Справа № 950/2084/24
Номер провадження 3/950/1085/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2024 року м. Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Чхайло О. В., при секретарі судового засідання Сивоконь А.І., за участю: захисниці особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвоката Берестовської С.О., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 780957 від 30.06.2024 ОСОБА_1 звинувачується в тому, що він 30.06.2024 о 16:11 год. в м. Лебедині по вул. Короленка, Сумського району, Сумської області керував автомобілем Renault Clio, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні захисниця Заболотного О.М. просила провадження у справі закрити посилаючись на те, що в ході судового розгляду не було доведеного того факту, що останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Вважає, що такий огляд йому забезпечено не було.

Заслухавши захисницю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши зібрані в ході судового розгляду докази, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом є завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Ухвалюючи рішення, суд вважає, що досліджені в ході судового розгляду докази не доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому в вину.

Так, в матеріалах справи мається протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо останнього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Однак, суд не може погодитися з вказаними висновками та при прийнятті рішення враховує таке.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортного засобу особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналізуючи положення Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями відомчих інструкцій, які регулюють питання проходження огляду на стан сп`яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що огляд особи на стан сп`яніння повинен проводитися співробітниками поліції у певній послідовності, що встановлена в Законі, а саме починатися з відсторонення водія, щодо якого є підстави вважати, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, після цього - пропозиція проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу. В разі відмови особи від освідчення на місці або незгоди з результатами такого огляду, водієві повинно бути забезпечено право проходження огляду в найближчому закладі охорони здоров`я.

В той же час судом встановлено, що ОСОБА_1 не було забезпечено проходження огляду в закладі охорони здоров`я, що є порушенням положень ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. N 1452/735.

Так, порушення порядку огляду на стан сп`яніння знайшло своє підтвердження в наступному.

Сторона захисту, заперечуючи проти пред`явленого ОСОБА_1 звинувачення, в судовому засіданні наполягала на тому, що крім сечі, яку останньому було запропоновано надати, у особи для встановлення стану сп`яніння можуть бути відібрані й інші біологічні зразки такі як кров, на чому наполягав сам ОСОБА_1 , пояснюючи, що від дачі зразків сечі не відмовляється, але не може цього зробити. Однак, кров для лабораторного дослідження відібрана у нього не була.

Зазначені доводи захисту знайшли своє підтвердження оглядом наданого суду відеозапису з камери поліцейського (а.с. 6), з якого встановлено, що водій пояснював, що здати сечу на аналіз не може та просить відібрати у нього для дослідження зразки крові.

Стаття 266 КУпАП та Інструкція N 1452/735 від 09.11.2015 р. визначають необхідність застосування або спеціальних технічних засобів, або лабораторних досліджень для встановлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння у водія.

При цьому суд відзначає, що предметом лабораторного дослідження може бути не тільки сеча, а й слина, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а також кров (п.п. 12-13 розділу ІІІ Інструкції).

Будь-яких відомостей щодо неможливості лікаря взяти вказані біологічні зразки у ОСОБА_1 , з огляду на неможливість отримати сечу, матеріали справи не містять.

З наведеного сліду, що огляд у медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння був проведений з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння N 1452/735 від 09.11.2015, зокрема, наявні порушення п.п. 7, 8 розділу ІІІ Інструкції, яка вказує на обов`язковість проведення лабораторних досліджень для визначення наркотичного засобу або психотропної речовини з метою виявлення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння від 30.06.2024 (а.с. 4), наданий суду як доказ вини ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній від обстеження в повному обсязі відмовився, суд визнає недійсним з огляду на приписи вищевказаної Інструкції, якою установлено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п. 22).

Інші докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 надані не були і матеріали справи їх не містять.

Сам же протокол про адміністративне правопорушення не може бути тим беззаперечним доказом, оскільки викладені в ньому обставини повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, що притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у органу, який розглядає матеріали справи.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння та доходе висновку, що у даному разі такий огляд йому забезпечений не був.

Протилежний же висновок ґрунтувався б виключно на припущеннях, які в основу свого рішення суд покласти не може.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях відзначає, що принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого; сторона обвинувачення має повідомити підсудного про висунуте проти нього обвинувачення (для того, щоб він міг підготувати і представити свій захист відповідно) та надати суду докази, достатні для його засудження (пункт 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain) від 6 грудня 1988 року, пункт 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» (Janosevic v. Sweden) від 23 липня 2002 року).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши всі наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає необхідним провадження у ній закрити на підставі ст. 247 КУпАП, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є недоведеною.

Керуючись ст. ст. 9, 130, 247, 245, 251, 252, 280 КУпАП;

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі до Сумського апеляційного суду скарги через Лебединський районний суд Сумської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: Олександр ЧХАЙЛО