ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2024 Справа №607/19366/24 Провадження №3/607/8165/2024

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ромазан В.В., розглянувши матеріали, які надійшли із Відділення поліції №4 (м.Збараж) Тернопільського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено в судовому засіданні, 29 серпня 2024 року о 12 год. 38 хв., в с. Ступки по вул. Тернопільська Тернопільського району Тернопільської області, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Volkswagen LT28D», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи із поважних причин суду не подавав.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Кметик В.С. у судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Крім цього, від захисника Кметика В.С. 18.10.2024 та 17.12.2024 поступили клопотання про закриття провадження у даній справі з підстав передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення. Так, захисник вважає, що органом Національної поліції було порушено процедуру зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 . Так, з відеозапису долученого поліцейським вбачається, що підставою для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 було порушення водієм пункту 9.2 ПДР України, а саме не увімкнення показчика повороту, а також те, що водій керував транспортним засобом без ременя безпеки. Вважає, що працівник поліції не пояснив водію на підставі якого рішення він зупинив транспортний засіб. Тобто, вважає, що працівниками поліції не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами визначену законом підставу для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_2 . Також вважає, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП є неналежним доказом. Крім цього, зазначив, що перед проведенням ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції не було озвучено наявні у водія ознаки алкогольного сп`яніння, а також порушено процедуру направлення водія з метою визначення у нього стану алкогольного сп`яніння на огляд в медичний заклад. Також, вважає, що відеодокази, які надані працівниками поліції у підтвердження винуватості ОСОБА_1 не підписані цифровим електронним підписом, відтак вони є неналежними та не допустимими. Крім цього, зазначив, що на його думку, було порушено процедуру відсторонення водія від керування транспортним засобом, оскільки жодного документу інспектором поліції на підтвердження того, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом до матеріалів даної адміністративної справи не долучено.

Дослідивши всі зібрані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєне адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Порядок фіксації вказаного порушення та проходження медичного огляду регламентовано ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015р. № 1452/735 (далі Інструкція).

Згідно ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як вбачається із нагрудник камер працівників поліції, наданих органом Національної поліції на підствердження винуватості ОСОБА_1 здійсненого за допомогою нагрудної камери 212089, про яку зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, працівниками поліції 29.08.2024 року о 12 год. 38 хв., в с. Ступки по вул. Тернопільська Тернопільського району Тернопільської області було зупинено водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки «Volkswagen LT28D», д.н.з. НОМЕР_1 . Підставою для такої зупинки було порушення водієм вимог ПДР України, а саме не увімкнення показчика повороту при зміні напрямку руху, а також правил користування ременем безпеки, про що було повідомлено водію. В подальшому, при спілкуванні із водієм, у нього працівником поліції було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: а саме запах алкоголю із ротової порожнини та зобов`язано ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою пристрою газоаналізатора «Драгер» та в закладі охорони здоров`я. Проте водій ОСОБА_1 неодноразово та категорично відмовився від проходження такого огляду, не виконавши вимоги поліцейського та свій обов`язок проходження такого огляду. При цьому, які свідчать дані відеозаписи, водій пояснив, що причиною відмови є те, що він дві години тому вживав алкогольні напої у виді пива, оскільки був жаркий день (запис 0000000__0008 на 00:05:17 год.). В подальшому, ОСОБА_1 працівником поліції було роз`яснено права, передбачені ст.268 КУпАП та був складений протокол про адміністративне правопорушення за вказаним фактом, який було оголошено особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім цього, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ознаками ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена й іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №119469 від 29 серпня 2024 року; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від 29.08.2024 р., копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2937186 від 29.08.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП.

В силу вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. п. 67, 68 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 9901/159/19 водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху, зокрема виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним з таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Дотримання водієм транспортного засобу процедури проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції є його обов`язком.

Згідно абз. 2 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, якщо водій ухиляється від огляду, це є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

Визнаючи винуватим ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, суд не вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв`язку із відсутністю у його діях складу інкримінованого йому правопорушення. Так, відповідно до вимог ч.4 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. За пунктом 1.3 ПДР України, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 року №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9). Пункт 2.5 ПДР України передбачає обов`язок водія транспортного засобу на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином, вважаю, що у ОСОБА_1 , який був водієм транспортного засобу марки «Volkswagen LT28D», д.н.з. НОМЕР_1 та керував ним, у зв`язку із наявністю виявлених працівником поліції у нього ознак алкогольного сп`яніння, на вимогу працівника поліції був наявний обов`язок пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, у порядку встановленому ст.266 КУпАП, а підстави його зупинки за порушення ним ПДР України не впливали на відсутність такого обов`язку. При цьому, суд не бере до уваги надані захисником особи, що притягується до адміністративної відповідальності твердження, що у ОСОБА_1 після його зупинки були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки останній неодноразово зазначав, що він перед тим, як сісти за кермо автомобіля вживав пиво. Також, працівник поліції після спілкування із ОСОБА_1 виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння у виді запаху алкоголю із ротової порожнини водія, порушення координації рухів та почервоніння обличчя, про які зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення. Також, суд зазначає, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2937186 від 29.08.2024, яка є чинною на момент розгляду справи, ОСОБА_1 визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП та застосовано захід стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за порушення ним пункту 31.3 (б) ПДР України. Крім цього, суд вважає, що покликання захисника на ту обставину, що підстави для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 були не увімкнення ним показчика повороту при зміні напрямку руху та порушення правил користування ременем безпеки, не звільняє водія від обов`язку передбаченого пунктом 2.5 ПДР України. Також, у матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування піж впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.08.2024 року, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився, що підтверджено наведеними даними з нагрудних камер працівників поліції. Також, суд не вважає, що працівниками поліції було порушено порядок відсторонення водія від керування транспортним засобом, оскільки як свідчить розписка ОСОБА_3 , який приїхав на місце події, останній зобов`язувався доставити транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 в гаражне приміщення за місцем його реєстрації та не допускати водія до подальшого керування. Також, суд вважає, що надані працівниками поліції дані із нагрудних камер здійснених за допомогою технічного приладу НС212089, про який вказано у протоколі про адміністративне правопорушення є належними та допустимими доказами, здобутими у порядок та у спосіб передбачений КУпАП та відповідають вимогам ст.251 КУпАП, а тому відкидає твердження захисника з цього приводу. Також, вважаю, що працівниками поліції не було порушено процедуру направлення водія на огляд в медичний заклад, оскільки ОСОБА_1 , які свідчать матеріали відеофіксації із нагрудних камер працівників поліції відмовився від такого проходження на місці його зупинки за допомогою технічного приладу та у медичному закладі. При цьому, водій не висловлював незгоди із результатами огляду проведеного поліцейським та ствердно неодноразово повідомив, що не буде проходити такий огляд, а також те, що перед тим, як сісти за кермо транспортного засобу вживав алкогольні напої.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої Палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу винного, його майновий стан, і приходить до переконання, що на ОСОБА_1 , слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки саме таке стягнення буде відповідати рівню суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, а також буде необхідною мірою відповідальності, яка досягне мети виховання правопорушника в дусі додержання законів, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень в майбутньому.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1,ч.1 ст. 130, 245, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотань захисника ОСОБА_1 адвоката Кметика Володимира Степановича про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, відмовити.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі 34 000,00 (тридцять чотири тисячі) в дохід держави.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяВ. В. Ромазан