Провадження № 3/761/7435/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Романишена І.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у місті Києві щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 116671 від 23.08.2024 року зазначено, що 23.08.2024 року о 19:55 год. водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Mercedes днз НОМЕР_1 в м.Київ по вулиці Велика Житомирська 2А з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, кординації рухів, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилась, чим порушила пункт 2.5 ПДР України.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Штіфонов П.С. в судовому засіданні наголосив увагу на тому, що в матеріалах справи відсутні докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Просив закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, врахувавши аргументи, що зазначені ним у письмових поясненнях по суті справи.

У письмових поясненнях захисником зауважено, що з наявного в матеріалах справи відеозапису із портативних відеореєстраторів працівників патрульної поліції щодо складання адміністративних матеріалів за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 вбачається, що під час спілкування з поліцейськими, вона поводила себе адекватно, чітко відповідала на їх запитання, висловлював свої заперечення, а докази керування нею автомобілем відсутні.

Відеозаписом не зафіксовано і відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, роз`яснення процесуальних прав та суті правопорушення. Це саме поліцейський декілька разів під запис сказав, що вона нібито відмовляється, в той час як ОСОБА_1 наголошувала, що автомобілем не керувала, що свідчить про відсутність підстав для проведення огляду.

Крім цього, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту керуванням транспортного засобу ОСОБА_1 та порушення водієм ОСОБА_1 , таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останньої (як би таке керування відбувалося).

На думку сторони захисту, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 допустила будь-які порушення правил дорожнього руху, сидячи у своєму автомобілі, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції не була зобов`язана виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно неї не можуть бути належними та допустимими доказами її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до адміністративної відповідальності.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однією з головних умов огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є не лише наявність достатності підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння чи в нього маються ознаки такого стану, а й та обставина, що він саме у такому стані керував транспортним засобом.

Водночас для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, передбаченої ч.1 ст.130 КпАП України, матеріали справи мають містити належні та допустимі докази сукупності наступних обставин: керування особою транспортним засобом у конкретний час і місці; вимоги поліцейського до такої особи пройти відповідно до встановленого порядку медичний огляд на стан наявності чи відсутності стану алкогольного сп`яніння; наявність категоричної відмови особи пройти відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан такого сп`яніння.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 23.08.2024 року о 19:55 год. водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Mercedes днз НОМЕР_1 в м.Київ по вулиці Велика Житомирська 2А з ознаками алкогольного сп`яніння.

Між тим, у справі не зібрано достатньої кількості доказів, які б вказували на доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у зазначений у протоколі час та місці.

Відповідно до правил, визначених п.5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженоїНаказом МВС України 18.12.2018 року №1026, включення портативного відеореєстраторавідбувається з моменту початку виконання службових обов`язківабо спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратораполіцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.

Згідно з п. 6 Розділу II Наказу № 1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відповідно до ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.2 розділу І Інструкції застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: 1)попередження, виявлення або фіксування правопорушення; 2) охорони громадської безпеки та власності; 3) забезпечення безпеки осіб; 4) забезпечення публічної безпеки і порядку.

За визначеннями п.3 розділу І Інструкції, відеореєстратор - це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації; п.1 розділу III вказує, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія; портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Згідно із п.4 розділу 2 Інструкції, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського.

Портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації (далі - Журнал обліку), який зберігається в органі, підрозділі поліції (п.3 розділу 2 Інструкції).

З аналізу вище наведених положень чинного законодавства та відомчих нормативно-правових актів слід дійти висновку, що під час здійснення своїх повноважень поліцейськими повинен використовуватися портативний відеореєстратор, отриманий за підписом у відповідному підрозділі поліції, та закріплений на форменому одязі працівника поліції, та відеозапис саме з такого реєстратору є допустимим доказом наявності тих чи інших подій зафіксованих на ньому, оскільки саме з відеозапису, здійсненого на відеореєстраторі вбачається час та дата фіксації тих чи інших подій.

Відповідно до імперативних норм права, включення портативного відеореєстратора повинно відбуватись з моменту початку виконання службових обов`язків поліцейськими (початку зміни), а відеозйомка повинна здійснюватись безперервно до завершення виконання службових обов`язків (закінчення робочого дня). А виключні випадки, коли поліцейський може призупинити здійснення такого відеозапису встановлені законодавцем як: випадки, пов`язані з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

У пункті 10 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 116671 зазначено: «Технічний засіб відеозапису: БК470160», однак жодних відомостей про здійснення відеозапису та залучення відеозапису до протоколу у якості додатку протокол не містить.

У пункті 11 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 116671 міститься посилання, що до нього додаються: направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння.

Разом з тим, до матеріалів справи долучено диск, який містить два відеозаписи.

За результатами перегляду в судовому засіданні першого відеозапису з назвою video_24-09-03_15-52-46 вбачається, що відповідний запис проведено за допомогою власних технічних засобів особою, яка повідомила ОСОБА_1 , що є працівником поліції, однак з відповідного запису неможливо ідентифікувати особу, яка здійснила зйомку, оскільки працівник поліції не повідомляв свого прізвища, ім`я та посади.

Відсутня також дата та час зйомки, водночас у назві файлу зазначено, що датою та часом створення відеозапису є 03.09.2024 року 15 год. 52 хв. 46 сек., в той час як події мали місце 23.08.2024 року.

У вказаному відеозаписі міститься посилання про те, що у працівників поліції наявний відеозапис, яким підтверджено факт керування ОСОБА_1 автомобілем та відмова від проходження відповідного огляду, проте відповідного доказу матеріали справи не містять.

Принагідно зауважити, що долучення до матеріалів справи вказаного відеофайлу невідомого походження з невідомого технічного пристрою є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1026 від 18 грудня 2018 року.

Отже, наданий відеозапис з назвою video_24-09-03_15-52-46, не може бути належними та допустимим доказами у справі.

Зі змісту переглянутого судом відео, яке містить запис «116671», маркування з датою, часом зйомки та серійним номером засобу зйомки прослідковується, що відеозйомка проведена із застосуванням технічних засобів для відеофіксації, розпочалася 23.08.2024 20:14:53 та має декілька фрагментів (останній з яких закінчився 23.08.2024 20:55:28), які фіксують оформлення працівниками поліції матеріалів про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

На вказаному відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 сиділа на пасажирському місці, при спілкуванні з працівником поліції відмовлялася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки автомобілем не керувала.

Слід відзначити, що у розписці, яку підписала ОСОБА_1 містяться посилання, що водія відсторонили від керування транспортного засобу саме 23.08.2024 о 19:54 год, при цьому у протоколі та у картці обліку зазначено, що вона керувала транспортним засобом 23.08.2024 о 19:55 год.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» наведене в п.27 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом виконання функції водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в п.38 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року (справа № 404/4467/16-а (2-іс/811/3/17) зазначено, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

За вказаних обставин, матеріали справи не містять достовірних відомостей, з яких можна було б беззаперечно, за принципом «поза розумним сумнівом» встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, в змісті визначення цього терміну, а тому зазначене в принципі не породжувало обов`язку проходити огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Враховуючи презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини особи, необхідність тлумачення усіх сумнівів на користь особи, суд приходить до висновку про відсутність складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.247, ст.ст. 251, 252, 283-285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА