ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/637/24 Номер провадження 33/814/1262/24Головуючий у 1-й інстанції Гришко О. Я. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., за участі адвоката Забари Ю.А., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Забари Юрія Анатолійовича на постанову судді Оржицького районного суду Полтавської області від 11 листопада 2024 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Оржицького районного суду Полтавської області від 11 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави.

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 17.07.2024 близько 9 год. 40 хв. на автодорозі сел. Оржиця - с. Райозеро Лубенського району Полтавської області, керував ТЗ ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального приладу Alcotest Drager 6810, результат 1.20‰, тест № 824, від керування відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 адвокат Забара Ю.А. подавши апеляційну скаргу, в якій просить постанову Оржицького районного суду Полтавської області від 11 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що до протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції додано запис, однак в тексті протоколу не зазначено відомості про носії,, на якому додається відеозапис, кількість та назву відеофайлів, а також дані про технічний засіб, який здійснює відеозапис. Вказана інформація, не знайшла свого відображення в оскаржуваній постанові суду.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що висновок тестування на алкоголь від 17.07.2024 року, котрий мається в матеріалах справи, виготовлений у вигляді паперової стрічки із друкованим текстом та додатковими рукописними записами, не містить номеру протоколу, до якого він додається, тобто цей документ не відображає всієї необхідної інформації, котра передбачена в його бланку.

Стверджує, що належних та допустимих доказів факту керування ОСОБА_1 зазначеним протоколі транспортним засобом працівниками поліції не надано та судом першої інстанції не досліджувалося.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасника справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.07.2024 близько 9 год. 40 хв. ОСОБА_1 на автодорозі сел. Оржиця - с. Райозеро Лубенського району Полтавської області, керував ТЗ ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального приладу Alcotest Drager 6810, результат 1.20‰, тест № 824, від керування відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що дане правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №282195, в якому, зокрема, міститься запис ОСОБА_1 про те, що він зі змістом протоколу ознайомлений, відеозаписом працівників поліції щодо обставин вчинення даного адміністративного правопорушення, висновком тестування на алкоголь від 17.07.2024 за допомогою газоаналізатора Drager, з якого вбачається, що за допомогою Alcotest 6810, тест № 824 ОСОБА_1 17.07.2024 9 год. 49 хв. пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння та його результат становить 1.20‰, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену частиною другою статті 130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 , не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.

Доводи апелянта про те, що належних та допустимих доказів факту керування ОСОБА_1 зазначеним протоколі транспортним засобом працівниками поліції не надано та судом першої інстанції не досліджувалося, апеляційний суд відхиляє дані доводи виходячи з наступного.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівниками поліції був зупинений транспортний засіб ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , в ході перевірки документів було встановлено, що вищевказаним транспортним засобом керував ОСОБА_1 , одночасно працівниками поліції зазначено, що останнього позбавлено права керування транспортним засобом. Працівниками поліції було запропоновано пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» та роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду, на питання працівників поліції « чи вживали алкогольні напої ?», ОСОБА_1 відповів «так, пиво». Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» склав 1.20 проміле.

Щодо інших доводів, апеляційний суд не бере до уваги, так як зазначені порушення в доводах апеляційної скарги не є суттєвим та жодним чином не вплинуло на правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 130 КУпАП. Постанову суду першої інстанції належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови суду не встановлено.

Окрім цього вина ОСОБА_2 підтверджується іншими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №282195, в якому, зокрема, міститься запис ОСОБА_1 про те, що він зі змістом протоколу ознайомлений, відеозаписом працівників поліції щодо обставин вчинення даного адміністративного правопорушення, висновком тестування на алкоголь від 17.07.2024 за допомогою газоаналізатора Drager, з якого вбачається, що за допомогою Alcotest 6810, тест № 824 ОСОБА_1 17.07.2024 9 год. 49 хв. пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння та його результат становить 1.20‰, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції постановою Оржицького районного суду Полтавської області від 02.10.2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП. та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Хабардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Забари Юрія Анатолійовича не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Забари Юрія Анатолійовича залишити без задоволення.

Постанову судді Оржицького районного суду Полтавської області від 11 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин