Справа №: 307/4608/24
Провадження № 3/307/2117/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2024 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сас Л.Р., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

встановив:

Згідно протоколів про адміністративні правопорушення, складених 24 жовтня 2024 року поліцейським Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області Немешем В.В., Фіцай М.М. 24 жовтня 2024 року о 00 год. 02 хв. у с-щі. Дубове по вул. Чендея, 34, Тячівського району, Закарпатської області, керуючи транспортним засобом марки «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 , порушив пункт 12.1. Правил дорожнього руху, а саме, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив зіткнення із металевою огорожею, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 24 жовтня 2024 року о 00 год. 02 хв. у с-щі. Дубове по вул. Чендея, 34, Тячівського району, Закарпатської області, керуючи транспортним засобом марки «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_1 , порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, а саме, за наявності ознак алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та нечітка вимова, на вимогу працівника поліції відмовився від проходження в установленному законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 під час розгляду справи винуватим себе не визнав та пояснив, що його родич ОСОБА_2 , взяв його автомобіль у користування; пізно ввечері 24 жовтня 2024 року він зателефонував йому та повідомив, що потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, а саме, допустив зіткнення з огорожею, після чого він, ОСОБА_1 зателефонував своєму куму, ОСОБА_3 , який підвіз його на місце події, так як він сам був у стані алкогольного сп`яніння; ОСОБА_4 був за кермом іншого автомобіля марки «Мерседес», який також йому належить. Коли вони з кумом прибули на місце події, поліція вже була там. ОСОБА_5 , який був за кермом автомобіля, після вчиненої ним аварії налякався та втік. На запитання працівників поліції, чи буде він проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився, так як він не був за кермом автомобіля, про що і повідомив поліцейським. На наступний день ОСОБА_5 вранці повідомив, що відновив потерпілій пошкоджений паркан.

Потерпіла ОСОБА_6 21 листопада 2024 року, через канцелярію суду подала пояснення, в яких зазначила, що жодних претензій до водія автомобіля марки "Toyota Land Cruiser", номерний знак НОМЕР_1 , вона немає, хто був водієм даного транспортного засобу вона не знає, так як його не бачила та просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Судом неодноразово здійснювалися виклики свідка - дільничого офіцера ОСОБА_7 , що вбачається із довідок про доставку йому СМС-повідомлення із зазначенням дати та часу розгляду справи, зокрема, на 11 грудня 2024 року, 12 грудня 2024 року та 16 грудня 2024 року, однак вказаний свідок не прибув.

Дослідивши матеріали справи, слід дійти висновку про закриття вказаної справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення керуючись таким.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 та ст. 252 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Згідно протоколів про адміністративні правопорушення від 24 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 24 жовтня 2024 року о 00 год. 02 хв. у с-щі. Дубове по вул. Чендея, 34, Тячівського району Закарпатської області, керуючи транспортним засобом марки "Toyota Land Cruiser", номерний знак НОМЕР_1 , порушив пункт 12.1. Правил дорожнього руху, а саме, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив зіткнення із металевою огорожею, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження та порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, а саме, за наявності ознак алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та нечітка вимова, на вимогу працівника поліції відмовився від проходження в установленному законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ( а. с. 1).

Із письмових пояснень потерпілої ОСОБА_6 від 24 жовтня 2024 року видно, що 24 жовтня 2024 року, приблизно о 02 год. невідома особа на автомобілі марки "Toyota Land Cruiser", номерний знак НОМЕР_1 , допустила зіткнення із її огорожею металевою сіткою, автомобіль залишив на вулиці, а сам пішов у напрямку селища Дубове (а. с. 3).

Свідок ОСОБА_2 пояснив, що взяв у свого племінника ОСОБА_1 , матір якого є його рідною сестрою, автомобіль в користування, та поїхав до знайомого у с-ще. Дубове. Коли він повертався, відчув, що автомобіль несподівано повело вліво, внаслідок чого він допустив зіткнення із парканом із металевої сітки. Коли побачив, що жінка із будинку, в чий паркан він заїхав, виходить на вулицю, то злякався і втік; на місце події не повертався, після чого зателефонував до ОСОБА_1 та розповів йому про подію, на що той йому сказав, щоб він відновив пошкоджений паркан.

Свідок ОСОБА_8 показав, що в ночі 24 жовтня 2024 року о 2 год. отримав повідомлення зі служби 102 про те, що на вул. Чендея у с-щі. Дубове сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Land Cruiser 100», водій якого здійснив зіткнення із огорожею, чим спричинив матеріальні збитки потерпілій. Він виїхав на місце події разом із дільничним офіцером ОСОБА_7 . Коли вони прибули на місце події, то виявили посередині дороги транспортний засіб, тобто водій із самого місця зіткнення від`їхав. Підійшовши до даного автомобіля виявили, що за його кермом нікого не було. Через деякий час на місці події з`явився ОСОБА_1 . Після чого запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» та проїхати до медичного закладу. Однак ОСОБА_1 відмовився. Потерпіла повідомила, що не бачила хто саме був за кермом автомобіля. Зі слів сусідів вони встановили ОСОБА_1 , як особу, яка перебувала за кермом. Те, що ОСОБА_1 заперечував, що керував транспортним засобом не взяли до уваги, так як крім нього нікого не було. Протокол складено о 5 год., через те, що ОСОБА_1 почав словесну перепалку із особами, які були на місці події. Після чого за ОСОБА_1 приїхав його батько, забрав його і вони поїхали, а від потерпілої відібрали пояснення, в яких вона пояснила, що не бачила хто був за кермом. Автомобіль був транспортований до Дубівського відділку поліції, однак хто був за кермом автомобіля не може вказати, чи батько ОСОБА_1 чи його брат. Евакуатор на місце події не викликали і ОСОБА_1 не відсторонювали від керування транспортним засобом.

Згідно ст. 124 КУпАП до адміністративної відповідальності може бути притягнуто за порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад), тобто настання реальних наслідків у вигляді ушкодження певних об`єктів.

Умовою настання адміністративної, а не іншого виду юридичної відповідальності, є наявний причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушень Правил дорожнього руху.

Так, слід зазначити, що в протоколах про адміністративні правопорушення вказано, що подія мала місце 24 жовтня 2024 року о 00 год. 02 хв. на вулиці Чендея у селищі Дубове Тячівського району Закарпатської області.

Із досліджених письмових пояснень потерпілої ОСОБА_6 видно, що вона не бачила хто саме керував транспортним засобом.

Суд враховує пояснення свідка ОСОБА_9 про те, що після прибуття на місце події транспортний засіб знаходився посеред дороги, а не на місці зіткнення, водій транспортного засобу був відсутній за кермом. Однак посилання на те, що особа водія була встановлена із пояснень свідків, не підтверджується жодним доказами, оскільки такі в матеріалах справи відсутні.

Із дослідженого під час судового розгляду відеозапису вбачається, що дата та час запису на відео 24 жовтня 2024 року о 04 год. 39 хв., в той час, згідно протоколу подія мала місце 24 жовтня 2024 року о 00 год. 02 хв.; із відеозапису також видно, що ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом (а. с. 7).

Протокол складено о 05 год. 04 хв. 34 с., тобто через 5 годин після настання події.

Відтак, залишаються неспростованими твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував вказаним транспортним засобом, оскільки відсутні будь-які докази на підтвердження вказаних обставин.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За правилами ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством.

Відповідно до п. 2 та п. 3 розділу І Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п 6. розділу І цієї ж Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції (звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя чи неприродна блідість), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до вимог п.3 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказам МВС України від 07.11.2015 року №1395, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (зі змінами).

Відповідно до п. 6 Порядку від 17 грудня 2008 року за №1103 та п. 7 Розділу І. Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

І лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, як це передбачено п. 8 Порядку від 17 грудня 2008 року за №1103 та п. 6 Розділу Х. Інструкції від 07.11.2015 року № 1395, поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті № 14 від 23.12.2005 року, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Що стосується відеозапису, слід зазначити, що ч. 1 статті 8 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.1 ст. 18 цього ж Закону, поліцейський зобов`язаний, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» - поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, а саме фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Вказані технічні прилади та технічні засоби, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Відповідно до п. 3 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 р. № 1026 (далі Інструкція № 1026) наказом керівника органу, підрозділу поліції призначається відповідальна особа з числа працівників органу, підрозділу поліції (далі - відповідальна особа), на яку покладається відповідальність за зміну дати та часу на портативних відеореєстраторах.

Відповідно до п. 5 цього ж Розділу, - включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Водночас, наданий суду відеозапис, містить відтворення лише окремого епізоду події.

Отже, належних та допустимих доказів, які б об`єктивно доводили той факт, що ОСОБА_10 о 00 год. 02 хв. 24 жовтня 2024 року, не впорався з керуванням транспортного засобу, допустив зіткнення з металевою огорожею та за наявності ознак алкогольного сп`яніння - відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у справі не міститься.

Крім цього, оцінюючи пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , письмових пояснень ОСОБА_6 суд дійшов висновку, що такі містять суперечливі дані, а допитати свідка ОСОБА_7 не представилось можливим. Однак, і свідок ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_6 вказують на те, що особисто водія транспорного засобу, який здійснив наїзд на паркат вони не бачили, ідентифікувати його вдалося зі свідчень очевидців події, однак необхідних пояснень не відібрано, а отже відсутні належні докази підтвердження вказаних осбтавин.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Також, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Ураховуючи наведене, а також те, що під час розгляду вказаної справи встановлені суперечливі дані, які жодним чином не спростовані, відтак досліджені судом докази тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно п. 1) ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 278, 283, 284 КУпАП,

постановила:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.Р. Сас