Справа№464/6608/24
пр.№ 3/464/3149/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2024 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко Олена Валеріївна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , притягався 21 грудня 2023 року Управлінням патрульної поліції у Львівській області до адміністративної відповідальності за скоєння 21 грудня 2023 року правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУАП, з накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн, -

за ч.4 ст.121 КУАП,

у с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 19 вересня 2024 року о 03.30 год на вул.Хуторівка,59 в м.Львові керував автомобілем марки «Кіа» номерний знак НОМЕР_2 з несправною правою лампою в режимі ближнього світла фар у темну пору доби, повторне протягом року.

При розгляді справи у суді особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не оспорюючи факту керування автомобілем, заперечив свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення з підстав зміни лампи після першого правопорушення, за яке сплатив штраф. Перебуваючи за кермом, не міг знати, що лампа не включилась.

Дослідивши докази по справі, суддя дійшов наступного висновку.

У ст.280 КУАП закріплено обов`язок орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з п.1 ст.247 КУАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Саме такий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 240/12/17, а за змістом ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За ч.4 ст.121 КУАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, а порушення ч.1 тягне відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Законом України «Про дорожній рух» унормовано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху. Водій зобов`язаний, зокрема, перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі (ст.ст.14, 16).

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу (п.п.1.3, 2.3а ПДР).

Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам (п.31.4 ПДР): зовнішні світлові прилади: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар (п.31.4.3 ПДР).

У разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил (п.31.5 ПДР).

Аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено цими Правилами (п.9.9.в ПДР). Якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар ззаду на транспортному засобі, зазначеному в пункті 9.9 ("в", "г", "ґ") цих Правил (п.9.11а ПДР).

Забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів (31.6б ПДР).

Учинення ОСОБА_1 правопорушення стверджується наданими органами поліції та безпосередньо дослідженими суддею в порядку КУАП доказами у відповідності до ст.251 КУАП:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 132242 від 19 вересня 2024 року з рапортом, що за формою та змістом відповідає вимогам ст.256 КУАП, та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення;

відеозаписом з нагрудних камер поліцейського, де відображено місце події, що мала місце 19 вересня 2024 року: автомобіль порушника з непрацюючою правою лампою в режимі ближнього світла, з приводу чого порушник пояснював, що така дійсно не працює, водночас минулого тижня змінював, адже такі часто перегоряють; не міг знати, що лампа не включилась;

рапортом працівника поліції про обставини виявлення правопорушення.

Підсумовуючи наведене, надані поліцією докази зібрані у порядку, передбаченому КУАП, узгоджуються між собою, є належними та достатніми, у сукупності та взаємозв`язку свідчать про порушення правил дорожнього руху та вини у цьому правопорушника. Сумніватися в достовірності таких доказів немає.

Заперечення провини правопорушником у вчиненні інкримінованого правопорушення зводяться до власного суб`єктивного тлумачення чинного законодавства та обставин справи, спростовується наведеними вище доказами, розцінюється як спосіб уникнення відповідальності за скоєне та форма захисту. Доказів забезпечення порушником як водієм технічну справність автомобіля в частині роботи зовнішніх світлових приладів чи вжиття відповідних заходів ввімкнення аварійної світлової сигналізації, встановлення знаку аварійної зупинки або миготливого червоного ліхтаря ззаду на транспортному засобі, припинення подальшого руху транспортного засобу, як цього беззаперечно вимагають Правила дорожнього руху, матеріали справи не містять.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст.247 КУАП, та спростовували даний висновок відсутні.

При вирішенні справи суддя ураховує, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень ст.ст.8,9 Конституції України, а також ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

За вчинене порушник підлягає адміністративній відповідальності, а ч.2 ст.33 КУАП не дозволяє при розгляді справ про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З огляду на викладене вище на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення у межах санк ції за ч.4 ст.121 КУАП у мінімальному виді та розмірі - штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 місяці.

У відповідності до ст.40-1 КУАП з правопорушника слід стягнути судовий збір на користь держави. Обставини, які надавали право на звільнення від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», у матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст.221, 251, 252, 283, 284 КУАП,

п о с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три місяці.

Стягнути із ОСОБА_1 605,60 грн судового збору на користь держави.

Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Львiв. обл./Львів. обл/21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38008294, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA 0013001, код класифікації доходів бюджету: 21081300 (у порядку виконавчого провадження: стягувач Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області, адреса: 79005, м.Львів, вул.К.Левицького, 18, ).

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/ 22030106, код отримувача код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 (у порядку виконавчого провадження: стягувач Державна судова адміністрація України, адреса: 01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5, ).

У випадку несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін відповідно до вимог ст.ст.307, 308 КУАП з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО