Провадження № 3/202/7416/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Логвіненко Т.Г., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії та долучені до нього матеріали, що надійшли з УПП в Донецькій області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

29.07.2024 року о 09 годині 11 хвилин в Донецькій області, Краматорський район, Лиманська ОТГ, с. Яцківка, вул. Свободи, біля буд. 56, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому Законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Drager Alcotest, або в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на боді камеру Motorola 474725, за що передбачена відповідальність, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник Гончаров М.С. надав до суду клопотання про закриття провадженні у справі, яке досліджено судом та долучено до матеріалів справи та просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та пояснив, що поліцейським порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем і складення протоколів щодо військовослужбовців та проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння віднесено до компетенції ВСП. Крім того, оформлення адміністративного матеріалу у відношенні ОСОБА_1 відбувалося з порушенням вимог інструкції, а відеозапис фіксації адміністративного правопорушення переривається та події зафіксовані не в повному обсязі. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, проте на жодному з відеозаписів не зафіксовано ознаки алкогольного сп`яніння, крім того відсутні підстави зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ПДР України.

Заслухавши доводи захисника, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст.1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння регламентується ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 982472, письмовими поясненнями, рапортом щодо обставин викладених у протоколі, відеозаписами з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, що був досліджений у судовому засіданні, які містять фіксацію відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та фіксацію обставин складення протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 у зв`язку з його відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Досліджені докази, на переконання суду, є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.5 ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суд критично оцінює доводи захисника про те, що поліцейським порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем і проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння військовослужбовців віднесено до компетенції ВСП, виходячи з наступного.

Так, ст. 15 КУпАП передбачено особливості адміністративної відповідальності військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень, зокрема відповідно до частини першої статті 15 КУпАП, військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Положеннями статті 266-1 КУпАП визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

При цьому суд зазначає, що в статті 266-1 КУпАП не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортними засобами.

Таким чином, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленому статтею 266 КУпАП.

Крім того, ані матеріалами справи про адміністративне правопорушення, ані відеозаписом, переглянутим у судовому засіданні не підтверджується те, що ОСОБА_1 після зупинки та складання у відношенні нього адміністративного протоколу повідомляв про те, що він є військовослужбовцем.

Також суд не приймає до уваги доводи захисника про те, що оформлення матеріалів у відношенні ОСОБА_1 відбувалося з порушенням вимог інструкції, оскільки протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису переглянутому у судовому засіданні, який посвідчений електронним цифровим підписом, вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та йому у зрозумілій та коректній формі було запропоновано пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або у медичному закладі, із роз`ясненням наслідків у разі відмови. Проте ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду висловлена у чіткій та зрозумілій формі, після чого відносно нього був складений адміністративний протокол та роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, а також роз`яснено право на захист.

Слід зазначити, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявні письмові пояснення ОСОБА_1 виконані ним власноручно, в яких він розлого повідомляє про своє небажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, доводи захисника про те, що існує порушення безперервності відеозапису, що в свою чергу свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, є безпідставними, оскільки наявні докази відеозапис, протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення ОСОБА_1 від 29.07.2024 повній мірі логічно та послідовно узгоджуються між собою та свідчать про наявність складу вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом встановлені усі необхідні суттєві ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме:

-факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 , 29.07.2024 року;

-Факт його зупинки 29.07.2024 року о 09 годині 11 хвилин;

-Факт наявності у ОСОБА_1 посвідчення водії та реєстраційних документів на транспортний засіб;

-Факт встановлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння

-Факт пропозиції ОСОБА_1 працівників поліції пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або у медичному закладі;

-Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння на місці та у медичному закладі.

При цьому, докази на підтвердження вищевказаних обставин були надані уповноваженою особою, тобто вони є належними та допустимими й, як зазначено вище, достатніми для суду задля висновку про наявність в його діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

До інших доводів захисника ОСОБА_2 , наданих письмово, суд ставиться критично, та розцінює їх як позицію захисту, спрямовану на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, а зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - п. 2.5 ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується зібраними доказами, які, на переконання суду, є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

Таким чином, ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення передбачене санкцією зазначеної частини зазначеної статті КУпАП

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд, дотримуючись принципу індивідуалізації стягнення, закріпленого у ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, відсутність обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, приходить до висновку про призначення ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що буде необхідним і достатнім, з метою виховання особи в дусі додержання законів України, поваги до Правил дорожнього руху, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.40-1 КпАП України «Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення».

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з правопорушника на користь держави у сумі 605, 60 грн.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 35, ст.130, ст. 40-1 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605, 60 грн. в дохід держави.

На підставі ч.2 ст.308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення особі постанови про накладення штрафу, в порядку примусового виконання цієї постанови стягнути з нього подвійний розмір штрафу.

Постанова підлягає виконанню після набрання нею законної сили.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня її вручення до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя Т. Г. Логвіненко