П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2024 р. м. Сокаль

Суддя Сокальського районного суду Львівської області Адамович М. Я. , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 06.07.2024р. близько 01.02год. по вул.Б.Хмельницького,60 в м.Сокаль Шептицького району Львівської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volkswagen Passat» р.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці) та відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 подав заперечення, в яких зазначив, що після зупинки транспортного засобу поліцейський не виявив у нього ознак алкогольного сп`яніння та не назвав йому цих ознак, а лише запропонував пройти огляд. Він відмовився, оскільки не вживав алкогольних напоїв, був тверезим та не довіряє технічним приладам, наполягав на проведенні огляду в закладі охорони здоров`я.

В закладі охорони здоров`я йому запропонували пройти огляд з використанням технічного приладу. Він наголосив, що не довіряє технічним приладам та наполягав на відібранні в нього біологічних зразків для проведення огляду (слини, сечі, крові), на що йому було відмовлено.

Також зазначив, що лікарем не проводився його огляд.

Він не відмовлявся пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння і не заперечував проти проведення такого огляду. Він наполягав на проведенні огляду у спосіб, який передбачений законом, оскільки «Інструкцією про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» передбачено проведення огляду в закладі охорони здоров`я шляхом лабораторних досліджень.

Дослідивши матеріали справи, доходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності надано протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, рапорт, довідки та відеозапис.

Згідно «Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пунктів 2 та 3 «Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з положеннями п.п.10-15 Розділу 3 Інструкції, зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння), видається на підставі акта медичного огляду (п.16 Розділу 3 Інструкції).

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення, серед яких і відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона правопорушення, інкримінованого особі яка притягається до адміністративної відповідальності, полягає в ухиленні особи, яка керує транспортними засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, тобто, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Таким чином, для того, щоб дії особи, яка керує транспортним засобом, могли бути кваліфіковано, як відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, уповноважений працівник поліції спочатку повинен у чіткій, однозначній та зрозумілій формі висловити таку вимогу. І лише після цього особа може повідомити про свою відмову, або вчинити інші дії, які б свідчили про його небажання та ухилення від такого огляду.

Крім цього, склад адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, може мати місце лише тоді, коли водій, керуючи транспортним засобом із ознаками сп`яніння, відмовився проходити огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в спеціально визначеному лікувальному закладі.

Відповідно до вимог п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року (далі - Постанова Пленуму ВСУ №14), якщо водій ухилився від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналогічна норма міститься і в п.6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція з оформлення матеріалів №1395) , згідно якої у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З матеріалів справи встановлено, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, інкримінується вчинення правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, що він керував транспортним засобом, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовився.

З досліджених в судовому засіданні відеоматеріалів вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб, за кермом якого перебувала особа, яка притягається до адміністративної відповідальності. Після зупинки останнього, працівниками поліції запропоновано пройти огляд на визначення алкогольного сп`яніння на місці. Від проходження огляду на місці зупинки за допомогою технічного пристрою останній відмовився та виявив бажання пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.

З відеоматеріалів, що працівниками поліції не було встановлено та повідомлено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності про наявність у нього будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, які б були підставою для проведення огляду. В свою чергу, останній поводився адекватно, спокійно та відповідно до подій, його мова була чіткою та виразною, під час складання протоколу про адміністративні правопорушення він надав пояснення, які є послідовними, логічними та на яких він наполягав у запереченнях, які надав суду.

Однак, у протоколі зазначено про наявність двох ознак: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, які не були оголошені поліцейським. Поліцейський лише запропонував пройти такий огляд.

Закон пов`язує відповідальність за відмову від проходження водія від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння встановлену нормами ст.130 КУпАП лише за керування такою особою транспортним засобом і за наявності ознак такого сп`яніння. Однак, в даному випадку таких ознак встановлено не було.

При цьому, сама по собі відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за відсутності його ознак, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Тому, суд вважає формальним направлення останнього для проходження огляду, оскільки зміст наявного в справі направлення на огляд до закладу охорони здоров`я не роз`яснено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та в даному направленні відсутній підпис останнього про ознайомлення з вказаним документом.

Після цього, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності було доставлено до Сокальської районної лікарні, де йому було запропоновано пройти огляд за допомогою технічного приладу. Останній зазначив, що не довіряє технічному приладу та одночасно наполягав на проведенні огляду шляхом відібрання біологічних зразків для дослідження.

Таким чином, дані відеозаписи нагрудних камер працівників поліції об`єктивно підтверджують твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в визначеному законом прядку.

Діючим Порядком та Інструкцією не встановлено імперативного та виключного обов`язку особи проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в медзакладі виключно за допомогою технічного приладу. Законодавство не містить заборони щодо проходження такого огляду шляхом відібрання для дослідження крові.

Той факт, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі лише за допомогою технічного приладу (газоаналізатора) та не пропонувалося пройти такий огляд в інший передбачений законом спосіб, у тому числі шляхом здачі біологічних зразків для дослідження, підтверджується відеозаписом нагрудних камер поліцейських.

Крім того, з досліджуваних відеоматеріалів встановлено, що лікарем не проводився зовнішній огляд особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його поведінка, рухи, мовна здатність, що суперечить вимогам діючого законодавства щодо порядку проведення такого огляду та вказаний огляд останньому не пропонувалось пройти, а він, відповідно від нього не відмовлявся. Більше того, останній зазначав про необхідність провести такий огляд.

Таким чином, наявними у справі об`єктивними доказами підтверджується те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відмовлявся від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та не заперечував проти проходження такого огляду у спосіб не заборонений законом.

З врахуванням вищенаведених обставин, дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння шляхом надання для дослідження зразків крові, свідчать про те, що останній не ухилявся від проходження огляду на стан сп`яніння у встановлений законом спосіб, та вказують про відсутність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме слова чи дії останнього свідчили про його ухилення від проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я, як цього вимагає п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 та п.6 розділу ІХ Інструкція з оформлення матеріалів №1395.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

В свою чергу, слід наголосити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі „Карелін проти Росії, пункт 54 справи „Озеров проти Росії, пункти 44-45 справи „Кривошапкін проти Росії).

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе „функції обвинувачення і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає „обережності дій суду при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Таким чином, з протоколу про адміністративне правопорушення та наданих доказів в підтвердження вини, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не слідує, що в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 283-284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Сокальського районного суду.

Постанова може бути оскаржена прокурором в той самий строк, у випадках, передбачених ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя: М. Я. Адамович