Номер провадження 3/754/5784/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 грудня 2024 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Соловйов Олег Леонідович розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Азербайджану, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.130 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №146306, «громадянин України ОСОБА_2 09.10.2024 о 08:46 год. у м. Києві по вул. Електротехнічній,1 керував транспортним засобом Opel Astra реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, не природна блідість шкірного покрову обличчя, тремтіння пальців рук». Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил Дорожнього Руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

За змістом вказаного протоколу зазначено, що ОСОБА_2 має громадянство України, особу нібито встановлено відповідно до посвідчення водія НОМЕР_2 . Наведене твердження не відповідає об`єктивній дійсності, оскільки зі змісту посвідчення настає, що видано воно в республіці Азербайджан та має міжнародних стандарт із викладом анкетних даних особи латинськими літерами. Наявність громадянства України та коректність перекладу прізвища та ім`я особи, належним чином не перевірено, оскільки вказані данні встановлювались за обліковими відомостями реєстрів, наявних у розпорядженні патрульної поліції. Всупереч цьому, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні надана посвідка на постійне проживання № НОМЕР_3 , відповідно до якої настає, що особа яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 є громадянином Азербайджану. Наведене вказує, що особа правопорушника на час складання протоколу належним чином невстановлена, володіння державною мовою, якою складено протокол не з`ясовано.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 тривалий час проживає на території країни, але лише на побутовому рівні володіє російською мовою, української не знає, участь перекладача при складенні протоколу йому не була забезпечена.

Опираючись на практику Європейського суду з прав людини, насамперед у справі "Кускані проти Сполученого Королівства" (Cuscani v United Kingdom), 32771/96, 24 вересня 2002 року, слід дійти висновку про необхідність забезпечення працівниками патрульної поліції дотримання вимог ст.256 КУпАП, в частині перекладу тексту мовою, зрозумілою особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні захисником ОСОБА_3 - адвокатом Гошко В.І. висловлені заперечення, відповідно до яких останній звернув увагу не встановлення особи правопорушника, незабезпечення права на захист та перекладача, відсутність об`єктивних ознак сп`яніння, та неналежну фіксацію відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, яка була обумовлена необхідністю відвезення хворої дитини до спеціалізованого закладу. Вважає, що в діях останнього відсутній склад правопорушення, оскільки ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд після відвезення дитини до спеціалізованого закладу, що можливо було здійснити за допомогою екіпажа патрульної поліції.

При вирішенні питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, слід виходити з наступного.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Згідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Отже, лише при наявності у особи, яка керувала транспортним засобом ознак сп`яніння, може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Обов`язок проходження особами огляду на стан сп`яніння, покладається на осіб, які керували транспортними засобами з явними ознаками сп`яніння.

Порядок проходження водіями огляду на стан сп`яніння в Україні, визначається «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції» затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735) та положеннями ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п. 7 Розділу І вказаної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналогічні вимоги викладені у п. 6 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, відповідно до якого у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно із п. 1 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви, згідно із п. 6 розділу ІІ Інструкції № 1452/735.

Аналогічні вимоги викладені у п. 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008, в редакції діючої на час вчинення правопорушення.

Таким чином, для притягнення водія до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП за порушення вимог Правил дорожнього руху має бути встановлений факт керування в стані сп`яніння, або факт відмови водія від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, зокрема і у закладі охорони здоров`я, задокументовані у встановленому законом порядку.

Протокол про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 № 146306 від 09.10.2024, складався без присутності свідків, про що зазначено у наведених документах, а лише із застосуванням відеозапису фіксації вчиненого ОСОБА_2 (дотримана орфографія оригіналу) порушення п. 2.5 ПДР, що є достатнім для фіксації відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до п. 6 Інструкції № 1395, ч. 2 ст. 266 КУпАП.

У такому разі доказом відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння має бути відеозапис вчиненого порушення п. 2.5 ПДР, який долучається до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до дослідженого відеозапису, який додано до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 146306, вбачається спілкування працівників патрульної поліції з ОСОБА_4 , щодо проходження огляду на стан сп`яніння, в той же час момент безпосередньої зупинки транспортного засобу, або фіксування факту керування транспортним засобом, співробітниками поліції не зафіксовано.

Відео, де було б зафіксовано роз`яснення водію зрозумілою для нього мовою обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння, згідно із Інструкції № 1452/735 та на якому було б зафіксовано відмову ОСОБА_3 від проходження такого огляду доданий до протоколу про адміністративне правопорушення СД-диск не містить. Переглядом відеозапису встановлені вимоги водія на забезпечення права на захист.

За твердженнями останнього,. відмова від проходження огляду на стан сп`яніння була обумовлена неможливістю залишення дитини 2016 року народження, із хронічним психічним захворюванням та необхідністю доставлення її до спеціалізованого медичного закладу. На підтвердження зазначених обставин, суду надано медичний висновок №724 про дитину-інваліда, виданий 18.10.2023 КНП «Міський заклад з надання психіатричної допомоги».

Як вже зазначалось вище, свідки адміністративного правопорушення - порушення ОСОБА_4 п. 2.5 ПДР, в частині відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у даному випадку також відсутні, оскільки вони не залучались до складання адміністративного матеріалу.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст.251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь.

Наявність ознак наркотичного сп`яніння та відмова ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп`яніння не підтверджена доданими до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 146306 доказами. Твердження останнього про вимушений характер відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, через необхідність забезпечення інтересів дитини, не спростовано за результатами судового розгляду. Можливість проходження огляду після доставлення дитини до спеціалізованого закладу, безпідставно відхилена працівниками поліції, що вказує на вимушений характер дій з боку водія.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, суд не вбачає переконливих доказів, які б доводили наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява F 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Отже, слід дійти до висновку про необхідність закриття провадження у справі в зв`язку з відсутність складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 8, 27, 34, 35, 247, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом десяти днів із дня її винесення.

Суддя: О.Л.Соловйов