КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 752/3355/24

Суддя в суді першої інстанції: Єсауленко М.В.

Провадження № 33/824/5004/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., вирішуючи питання про поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 19 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19 червня 2024 року визнано ОСОБА_1 виннною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і піддано її адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп. (а.с. 25-27).

Не погодившись з вказаною постановою, 10 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 19 червня 2024 року (а.с. 44-47).

Безпосередньо в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 порушила питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 19 червня 2024 року, на обґрунтування якого зазначала, що судом першої інстанції не було повідомлено сторону захисту щодо дати та часу розгляду справи та не було направлено жодних повісток ані адвокату, ані ОСОБА_1 . Разом з тим, як стало випадково відомо від працівників патрульної поліції, 19.07.2024 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Єсауленко М.В. було винесено рішення по справі без участі сторін. Зазначала, що копію оскаржуваної постанови не отримувала. Лише 24 липня 2024 року в ЄДРСР було оприлюднено повний текст оскаржуваної постанови. Звертала увагу, що не змогла б прибути у судове засідання призначене на 19 червня 2024 року за станом здоров`я, оскільки через декілька днів лікарі діагностували у неї COVID-19 (а.с. 44).

Перевіривши матеріали справи та доводи ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що заява про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

За змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

Згідно зі сталою практикою Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenkov. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukhv. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03).

Як вбачається з матеріалів справи, Голосіївським районним судом міста Києва 19 червня 2024 року було винесено постанову по справі, проте апеляційну скаргу було подано лише 10 жовтня 2024 року, тобто з пропуском встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП 10-денного строку на апеляційне оскарження з дня винесення постанови.

Вперше з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , через адвоката Огнєва Т.Є., звернулась до суду 29 липня 2024 року (а.с. 29-34), яку постановою Київського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року було повернуто, оскільки у порушення вимог ч. 2 ст. 271 КУпАП адвокатом Огнєвим Т.Є. не надано витягу з договору, засвідченого підписом сторін, у якому зазначаються повноваження адвоката Огнєва Т.Є. або обмеження його прав на вчинення окремих дій, як захисника Дробязко Є.О. (а.с. 40-41).

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що апелянт була обізнана про розгляд даної справи, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» (судової повістки про виклик до суду) ОСОБА_1 на номер телефону, який був зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 10); розписка про ознайомлення 26 лютого 2024 року з матеріалами справи захисника ОСОБА_1 - адвоката Огєва Т.Є. (а.с. 11), повноваження якого підтверджені належними доказами (а.с. 12-14); клопотанням від 04 березня 2024 року про перенесення судового засідання (а.с. 15), розпискою про час та місце розгляду справи (а.с. 20). Вказані матеріали свідчать про обізнаність апелянта про розгляд Голосіївським районним судом м. Києва справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта, що остання не була повідомлена про розгляд даної справи судом.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона не отримувала копії повного тексту оскаржуваної постанови, а ознайомилась з ним в Єдиному державному реєстрі судових рішень 24.07.2024 року, не може бути визнано поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки початок строку апеляційного оскарження постанови судді обраховується з дня винесення постанови і цей строк ніяким чином не пов`язаний з отриманням копії судового рішення або з датою ознайомлення апелянта з повним текстом оскаржуваної постанови.

З цих же підстав суд апеляційної інстанції відхилив доводи апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження з посиланням на те, що постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 19 червня 2024 року була надіслана судом до Єдиного державного реєстру судових рішень оприлюднена лише 24.07.2024 року.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Апеляційний суд враховував, що апелянт та її захисник були обізнані про те, що дана справа перебуває на розгляді в Голосіївському районному суді міста Києва.

Разом з тим, апелянт будучи повідомленою про розгляд даної справи, не вживала жодних заходів для того, щоб дізнатися про стан та результати достеменно відомого їй провадження, яке безпосередньо стосується її інтересів, зокрема не подавала до суду заяв про отримання копії повного тексту оскаржуваної постанови.

Отже, наведені причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть вважатися поважними, тобто такими, що об`єктивно перешкоджали вчасному зверненню до суду з апеляційною скаргою, тому виходячи з того, що апеляційну скаргу подано з пропуском строку на апеляційне оскарження і апелянтом не підтверджено поважності причин пропуску такого строку, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 19 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 19 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець