Провадження № 33/824/4541/2024 Головуючий - Олійник В.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Олійник В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка працює головним бухгалтером Концерну «ВІЙСЬКТОРГСЕРВІС» , адреса: м. Київ, вулиця Молодогвардійська, 28-А, за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 85 (вісімдесят п`ять) грн. в дохід держави.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Згідно постанови судді, 02.05.2024 року ГДІ Відлацькою І.В. було складено адміністративний протокол відносно головного бухгалтера Концерну «ВІЙСЬКТОРГСЕРВІС» ОСОБА_1 , відповідно до якого, за результатами акту камеральної перевірки Концерну «ВІЙСЬКТОРГСЕРВІС» , встановлено порушення ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку, а саме: пп.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України від 02.10.2010 року №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), а саме, встановлено несвоєчасне подання платіжних доручень до установи банку на перерахування належних до сплати податків, зборів, обов`язкових платежів, а саме, несвоєчасне подання платіжного доручення на перерахування до бюджету узгодженої суми з туристичного збору за І квартал 2023 по строку 22.05.2023 року, платіжне доручення подано до установи банку 16.02.2024 року та сплачено борг у сумі 22 469,91 грн., тобто ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-2 КУпАП..

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу,в якій просить скасувати постанову та постановити нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що інкриміноване адміністративне правопорушення було вчинено 22.05.2023 року, про що свідчить протокол про адміністративне правопорушення №34593/04-36-04-12/33689922 від 02.05.2024 року, воно не є триваючим, а тому на момент складання адміністративного матеріалу стосовно ОСОБА_1 строк притягнення до адміністративної відповідальності сплинув та провадження не могло бути розпочате.

Вважає, що суд повинен був керуючись вимогами законодавства закрити провадження по адміністративній справі у зв`язку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення.

Звертає увагу суду, що ідентична ситуація склалася по справі №760/11130/24 відносно притягнення до адміністративної відповідальності т.в.о. Генерального директора Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_3 за порушення ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку, а саме: пп.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України від 02.10.2010 року №2755-У1 (зі змінами та доповненнями), а саме. встановлено несвоєчасне подання платіжних доручень до установи банку на перерахування належних до сплати податків, зборів, обов`язкових платежів, а саме, несвоєчасне подання платіжного доручення на перерахування до бюджету узгодженої суми з туристичного збору за І квартал 2023 по строку 22.05.2023, платіжне доручення подано до установи банку 16.02.2024 та сплачено борг у сумі 22 469,91 грн., тобто ОСОБА_4 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-2 КУпАП.

Відтак постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.07.2024 року - провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-2 КУпАП - закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Про день і час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 повідомлялась належним чином засобами поштового зв`язку, яку отримала безпосередньо, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. До суду ОСОБА_1 не з`явились, поважних причини неявки не повідомила, заяв про відкладення судового розгляду щодо засідання призначеного на 02.12.2024 року не надходило. За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП суд вважає за можливим розглянути дану апеляційну скаргу у відсутність апелянта.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно приписів ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд, у відповідності з вимогами ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За правилами ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-2 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що докази, які містяться в матеріалах справи, є належними, допустимим та такими, що доводять винуватість останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-2 КУпАП.

Так, диспозиція ч.1 ст.163-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

Щодо доводів апеляційної скарги, що вказане адміністративне правопорушення не є триваючим, а тому на момент складання адміністративного матеріалу стосовно ОСОБА_1 строк притягнення до адміністративної відповідальності сплинув та провадження не могло бути розпочате, то суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими враховуючи наступне.

Частиною 2 статті 38 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

За своєю юридичною природою несвоєчасне подання платіжних доручень до установи банку на перерахування належних до сплати податків, зборів, обов`язкових платежів - це правопорушення, яке носить триваючий характер.

Норми КУпАП не містять визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, як зазначено у постанові Верховного Суду від 11 травня 2018 року (справа №804/401/17), триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Відтак, враховуючи те, що адміністративне правопорушення вчинено 22 травня 2023 року, борг сплачено 16 лютого 2024 року, виявлено правопорушення 10 квітня 2024 року, протокол складено 02 травня 2024 року, тобто через значний проміжок часу, то апеляційний суд вважає, що таке правопорушення можна вважати триваючим, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги суд не може прийняти до уваги, оскільки вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення, зазначене нею порушення спростовується матеріалами справи, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП, з матеріалів справи не вбачається і вони не знайшли свого підтвердження.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.І. Олійник