Провадження № 3/742/2435/24
Єдиний унікальний № 742/5542/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Ільченка О.І., секретаря судового засідання Голушко Н.А., розглянувши матеріали, що надійшли від Прилуцького РВП ГУНП України в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

за ч.1 ст.173-2 КупАП, -

встановив:

3 вересня 2024 року близько 19 год. ОСОБА_1 , за адресою проживання: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме: вчинив сварку та виражався нецензурною лайкою в бік останньої, чим міг завдати шкоди її психічному здоров`ю, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, 3 вересня 2024 року близько 19 год. ОСОБА_1 , за адресою проживання: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого пасенка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: штовхав, кричав та ображав малолітнього, чим могла бути завдана шкоди його психічному здоров`ю.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що того дня зустрівся з ОСОБА_2 у дверях своєї квартири, остання намагалася вийти з квартири з речами, які він забрав і заніс допомешкання. Вподальшому вони пішли на подвір`я, і там вели розмову, можливо на підвищених тонах, дитина цього не бачила, проте викликала поліцію.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що дійсно того дня відбувалася сварка між нею та її співмешканцем, можливо матюкалися. З приводу застосування фізичної розправи- не пам`ятає, пояснення давала тоді на емоціях.

Допитана у судовому засіданні неповнолітня свідок ОСОБА_4 , яка у той день викликала поліцію, при прочитанні змісту її пояснень, долучених до протоколу від 3.09.2024, підтвердила, що в ньому написано те, що тоді відбувалося.

Адвокат Атавін О.С. у судовому засіданні просив виправдати ОСОБА_1 , оскільки у судовому засіданні не було доведено, що останній вчиняв домашнє насильство, можливо дитина не зрозуміла, що сталося і викликала поліцію.

Суд, вислухавши покази правопорушника, потерпілих, адвоката, дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Для встановлення події та складу правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Вина ОСОБА_1 підтверджується даними протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАД №184729 та серії ВАД №184679 від 3.09.2024; письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , та її дочки ОСОБА_4 , яка викликала поліцію, рапортом працівника Прилуцького РВП ГУНП у Чернігівській області від 3.09.2024, а також письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 (а.с.2-6).

За встановлених обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 , скоїв правопорушення, що передбачене диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, в тому числі, і показах потерпілої ОСОБА_2 , яка зазначила, що дійсно відбувалася сварка, під час якої вони розмовляли на підвищених тонах та матюкалися.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Зокрема, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, вбачаючи в діях ОСОБА_1 , ознаки правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, що відноситься до адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок і громадську безпеку, враховуючи особу правопорушника, його ставлення до скоєного та керуючись ч.2 ст.173-2, 221, 283-285, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Об`єднати адміністративні провадження №3/742/2435/24 (єдиний унікальний №742/5542/24), №3/742/2436/24 (єдиний унікальний №742/5544/24) відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП в одне провадження та присвоїти спільний номер провадження №3/742/2427/24 (єдиний унікальний №742/5526/24).

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605,60 грн.

В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу визначеного у постанові суду.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд.

Суддя Олександр ІЛЬЧЕНКО