КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №758/3856/24 Суддя І інстанції - Павленко О.О.
Провадження № 33/824/4854/2024 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шимка А.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, зі стягненням на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 16.03.2024 року о 22 год. 46 хв., в м.Києві на вул.Межигірській, 78, керував транспортним засобом «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Шимко А.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що відсутність оригіналу договору №18/24 від 29.03.2024 в матеріалах справи не була відома стороні захисту, оскільки захисник був переконаний, що такий договір наявний у справі, також під час розгляду справи місцевим судом не виникало питань щодо відсутності повноважень адвоката на подання первинних документів, що свідчить про наявність договору у справі. Таким чином, апелянт переконаний, що подання первинної апеляційної скарги було здійснено у передбачений строк: апеляційна скарга подана на сьомий день з дня винесення рішення Подільським районним судом м. Києва від 11.07.2024.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції було проігноровано вимогу закону щодо всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів, їх достовірності, а також щодо аналізу взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, що призвело до винесення незаконного рішення.

Апелянт зазначає, що згідно наявного у матеріалах справи протоколу серії ААД №865222, ОСОБА_1 16.03.2024 року о 22 год. 46 хв., в м.Києві на вул.Межигірській, 78, керував транспортним засобом «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився в передбаченому законом порядку під запис боді-камер. ОСОБА_1 було інкриміновано відмову від проходження огляду у встановленому законом порядку о 22 год. 46 хв. Згідно долученого до протоколу чеку Драгер, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу проводився о 23 год. 16 хв. З долученого до протоколу направлення вбачається, що ОСОБА_1 направлено для проходження огляду на стан сп`яніння в заклад охорони здоров`я о 22 год. 50 хв. Тобто, як вказує апелянт, направлення на проходження огляду на стан сп`яніння було фактично складене 16.03.2024 о 22 год. 50 хв., тоді як огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу був проведений о 23 год. 16 хв. Згідно наявного відеозапису з боді-камер, о 22 год. 46 хв. ОСОБА_2 не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння (час, зазначений у протоколі серії ААД №865222). Також, відеозапис спростовує, що о 22 год. 50 хв. (час, зазначений у направленні) було складено направлення для проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки лише о 23 год. 16 хв. (час, зазначений у чеку Драгера) ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки.

В апеляційній скарзі йдеться, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є дата, час та місце вчиненого адміністративного правопорушення, однак, з наведених матеріалів справи, протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, не можливо встановити дійсний/фактичний час вчинення адміністративного правопорушення, що є порушенням приписів ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апелянт також вказує, що відсутність у протоколі дійсного часу вчинення правопорушення, порушує право особи на захист і унеможливлює для судді усунути зазначені недоліки самостійно, адже розглядаючи справу, суддя зберігає неупередженість і не може вийти за рамки пред`явленого обвинувачення (протоколу), і так само самостійно знаходити нові обставини та підстави для засудження особи. Відтак, на думку апелянта, об`єктивна сторона не підтверджується доказами, а постанова винесена з істотними порушеннями процесуального законодавства.

Окрім іншого, апелянт вказує, що з 13.03.2024 за призначенням лікаря ОСОБА_1 приймав ліки, зокрема дезинфікуючий та протизапальний розчин «Фортеза» для лікування фарингіту та оскільки призначені ОСОБА_1 ліки - протизапальний розчин «Фортеза» містить етанол 96%, то прилад Драгер показав невірний результат і поліція стверджувала нібито про стан сп`яніння, на що суд також не звернув уваги та прийшов до передчасних висновків.

Щодо питання про поновлення строку на оскарження постанови, то слід зазначити, що як вбачається з матеріалів провадження, вперше з апеляційною скаргою на оскаржувану постанову апелянт звернувся вчасно, а тому з метою забезпечення реалізації права на апеляційний перегляд судового рішення, вважаю, що строк апеляційного оскарження постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року слід поновити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та його захисника Шимка А.О., які просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній наведених,перевіривши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.

Порушення ОСОБА_1 зазначених вимог п. 2.5. ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколі про адміністративне правопорушення серія ААД №865222, згідно якого ОСОБА_1 16 березня 2023 року о 22 год. 46 хв., в м.Києві на вул.Межигірській, 78, керував транспортним засобом «Хонда», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначений протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 та підписаний особою, яка його склала. ОСОБА_1 від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення відмовився.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються роздруківкою чеку приладу «Драгер» з результатом 1,34 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; рапортом командира взводу 1 рот 3 п 1 УПП в м. Києві ДПП ст. лейтенанта поліції Мартиненка С.; відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 зупинили за порушення правил дорожнього руху. В ході спілкування у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координацію рухів, після чого було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі. Спочатку ОСОБА_1 відмовився від оглядів, втім потім погодився пройти огляд в медичному закладі, а згодом погодився пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер». З результатами огляду в 1, 34 проміле ОСОБА_1 не погодився, після чого йому було запропоновано проїхати до лікаря нарколога і там пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. На пропозицію пройти огляд у лікаря нарколога в медичному закладі ОСОБА_3 відмовився, у зв`язку з чим на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто порушення п. 2.5 ПДР України.

Щодо доводів апелянта про те, що направлення ОСОБА_3 на проходження огляду на стан сп`яніння було фактично складене 16.03.2024 о 22 год. 50 хв., тоді як огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу був проведений о 23 год. 16 хв., то як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 спочатку погодився пройти огляд в медичному закладі, у зв`язку з чим було складено направлення для проходження огляду на стан сп`яніння, втім потім погодився на огляд на місці зупинки, який був проведений о 23 год. 16 хв.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки у протоколі відсутній дійсний час вчинення адміністративного правопорушення, то вони є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Об`єктивна сторона передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення, інкримінованого згідно протоколу про адміністративне правопорушення, виражається, зокрема у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з долученого до протоколу відеозапису місця події, він містить чітку дату та час адміністративного правопорушення, логічну послідовність подій, що мали місце під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , перебіг спілкування співробітників поліції із водієм, на ньому чітко зафіксовано вимогу поліцейських до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, та відмова водія ОСОБА_1 від проходження такого огляду. Власне, цих обставин не заперечував під час апеляційного розгляду і сам ОСОБА_1 , як і не оспорюються вони в апеляційній скарзі захисником.

Як випливає зі змісту ст. 266 КУпАП, істотна для кваліфікації правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП часова позначка обчислюється годинами, тому доказування даного правопорушення не вимагає фіксування процесуальних дій з точністю саме до конкретних хвилин/секунд.

Протокол про адміністративне правопорушення містить приблизний, узагальнений час суті правопорушення та у судовому провадженні встановлені конкретні деталі - факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом був виявлений о 22:39год., чого не заперечував і сам ОСОБА_1 та його захисник та об`єктивно підтверджується як відеозаписом, так і змістом постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за вчинене 16 березня 2024 року адміністративне правопорушення. О 22:48 год. у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, а саме, на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі. ОСОБА_1 відмовляється пройти огляд на місці зупинки, проте, дає згоду на проходження огляду в медичному закладі, хоч всі його дії свідчать про те, що він не збирається цього робити. В подальшому о 23:13 год. ОСОБА_1 змінює свою позицію та висловлює згоду пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» і проходить такий огляд, проте, не погоджується з результатами огляду. І вже о 23:18 на пропозицію поліцейського проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння у зв`язку з запереченням результатів огляду, проведеного на місці зупинки, фіксується під відеозапис відмова ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, що свідчить про дотримання передбаченого ст. 266 КУпАП легітимного двогодинного терміну огляду водія на стан сп`яніння.

Таким чином, суд доходить висновку про відсутність істотних порушень закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, як на те вказував захисник в апеляційній скарзі.

Посилання захисника на застосування ОСОБА_1 за призначенням лікаря дезинфікуючого та протизапального розчину «Фортеза», який містить у своєму складі 96% етанол та міг вплинути на результати проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу «Драгер» є безпідставними та не спростовують винуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Окрім того, як вбачається з переглянутого відеозапису, ОСОБА_1 ні після виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, ні після проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та й вцілому при спілкуванні з поліцейськими не повідомляв останнім про те, що він використовує ліки, які містять етанол.

Отже, враховуючи сукупність доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії ОСОБА_1 , які полягають у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку, є порушенням п. 2.5 ПДР України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП. Більш того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

Будь - якого неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Подільського районного суду міста Києва від 11.07.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання адвоката Шимка А.О. - задовольнити.

Поновити адвокату Шимку А.О. строк на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу адвоката Шимка А.О. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 11 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал