. 09 грудня 2023 року ОСОБА_1 самостійно звернувся до закладу охорони здоров`я з метою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак йому було відмовлено з підстав відсутності відповідного направлення від компетентного органу, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисниця Комарова Г.О. підтримали

доводи та вимоги апеляційної скарги.

Вислухавши ОСОБА_1 та його захисницю Комарову Г.О., перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що захисницею не оспорюється факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у час та місці, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення, як і та обставина, що на вимогу поліцейського Сторожук П.В. відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою використання спеціального технічного засобу (алкотестеру), а також те, що обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не перевіряються.

Переглядаючи апеляційну скаргу в межах доводів та вимог, апеляційний суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них,тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (Рішення Європейського суду з правлю дини по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства"("O'Halloran and Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч.2 ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч.3 ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно із пунктом 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Також порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я) (п. 7 розділу I Інструкції).

Наведені вище вимоги законодавства при складенні протоколу про адміністративне правопорушення правоохоронцями були дотримані.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відеозапис, інші документи.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд в основу оскаржуваного рішення поклав відомості, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №478702 від 09 грудня 2023 року, акті огляду, направленні водія на огляд, відеозаписі, долученому поліцейськими до матеріалів справи.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №478702 від 09 грудня 2023 року, правоохоронцями зафіксовано, що: «09 грудня 2023 року о 21:35 год в смт. Ширяєве по вул. Грушевського, 123, в Одеській області, водій

ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився на місці зупинки та в медичному закладі також відмовився під відеозапис на бодікамеру, чим порушив п. 2.5 ПДР за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу поліцейськими долучено відеозапис з бодікамери NC212781, акт огляду, направлення, рапорт.

Від підписання зазначеного вище протоколу, отримання його копії, надання пояснень ОСОБА_1 відмовився, про що поліцейським зроблено відповідні записи.

З відеозаписів, долучених правоохоронцями до матеріалів справи убачається, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування з останнім та перевірки документів, правоохоронцями виявлено ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота. Одразу водій хоча і заперечував цю обставину, однак згодом визнав, що вживав алкоголю, а саме 50 грам горілки в обід (21:48:31 час вказаний на відеозаписі). У зв`язку з чим, поліцейськими запропоновано водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, так і закладі охорони здоров`я на що ОСОБА_1 неодноразово відмовився (21:49:32, 21:53:54 час вказаний на відеозаписі). Після чого поліцейськими повідомлено водія про те, що у такому разі відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Також з відеозапису убачається, що ОСОБА_1 намагався самовільно залишити місце події (22:04:49 час вказаний на відеозаписі), у зв`язку з чим його було доставлено поліцейськими до відділення поліції.

Установивши та зафіксувавши, що після зупинки транспортного засобу, водій транспортного засобу з ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження огляду, як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, поліцейськими підставно складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за

ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо посилань захисниці на недопустимість та неналежність відеозапису, як доказу, що міститься в матеріалах справи, апеляційний суд зауважує про таке.

Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключного національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі "будь - які фактичні дані". Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.

Посилання захисниці про те, що відеозапис не є безперервним, апеляційний суд оцінює критично, оскільки КУпАП не містить застережень щодо мінімальних чи то максимального обсягу відеозапису, який може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення. У той час, як долучений до матеріалів справи відеозапис за своїм обсягом та повнотою відповідає критерію достатності, та містить фіксацію подій, що підтверджує обставини, викладені та зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, засоби відеозапису правоохоронцями використовувалися, починаючи з часу руху зупинки транспортного засобу, встановлення особи водія, виявлення у останнього ознак алкогольного сп`яніння, висловлення на його адресу вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та закінчуючи моментом складення адміністративних матеріалів справи, що спростовує твердження захисниці про недопустимість відеозапису, як джерела доказу.

Сама собою відмінність у номері засобу відеофіксації того, що зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення з тим, що відображений на відеозаписі не має правового значення, оскільки стороною захисту не оспорюються фактичні обставини цієї справи, як і те, що за допомогою цього джерела поліцейськими зафіксовано саме обставини складення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 .

Фактичні дані, що містяться на DVD-диску, захисницею не спростовані, тому апеляційний суд погоджується з оцінкою доказів, котра надана судом першої інстанції.

Аргументи захисниці про те, що ОСОБА_1 намагався самостійно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, однак не зміг цього зробити через відсутність у нього направлення уповноваженої службової особи, апеляційний суд відхиляє, оскільки на вимогу поліцейських ОСОБА_1 неодноразово відмовився від проходження цього огляду у зазначений вище спосіб, тим самим на власний розсуд, обрав таку модель поведінки, за якої нівелював виконання обов`язку, передбаченого п.2.5 ПДР.

Апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що такий склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження огляду є правопорушенням з формальним складом, тобто є закінченим саме з моменту висловлення водієм відмови від проходження огляду.

Зважаючи на те, що під час висловлення поліцейськими на адресу ОСОБА_1 вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у тому числі і у закладі охорони здоров`я, останній неодноразово відмовився, факт його прибуття до закладу охорони здоров`я з метою проходження огляду, вже після складення адміністративних матеріалів , не має правового (юридичного) значення у цьому випадку.

З підстав наведених вище, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що поліцейський на вимогу ОСОБА_1 безпідставно відмовився вручати йому направлення до закладу охорони здоров`я, оскільки перед цим водій вже неодноразово відмовся від проходження огляду у зв`язку з чим було складено протокол про адміністративне правопорушення, що було зафіксовано за допомогою засобів відеофіксації, тому доцільної необхідності вручення йому цього документа не було.

Твердження захисниці про те, що ОСОБА_1 поводив себе адекватно, його поведінка не містила будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, апеляційний суд оцінює критично, оскільки відповідаючи на запитання поліцейських, водій підтвердив, що вживав горілку, крім того, у той час, як правоохоронці очікували поки водій пред`явить документи, останній намагався втікти з місці події, що у всякому разі спростовує наведені вище твердження адвоката та свідчить про те, що поведінка водія не відповідала критерію адекватності.

Недоліки у оформленні таких документів, як акт огляду (відсутня дата складення) та вказівка у часі направлення на огляд іншого часу, а ніж зафіксовано за допомогою відеозапису, не спростовуються ту обставину, що на вимогу поліцейського ОСОБА_1 відмовився від виконання обов`язку, передбаченого п.2.5 ПДР, чим порушив ч.1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів захисниці про недотримання поліцейськими вимог ст. 35 Закону України "Про національну поліцію", апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію "визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю. (п. 2,3 ч. 1,ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію").

Відповідно до п. 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. N 1456, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.

Згідно з п. 5 та 7 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: - запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування; - перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Апеляційний суд вважає, що працівники поліції діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України "Про національну поліцію та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з дотриманням вимог "Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану", порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства не встановлено.

Таким чином, зупинивши транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 у період дії правового режиму воєнного стану, з метою перевірки документів, правоохоронці діяли у межах правового поля.

Сама по собі незгода водія із причинами зупинки транспортного засобу або не надання працівниками поліції доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, не звільняє водія від обов`язку, на вимогу правоохоронців, надати документи, перелік яких визначено законом та у разі необхідності пройти огляд на стан сп`яніння.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що правомірність інших дій правоохоронців, окрім як дотримання процедури щодо складення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, не стосується предмету розгляду цієї справи, і не свідчить про неправомірність дій правоохоронців під час зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 з метою перевірки у нього документів.

Та обставина, що правоохоронцями зупинено автомобіль під керування

ОСОБА_1 на іншому службовому транспортному засобі, а ніж ті, про які він мав службову інформацію відповідно до відомчого акту, позбавлені правового обґрунтування, оскільки використання конкретного службового автомобілю не впливає на обсяг повноважень правоохоронців, коло яких визначене законом.

Іншими доводами апеляційну скаргу захисниця не обґрунтовує.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, відсутні підстави для закриття провадження у справі, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КупАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

Апеляційну скаргу захисниці Комарової Ганни Олексіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ширяївського районного суду Одеської області від 24 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко