Апеляційне провадження № 33/824/4071/2024
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26 липня 2024 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №812552 ОСОБА_1 31.05.2024 року приблизно о 12.15 год. в м. Києві на пр. Берестейському, 89, керуючи автомобілем «Чері», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого вчинив зіткнення з автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п.2.3б, 12.1, 13.1 ПДР. Крім того, ОСОБА_1 31.05.2024 року приблизно о 12.15 год. в м. Києві на пр. Берестейському, 89, керував автомобілем «Чері», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду для визначення у встановленому законом порядку стану сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення:

- за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 остаточне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26 липня 2024 року і закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги у випадках, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Апелянт оскаржує постанову суду першої інстанції фактично лише в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Оскільки підстави для виходу за межі апеляційної скарги відсутні, перегляд справи здійснюється в межах доводів апеляційної скарги.

Свою незгоду з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовував зокрема тим, що факт керування ним транспортним засобом належним чином доведено не було; водія ОСОБА_1 екіпаж патрульної поліції взагалі не зупиняв, він просто перебував в автомобілі на водійському сидінні; інспектор не проінформував водія про конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстав зупинки.

Дані твердження не можуть бути прийняті апеляційним судом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вчинив інше адміністративне правопорушення - ДТП, його було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в цій частині постанова не оскаржувалась і вступила в силу. Крім того, факт керування транспортним засобом безпосередньо підтверджував сам ОСОБА_1 на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення.

За таких умов доводи апелянта в цій частині спростовуються матеріалами справи.

Не може погодитись апеляційний суд і з твердженням апелянта щодо порушення порядку огляду на стан сп`яніння, яке апелянт обґрунтовує тим, що він відмовився від проходження огляду на місці зупинки, однак не відмовлявся від такого огляду в медичному закладі. При цьому працівник поліції мав не запропонувати, а вимагати проходження огляду в закладах охорони здоров`я.

Дані твердження також не відповідають обставинам справи, оскільки з відеозапису нагрудної бодікамери працівника поліції, наявного в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці події, так і в закладі охорони здоров`я.

При цьому з вказаного відеозапису вбачається, що відмова ОСОБА_1 була обумовлена не діями та висловлюваннями поліцейського, а саме тим, що безпосередньо перед цим ОСОБА_1 підтвердив факт вживання спиртних напоїв (горілки) і саме тому вважав безпідставним проходження огляду, який все одно підтвердив би його стан, про що він особисто вказав інспектору.

Не можуть бути прийняті судом і твердження апелянта про неможливість використання відеозапису, наявного в матеріалах справи, оскільки в протоколі не зазначено інформацію про те, яким саме технічним засобом здійснювалася відео фіксація. Також суд вважає безпідставними твердження апелянта про те, що він не розумів значення своїх дій, оскільки йому не були роз`яснені права.

Дані твердження прямо спростовуються матеріалами справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення ААД №812552 прямо зазначено ідентифікатори нагрудних бодікамер, на які здійснювалася відео фіксація - 473602, 477768.

Крім того, з відеозапису вбачається, що перед фіксацією відмови водія від проходження огляду на стан сп`янінням поліцейський чітко роз`яснив ОСОБА_1 як обставини подій, так і конкретні наслідки вищевказаної відмови.

Враховуючи зазначене, апеляційним судом встановлена невідповідність дійсності тих обставин, якими апелянт обґрунтовує свою апеляційну скаргу, відтак порушень судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду під час апеляційного перегляду справи, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26 липня 2024 року, прийняту відносно ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Журба