КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 373/2206/24

Суддя в суді першої інстанції: Керекеза Я.І.

Провадження № 33/824/5864/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., за участю секретаря судового засідання Дячук І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. (а.с. 13-14).

Не погодившись з вказаною постановою, 28 листопада 2024 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просивзмінити захід стягнення в межах, передбачених ст. 124 КУпАП у вигляді накладання мінімального штрафу (а.с. 18-19).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що накладене на нього адміністративне стягнення в вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців, всупереч вимогам ст. 280 КУпАП. Посилався на похилий вік, незадовільний стан здоров`я, пов`язаний з тяжкою хворобою, що, на його думку, є пом`якшуючими обставинами. Вказував, що вкрай потребує у автомобільному засобі пересування, так як його рух через хворобу обмежений, а проживає він в сільській місцевості, до лікарні та магазину значні відстані. Зазначені обставини не були взяті судом до уваги, а в оскаржуваному рішенні зазначено, що процесуальна поведінка під час судового розгляду може свідчити про бажання ухилятися від відповідальності та затягування розгляду справи (а.с. 18-19).

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 підтримав скаргу і просив її задовольнити. ОСОБА_2 , який районним судом зазначений як потерпіла особа, про розгляд справи апеляційним судом 18 грудня 2024 року був сповіщений 11 грудня 2024 року про що свідчить відмітка працівників пошти (трекінг-код) про вручення адресату особисто поштового повідомлення апеляційного суду (а.с. 23-27).

За змістом ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що оскаржувану постанову слід змінити в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані не у повному обсязі.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 834881 ОСОБА_1 27 вересня 2024 року о 18:00 год. в м. Переяслав по вул. Новокиївське шосе, 44А, керуючи автомобілем «ІЖ-2125», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем марки «DODGE», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який стояв припаркований, чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР України, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 1).

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним п. 10.9 ПДР України є обґрунтованим та підтверджується наявними у справі даними: схемою місця ДТП, письмовими поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди і під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не заперечувалися (а.с. 2-4).

При цьому, судом першої інстанції в оскаржувані постанові зазначено, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнав повністю, просив надати час для добровільного вирішення із потерпілим питання щодо заподіяної шкоди, однак після цього до суду не заявлявся, будь-яких клопотань не направляв.

Що стосується накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, правильність накладення якого оскаржується останнім, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Санкція ст. 124 КУпАП (у редакції, чинній станом на день вчинення правопорушення) за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - передбачає адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до положень ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Відповідно до постанови суду, при накладенні стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців судом не в повній мірі були враховані положення ст. 33 КУпАП щодо з`ясування характеру вчиненого правопорушення, особи винного, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Такий висновок суду не відповідає положенням ст. 30 КУпАП, відповідно до якої позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Так, судом першої інстанції у постанові не обґрунтовано грубе порушення ПДР України водієм та не встановлено систематичного порушення ним порядку користування правом керування транспортними засобами.

Не встановлено таких обставин і в суді апеляційної інстанції, натомість знайшли підтвердження обставини, на які посилався ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, а саме те, що останній свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнав в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ст. 34 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, визнається щире розкаяння винного.

Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Так, судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що ОСОБА_1 визнав свою вину в даному адміністративному правопорушенні, що в даному випадку є обставиною, яка пом`якшує відповідальність.

В суді апеляційної інстанції не встановлено обставин для об`єктивного висновку про наявність інших (систематичних) порушень ПДР з боку ОСОБА_1 . При цьому, обставин, які обтяжують його відповідальність, судом не встановлено.

Накладаючи адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції не врахував всі обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення і застосував санкцію у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на 6 місяців, яка в даному випадку є найсуворішим стягненням, передбаченим санкцією ст. 124 КУпАП, і тому її застосування не відповідає балансу відповідності між адміністративним проступком та застосованою за це мірою відповідальності.

При цьому, висновки суду першої інстанції про те, що поведінка ОСОБА_1 свідчить про ухилення бажання ухилення від відповідальності та затягування розгляду справи, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що останній визнав свою вину, що свідчить про готовність ОСОБА_1 понести покарання за вчинене ним адміністративне правопорушення. Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що інший учасник ДТП ОСОБА_2 також не заперечував проти надання часу для добровільного вирішення питань заподіяних збитків.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Строк накладення адміністративного стягнення судом не пропущений.

З урахуванням даних про особу правопорушника та обставин вчиненого правопорушення, призначення ОСОБА_1 найсуворішого виду стягнення, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП є необґрунтованим, тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість пом`якшення ОСОБА_1 адміністративного стягнення до штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП, а саме п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки, на переконання апеляційного суду, саме таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців - змінити в частині накладеного за ст. 124 КУпАП адміністративного стягнення.

Пом`якшити накладене на ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП адміністративне стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців на штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. на користь держави.

В іншій частині постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2024 року залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець