ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/823/24 Доповідач - Галіян Л.Є.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є.

з участю

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника - адвоката Кантелюка Т.-Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кантелюка Т.-Т.Ю. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 605,60 гривень.

Згідно даної постанови, ОСОБА_1 22 вересня 2024 року о 05 год. 04 хв. на дорозі Р-41 керував транспортним засобом (далі ТЗ) «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки ТЗ із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 6810» номер «ARCD-0524» (повірка дійсна до 02 липня 2025 року), що підтверджується тестом номер 3692 від 22 вересня 2024 року, результати огляду становлять 0,35 проміле; у протоколі також вказано, що ОСОБА_1 погодився з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння. Як наслідок особа, яку притягують до адміністративної відповідальності, порушила п.2.9.а. ПДР керування ТЗ особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вказані вимоги мотивує тим, що поліцейськими порушено порядок проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки жодних ознак алкогольного сп`яніння у нього не було.

Зазначає, що відеозапис із місця події не є безперервним, а водій був не згоден із результатом, але працівники під примусом відмовили його від проходження огляду у медичному закладі, тому його дії мали підпадати під п.2.5. ПДР України, а не п.2.9.а. ПДР України.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні достатні, об`єктивні та беззаперечні докази того факту, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, а огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений на місці зупинки відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП вважає недійсним.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 . Та його захисника, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступного висновку.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі належно досліджених та оцінених всіх доказів, наявних в матеріалах справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №134373 від 22 вересня 2024 року ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції, пройшов огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу газоаналізатор Drager Alcotest 6810 «ARCD-0524».

Факт перебування в стані алкогольного сп`яніння підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме результатами тесту, проведеного за допомогою застосування приладу газоаналізатор Drager Alcotest 6810» номер «ARCD-0524», згідно з якими рівень алкоголю становив 0,35%о.

При цьому, результати огляду за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6810, останнє калібрування якого здійснювалось 02.07.2024 року, що вбачається з роздруківки результату огляду та свідоцтва про повірку приладу, є належним доказом у справі.

Так, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

На виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудних камер щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 ..

Долучені відеозаписи відображають події щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зі згоди водія та результат огляду-0,35 ‰ .

Вказаний відеозапис є належним доказом, оскільки на ньому чітко зафіксований факт проходження огляду на стан сп`яніння та встановлення факту перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, вказані обставини ОСОБА_1 у встановленому процесуальним законом порядку не спростовані.

Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.

Отже, матеріалами справи встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено працівниками поліції у відповідності до вимог ст.266 КУпАП, із застосуванням технічних засобів відеозапису, що в свою чергу не вимагає обов`язкової присутності двох свідків при проведенні огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Також, з долученого до матеріалів справи відеозапису, на якому зафіксовано процес проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції, вбачається, що останній беззаперечно погодився на пропозицію працівника поліції пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів. З результатом, визначеним технічним приладом газоаналізатора «Alcotest DRAGER 6810» - 0,35 ‰ (проміле) ОСОБА_1 був ознайомлений та погодився з результатом, а також відмовився пройти такий огляд у медичному закладі.

При цьому не заслуговують на увагу доводи захисника, що в діях працівників поліції була провокація та примус щодо водія, оскільки патрульними поліцейськими було двічі з`ясовано чи ОСОБА_1 згоден із результатом, на що він відповів згодою щодо результатів на місці події і відмовився проїхати у медзаклад для повторного проходження такого.

Працівниками поліції також складено Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, де зазначено виявлені у водія ознаки алкогольного сп`яніння, із яким останній був ознайомлений та поставив свій підпис про згоду із результатом огляду (а.с.4), тому твердження захисника в цій частині не не знайшли свого підтвердження.

Крім того, у матеріалах справи відсутні і суду не надано даних про те, що ОСОБА_1 звертався до відповідних правоохоронних органів зі скаргою на неправомірні дії працівників поліції під час проходження ним огляду на стан сп`яніння, у тому числі щодо примушування його працівниками поліції погодитися із результатами огляду.

Таким чином доводи захисника, що дії ОСОБА_1 мали підпадати під порушення п.2.5. ПДР України, а не п.2.9.а. ПДР України спростовуються вищенаведеним, оскільки водій висловив чітку згоду із результатом огляду, тобто керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Також із долученого відеозапису поліцейських вбачається, що патрульними поліції ОСОБА_1 було належним чином роз`яснено підстави огляду та роз`яснено процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції доводи сторони захисту про те, що огляд проводився одним працівником поліції, а протокол та акт огляду складено іншим працівником, оскільки вказана обставина не скасовує відповідальність ОСОБА_1 за порушення ним вимог п.2.5 ПДР України. Водночас, як вбачається з досліджених матеріалів справи, зокрема з відеозапису вбачається, що огляд на визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 проводився за участю обох працівників поліції, які здійснювали патрулювання у складі одного екіпажу, а тому доводи про це апеляційної скарги суд оцінює критично, так як це не є підставою для визнання даного огляду недійсним.

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За викладених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.

Що стосується призначеного стягнення ОСОБА_1 , то воно судом першої інстанції визначено вірно з дотриманням вимог ст.ст. 33-35 КупАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, його сімейного стану, характеризуючих даних, враховано відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення та визначив стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги з якими закон пов`язує призначення стягнення, а також ті, на які вказує апелянт у своїй скарзі, а тому його доводи про скасування постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, у зв`язку із чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кантелюк Т.-Т.Ю. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя