П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Янголь Є.В., особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , військовослужбовець,

за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 03.12.2024 року об 00 год. 00 хв. в м.Сумах по площі Покровська , 12 керуючи транспортним засобом не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП. За даним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 187395.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину визнав за обставин, зазначених у протоколі про адміністративні правопорушення, також просив врахувати його скрутне матеріальне становище.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши адміністративні матеріали справи, вважаю, що ті фактичні дані, що містяться у протоколі від 03.12.2024 серії ЕПР 1 № 187395, наданих Управлінням патрульної поліції в Сумській області, дають підстави стверджувати, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Так, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 280 КУпАП: орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи завдано матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 03.12.2024 року о 00 год. 00 хв. у м. Сумах по пл. Покровській, 12 керував транспортним засобом не маючи посвідчення водія.

Відповідно до п.2.1 а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно довідки старшого інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Сумській області Лєонової Д.- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, притягувався 12.10.2024 до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн (копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3248095 від 12.10.2024 на а.с. 2).

У відповідності до відомостей інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» інформація про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія відсутня.

Належність транспортного засобу Volkswagen н.з. НОМЕР_1 , відповідно до інформаційно-пошукових систем МВС України ОСОБА_2 .

Окрім цього, провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується іншими дослідженими у суді матеріалами справи, а саме відеозаписом з оптичного носія даних (а.с. 6), де переконливо та в достатній мірі підтверджені обставини, викладені в протоколі, зокрема, факт відсутності права на керування транспортними засобами та обізнаність про це ОСОБА_1 .

Згідно ч. ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частиною 5 статті 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом фактичні дані, дії ОСОБА_1 необхідно кваліфікувати за ч. 5 ст. 126 КУпАП як повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відтак, жодних обставин чи фактів, які б давали підстави не довіряти наведеним доказам чи фактичним даним, що в них містяться, у суду не має, тому факт скоєння ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП, суд вважає доведеним.

Враховуючи безальтернативну санкцію, яка передбачає накладення штрафу з позбавленням права керування т/з, суд призначає відповідно саме таке стягнення.

Суд не може застосовує таке додаткове стягнення як конфіскація т/з, оскільки з матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб належить іншій особі.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з правопорушника необхідно стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн.

З приводу заяви ОСОБА_1 про скрутне матеріальне становище слід зазначити наступне.

Згідно ч. 2 ст. 301 КУпАП визначено, що відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Тобто, КУпАП не регулює питання щодо можливості розстрочки виконання постанови.

Водночас, ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримання принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». ЄСПЛ поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12; рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03).

З огляду на викладене, виходячи із системного аналізу процесуальних норм законодавства України, усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення порушеного питання поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону при вирішенні питання про розстрочку штрафу, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема кримінального, які регламентують подібні відносини, заповнивши тим самим прогалину у законодавстві України про адміністративні правопорушення, що є невід`ємним правом учасників провадження у справі про адміністративні правопорушення (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Частиною 4 ст. 53 КК України визначено, що з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Враховуючи визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, та призначення йому штрафу за цією статтею на користь держави в сумі 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн, його клопотання слід задовольнити та розстрочити йому виплату штрафу на строк 12 (дванадцять) місяців зі щомісячним платежем 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 копійок щомісяця.

Керуючись ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ст. ст. 33, 40-1, ч. 5 ст. 126, ст. 283, ст. 284 КУпАП, ч.4 ст. 53 КК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605,60 гривень.

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП задовольнити.

Розстрочити ОСОБА_1 виконання постанови Зарічного районного суду м.Суми від 16.12.2024 про накладення адміністративного стягнення в частині сплати штрафу в розмірі 40800 грн на строк 12 місяців, зі сплатою штрафу рівними частинами по 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок щомісяця до 28 числа кожного місяця.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-денного строку до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя Є.В.Янголь