Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/1148/24
Провадження № 3/506/970/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року селище Окни

Суддя Красноокнянського районного суду Одеської області Бурдинюк О.С., розглянувши матеріали, що надійшли з відділу поліцейської діяльності №2 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, перебуваючого на посаді інструктора-кінолога в віпс « ІНФОРМАЦІЯ_2 », якийпротягом року не піддавався адміністративному стягненню,

- за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В с т а н о в и в:

29.10.2024 року об 11 годині 45 хвилин, на автодорозі сполученням селище Окни-с.Чорна, ОСОБА_1 , у порушення вимог п.п. 2.9.(а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМ України, від 10.10.2001, № 1306, керував транспортним засобом автомобілем ВНЗ 21043 д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер», тест № 258, результат тестування 1,69 ‰.

За цим фактом відносно ОСОБА_1 , працівниками поліції складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №164748 за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 29.10.2024 року.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвокат Осьмінін С.Д., у судовому засіданні 10.12.2024 року, за допомогою відеоконференцзв`язку, просив справу закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, наполягаючи на запереченнях, котрі надані суду через підсистему «Електронний суд» 09.12.2024 року.

У судове засідання 18.12.2024 року о 15.30, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Осьмінін С.Д., повідомлені належним чином /а.с. 38,39/, не з`явилися. Захисник надав заяву через підсистему «Електронний суд» від 18.12.2024 року, згідно якої просив розглядати справу у його відсутність та у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 .

Як вбачається з наданих заперечень від 09.12.2024 року, сторона захисту просить закрити провадження у справі на підставі п.п.1,8 ч.1 ст. 247 КУпАП, зазначивши про наступні недоліки: відсутня законна підстава для зупинки т/з у відповідності до норм ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», Постанови КМУ № 1456, (за наявними матеріалами відсутні будь-які докази порушення ПДР ОСОБА_1 , на підставі його і було зупинено). Вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, без повідомлених підстав є незаконною (докази відсутні). Поліцейськими було порушено вимоги ст. 18, ч. 3 ЗУ «Про Національну поліцію» (працівники поліції не представились, не назвали своє звання, посаду тощо). Підстави для проходження огляду на стан сп`яніння названо не було. Вони носять лише суб`єктивний, надуманий характер та не мають підтверджень. Ознаки алкогольного сп`яніння повинні бути очевидними, а не удаваними, як в даному випадку. На відео видно, що поведінка, жести, рухи, риторика, висловлювання, побудова речень, вимова, відображені на відео файлах не вказують на наявність у ОСОБА_1 явних ознак алкогольного чи іншого сп`яніння. Відсутня безперервна відео фіксація, що є порушенням Інструкції. Крім того, захисник просив врахувати те, що ОСОБА_1 потребує водійське посвідчення для виконання покладених на нього обов`язків, а тому просив не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

Дослідивши надані матеріали, в тому числі відеозапис, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251 , 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст.1 КУпАП, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

КУпАП визначено форму і основні елементи протоколу про адміністративне правопорушення та змісту постанови, що приймається в конкретній справі. У них повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення та відомості, необхідні для розгляду справи, зокрема, дані про час, місце вчинення адміністративного правопорушення, його суть, дані про свідків і потерпілих, їх пояснення, а якщо правопорушенням спричинено матеріальну шкоду, про це також зазначається у процесуальних документах, тобто всі обставини правопорушення, отримані на підставі дослідження та оцінки доказів в їх сукупності, обґрунтування наявності складу правопорушення.

Так, протокол про адміністративне правопорушення - це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Саме складання протоколу - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст.251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення №506/1148/24: уповноваженою особою ВПД№2 Подільського РУП ГУНП в Одеській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 164748 від 29.10.2024 року, відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, оскільки останній містить усі необхідні елементи протоколу /а.с.1/.

Зокрема, у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення чітко зазначена (конкретизована) суть адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме фабула правопорушення відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеному у статті КУпАП, за якою складено протокол та роз`яснено права та обов`язки передбачені ст.ст. 55,56,59,63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Будьяких заперечень ОСОБА_1 щодо складання протоколу не зазначив, підписавши його.

Крім того, слід зауважити, що сама по собі незгода сторони захисту з діями працівників поліції не свідчить про їх незаконність. Доказів протилежного суду не надано.

Згідно п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з діючим законодавством.

Згідно п. 2.9.(а) Правил водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Невиконання пункту 2.9 (а) ПДР України має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка встановлює відповідальність в тому числі, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Також необхідно звернути увагу, що відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю. (п. 2,3 ч. 1, ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію»).

Крім того, необхідно врахувати вимоги п. 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1456, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.

Згідно п. 5 та 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: - запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування; - перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Як вбачається з наданих матеріалів, події відбуваються на автодорозі Т1624 сполученням селище Окни - с. Чорна,у безпосередній близькості від лінії державного кодону України, у контрольованому прикордонному районі, яким є територія Окнянської територіальної громади Подільського району Одеської області, у зв`язку з чим суд вважає твердження сторони захисту про відсутність законної підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 необґрунтованими.

Слід також звернути увагу, що з наданого відеозапису чітко вбачається, що інспектор поліції повідомила причину зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а саме: рух на транспортному засобі, поза межами населеного пункту, без ввімкнених денних ходових вогнів, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнього світла фарвогнів, що також спростовує доводи сторони захисту.

Крім того, з відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 погодився проти тест на стан алкогольного сп`яніння саме на місці зупинки, підписав чек результату тестування, хоча працівник поліції пропонував проїхати в медичний заклад для проходження тестування, як до початку тестування на місці так і після його проходження.

Необґрунтованими є і твердження сторони захисту, що відеозапис не відповідає критерію допустимості та не може бути врахований судом, оскільки складається з кількох фрагментів та не є безперервним. З цього приводу суд зазначає, що наявний в матеріалах справи відеозапис дійсно складається з декількох відеофайлів, однак кожен з них містить дату та разом вони відображають цілісну картину вчиненого правопорушення. Тобто, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог Закону України «Про Національну поліцію». Відеозапис події відповідає вимогам статті 251 КУпАП, відповідно до яких доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Крім того, відповідно до вимог статті 251 КУпАП, технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення, який є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 164748 за ст.130 ч.1 КУпАП від 29.10.2024 року/а.с. 1/; тестом на алкоголь № 258 від 29.10.2024 року/а.с. 2/; довідкою ВПД №2 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, відповідно до якої, згідно перевірки по ІІПС «Цунамі» ІІПС НАІС «Адмінпрактика» ОСОБА_1 не притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 /а.с.3/; копією посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 /а.с.4/; витягом з бази «Армор», з підсистеми ГСЦ «Посвідчення водія», в якій значиться, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія/а.с.5/; витягом з бази «Армор»/а.с.6/; диском з відеозаписами від 31.07.2024 року, якими зафіксовано факт керування транспортним засобом та факт огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 /а.с.7/.

Тобто, докази, наведені вище, які суд визнає належними й допустимими, зібраними відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП тобто, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно санкції ст.130 ч.1 КУпАП за це правопорушення на водіїв накладається стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При призначенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, котрий протягом року не піддавався адміністративному стягненню, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Що стосується доводів сторони захисту щодо не застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення позбавлення права керування транспортними засобами, слід зазначити наступне.

Так, відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Між тим, за змістом частини 1 статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із аналізу вищевказаної норми закону убачається, що санкція ч. 1 ст.130 КУпАП не є альтернативною, а передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу поєднаного із позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому, у даному випадку, загальні засади призначення адміністративного стягнення, визначені ч. 1 ст.33 КУпАП не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки передбачено накладення стягнення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Тобто у цій справі, з огляду на встановлену законодавством безальтернативну санкцію за ч.1 ст.130 КУпАП ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від Закону України про кримінальну відповідальність не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.

При цьому, дана категорія правопорушень вчиняється водіями тільки навмисно, вчинене відносить до грубого порушення, а водій не може не розуміти загрози для оточуючих внаслідок власної поведінки, зокрема і для осіб, яким надає допомогу з огляду на свої родинні та службові обов`язки.

У даному випадку, з огляду на положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права, також вважаю за потрібне звернути увагу на наступне рішення.

Так, по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Позитивні відомості стосовно особи ОСОБА_1 , не можуть слугувати підставою для задоволення клопотання у частині не призначення стягення у виді позбавлення права керуванням, з урахуванням встановленої законодавцем безальтернативної санкції, характеру вчиненого діяння та суспільної небезпеки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , як водій, керуючи джерелом підвищеної небезпеки у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлював, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих, але проігнорував цей обов`язок.

Отже, накладення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, не лише відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП України, вимогам ст.ст. 33, 34КУпАП України щодо загальних правил накладення стягнення, а також є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню.

Законодавець не передбачає можливості призначення стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Одночасно слід зауважити, що з огляду на примітку до ст. 22 КУпАП, положення зазначеної норми не застосовуються до адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч.4 ст.283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 9, 24, 33, 34, 40-1, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя , -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , /РНОКПП невідомий/ адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 /сімнадцять тисяч/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнення штрафу проводити на р/р UA0015001, Отримувач коштів - ГУК в Од.обл./Одеська обл./21081300, Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), код ЄДРПОУ отримувача 37607526, призначення платежу: 21081300, серія ААД № 164748, ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , /РНОКПП не відомий/ судовий збір у сумі 605,60 грн. на користь держави на рахунок: Отримувач коштів; ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, у разі несплати у встановлений строк штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, а прокурором - в межах повноважень, визначених ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Бурдинюк О. С.