г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4519/24
Номер провадження 3/213/2101/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Алексєєв О.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених

ст. ст. 126 ч.5, 130 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , повторно протягом року, 17 жовтня 2024 року о 12.10 годині біля буд.28 по вул. Збагачувальна в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області керував транспортним засобом Шкода Суперб, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 130 ч.2 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , повторно протягом року, 17 жовтня 2024 року о 12.10 годині біля буд.28 по вул. Збагачувальна в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області керував транспортним засобом Шкода Суперб, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п.2.1 "а" Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 126 ч.5 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 25 листопада 2024 року через канцелярію суду подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, проте цим правом не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співвставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ видно, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Суддею відзначається, що законодавством встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає особі можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення її справи полягає в активній участі у розгляді її справи і недопущенні зловживань наданими їй правами.

Дотримання балансу між інтересами всіх сторін при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.

В той же час практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. За таких підстав доходжу до висновку про необхідність провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення. В порядку ст. 268 КУпАП справу розглянуто без участі ОСОБА_1 .

Дослідив матеріали справи у їх сукупності, приходжу до таких висновків.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з вимогами пункту 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.

Порядок встановлення стану сп`яніння особи, яка керує транспортним засобом, передбачений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/7350, відповідно до якої огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Відповідно до п.3 розділу І вказаної інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.6, п.7 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

В протоколі про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 вказані такі ознаки алкогольного сп`яніння як: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови та координації рухів, що відповідає ознакам алкогольного сп`яніння, які заначені в Інструкції.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилився від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Отже, відмова від проходження огляду для встановлення або/чи спростування факту перебування водія у стані алкогольного сп`яніння є самостійною підставою для притягнення особи, яка відмовилась від проходження такого огляду, до адміністративної відповідальності

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП (із змінами) огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до підпункту «а» п.2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною четвертою цієї статті, яка в свою чергу передбачає накладення стягнення за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Вина ОСОБА_1 у вчинені вказаних адміністративних правопорушень, доведена в судовому засіданні та підтверджується письмовими матеріалами справи, в тому числі: протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №152625 від 17 жовтня 2024 року, серії ЕПР1 №152637 від 17 жовтня 2024 року, направленням ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17 жовтня 2024 року, актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 17 жовтня 2024 року, де зафіксовано відмову пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, рапортами поліцейських, роздруківками карток обліку адміністративних правопорушень та дослідженими в судовому засіданні відеозаписами.

Згідно з наявними даними облікових баз ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами. Транспортний засіб належить ОСОБА_2 .

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово зазначав, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумні ву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Вказані вище протоколи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 складені щодо однієї і тієї ж особи, одночасно надійшли для розгляду та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд.

Отже, вважаю за необхідне розглянути зазначені протоколи про адміністративне правопорушення (справи №213/4516/24, №213/4519/24) одночасно в одному провадженні та призначити адміністративне стягнення за правилами, встановленими ст. 36 КУпАП в межах санкції ст. 126 ч.5 КУпАП, яка є більш серйозною з числа вчинених у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП підлягає стягненню з останнього судовий збір у дохід держави.

Керуючись ст. ст. 23, 27, 30, 36, 40-1, 126 ч.5, 130 ч.2, 251, 268, 283-285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Справи про адміністративне правопорушення №213/4516/24, №213/4519/24 стосовно ОСОБА_1 за скоєння адміністративних порушень за ст. ст. 126 ч.5, 130 ч.2 КУпАП - об`єднати в одне провадження.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 126 ч.5, 130 ч.2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок (Отримувач: ГУК у Дніпр-кій обл./Дн-ка об.21081300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155, Банк отримувача - Казначейство України; Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача: UA0004001, Код класифікації доходів бюджету - 21081300, Призначення платежу _____;______________________; 21081300, Серія, номер протоколу (адміністративний штраф (ДАІ) у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 05 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова набирає законної сили після спливу строку подачі апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.В. Алексєєв