Справа № 686/5773/24
Провадження № 3/686/2316/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Марцинкевич С.А., з участю секретаря Созанської Л.В., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Кравчука Р.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого охоронцем ПАТ «Проскурів»,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він «21.02.2024 року о 22 год. 45 хв. по вул. Щербакова, 18/1 в м. Хмельницькому керував транспортним засобом «HONDA CR-V», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився».

Тобто, ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав та пояснив, що 21.02.2024 року у нього відбувся конфлікт з дружиною, яка з метою помсти зателефонувала у поліцію та повідомила про керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. У вечірній час цього ж дня він перебував у дворі будинку по АДРЕСА_2 . В двір будинку під`їхав екіпаж працівників патрульної поліції, які почали з`ясовувати причини конфлікту з дружиною, при цьому пересвідчились у відсутності у нього стану алкогольного сп`яніння. Тоді один із працівників поліції наказав йому перепаркувати автомобіль «HONDA CR-V», номерний знак НОМЕР_1 та вказав куди саме це зробити. Після того як він сів за кермо та почав від`їхав, працівник поліції одразу безпідставно звинуватив його у керуванні автомобілем у стані наркотичного сп`яніння та запропонував проїхати в медичний заклад. Розуміючи, що мала місце провокація збоку працівників поліції, він відповів щоб вони проводили огляд на місці зупинки. Після цього, на нього слали протокол про адміністративне правопорушення. Разом з цим, ствердив, що в стані сп`яніння не перебував та не відмовлявся від проходження огляду.

Захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвокат Кравчук Р.В. в суді вказав, що ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння не перебував, при цьому було грубо порушено визначену процедуру огляду особи на стан сп`яніння, мала місце провокація збоку працівників поліції, а тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження в справі підлягає закриттю, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч. 1). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2).

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом цього закону до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу тільки тоді, коли особа керувала транспортним засобом, у неї наявні ознаки наркотичного сп`яніння та вона відмовилася від проходження огляду у встановленому чинним законодавством порядку.

Відповідно до вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 2 Закону України „Про Національну поліцію завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Згідно з вимогами п.1, 2, 3, 4, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України „Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Проте в ході судового розгляду встановлено, що працівники поліції під час складання вказаного протоколу не дотримались вищезазначених вимог Закону.

На відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції, які долучені до матеріалів справи, відображений факт перебування ОСОБА_1 21.02.2024 року о 22 год. 12 хв. в дворі будинку АДРЕСА_2 . Також зафіксовано, що працівник поліції провів візуальний огляд ОСОБА_1 , перевірив наявність запаху алкоголю з порожнини рота, посвітив ліхтариком в очі, наказав витягнути руки розправивши пальці та після цього констатував відсутність у нього ознак сп`яніння. Надалі ОСОБА_1 написав пояснення щодо обставин домашнього конфлікту, при цьому працівник поліції диктував останньому текст такого пояснення. О 22 год. 45 хв. працівник поліції наказав ОСОБА_1 перепаркувати автомобіль «HONDA CR-V», номерний знак НОМЕР_1 . Після того, як ОСОБА_1 виконав дану вимогу, працівник поліції одразу звинуватив його у керуванні автомобілем в стані сп`яніння та запропонував пройти огляд в медичному закладі. В свою чергу, ОСОБА_1 повідомив, що працівник поліції навмисно так вчинив, є упередженим та вимагав пройти огляд на місці, відмовляючись будь куди їхати з працівниками поліції.

Із викладеного випливає, що працівник поліції підозрюючи про те, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, сказав останньому перепаркувати автомобіль, тим самим спровокував ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній здійснив рух транспортного засобу на вимогу працівника поліції та сам працівник поліції підозрював, що останній перебував в стані наркотичного сп`яніння.

Таким чином, вищезазначена дія працівників поліції була спрямована не на усунення та припинення майбутнього адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , як того вимагають вимоги Закону України „Про Національну поліцію, а навпаки на вчинення дій з метою вчиненням останнім адміністративного правопорушення та складанням на нього протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, аналіз зазначеного відео викликає обґрунтовані сумніви щодо ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , оскільки сам поліцейський констатував факт відсутності таких.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відбулась провокація з боку працівників поліції стосовно вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини», «Лауко проти Словаччини», «Луц проти Німеччини».)

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» ЄСПЛ зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

ЄСПЛ під провокацією (поліцейською) розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто, отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 05.02.2008р.).

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції, відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частини третьої цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Отже враховуючи, з боку працівників поліції була провокація у вигляді спонукання особи до вчинення адміністративного правопорушення, інспектори поліції діяли всупереч вищенаведених вимог Закону, суд приходить до висновку про те, що провадження по справі підлягає закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 2 ст. 62 Конституції України, ст.ст. 247 п. 1, 283, 284, 294 КУпАП,

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Суддя