Справа № 478/1801/24 Провадження № 3/478/708/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року смт. Казанка

Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Іщенко Х.В., за участю секретаря Поліщук С.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з військової частини НОМЕР_1 , відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. грабове Шацького району Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, старшого сержанта із матеріального забезпечення роти забезпечення батальйону військової частини НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

26.11.2024 року близько 19 год. 45 хв., в умовах особливого періоду та воєнного стану, старший сержант ОСОБА_1 був виявлений на території тимчасового розташування (дислокаціх) батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: стійкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличча, нечітке мовлення, порушення координації рухів (хитка хода). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 відмовився у присутності свідків, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Про місце і час розгляду справи ОСОБА_1 був сповіщений належним чином, в судове засіданняне з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Враховуючи те, що ОСОБА_1 був обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, будь-яких дій з його боку, спрямованих на визначення результату розгляду справи відносно нього, не вчинялось, тому в силу ч. 1 ст. 268 КУпАП справа розглядається за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, приходжу такого висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

При цьому, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 254 КУпАП найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який повинен містити ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Статтею ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-20 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Диспозиція ч. 3 ст. 172-20КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого ЗУ «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Стаття 1 Закону України «Про оборону України» розкриває поняття терміну «особливий період», - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» проходження військової служби здійснюється громадянами України як у добровільному порядку (за контрактом), так і за призовом.

Відповідно до п. 6 ст. 12 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Положеннями п. 1 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_1 № 596/24 від 27.11.2024 року, який враховуючи положення ст. 251 КУпАП є доказом,26.11.2024 року близько 19 год. 45 хв., в умовах особливого періоду та воєнного стану, старший сержант ОСОБА_1 був виявлений на території тимчасового розташування (дислокаціх) батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: стійкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличча, нечітке мовлення, порушення координації рухів (хитка хода). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 відмовився у присутності свідків, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Факт появи (перебування) військовослужбовця Військової частини ОСОБА_1 в умовах дії особливого періоду (військового стану) на території Військової частини, у місці її тимчасової дислокації, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (в нетверезому стані) та відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за обставин, вказаних у протоколі, підтверджується свідками зазначеними у протоколі (військовослужбовцями вказаної Військової частини) заступником командира батальйону з психологічної підтримки персоналу капітаном ОСОБА_3 та офіцером групи психологічного супроводу ст. лейтенантом ОСОБА_4 .

Крім зазначеного, вказані в протоколі обставини, зокрема відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджено Актом, про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, складеного за участю свідків, від 26.11.2024 року.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, суд вважає доведеною.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Враховуючи особу винного, який до адміністративної відповідальності притягується вперше, ступінь його вини, майновий стан відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, суд вважає, що відповідно до мети адміністративного стягнення, яке застосовується до особи з метою її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП) необхідним та достатнім для його виправлення буде застосування до ОСОБА_1 міри адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП суд стягує з правопорушника ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 40-1, 276 - 280, 283 - 285 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Роз`яснити ОСОБА_1 :

- що відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу;

- що згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати ним штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом, яким стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова суддіу справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративнеправопорушенняможе бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративноївідповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: Х.В.Іщенко