ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/5868/23 Головуючий І інстанції Тимош О.М.
Провадження № 33/818/149/24 Суддя доповідач Гєрцик Р.В.
Категорія: ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Соболєвої Є.Є.

за участю захисника Лядова А.С.

потерпілого ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 06 листопада 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, щодо ОСОБА_2 ,-

УСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 18.05.2023 року о 18 годині 40 хвилин в м. Харків на перехресті вул. Гвардійців Широнінців та вул. Василя Стуса, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat» номерний знак НОМЕР_1 , здійснила проїзд на забороняючий червоний сигнал світлофору та скоїла зіткнення з автомобілем ВАЗ 21081 номерний знак НОМЕР_2 . У результаті вищевказаних дій ОСОБА_2 транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків.

Своїми діями водій ОСОБА_2 порушила вимоги п. 8.7.3 (е) ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Постановою судді Московського районного суду м.Харкова від 06 листопада 2023 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, щодо ОСОБА_2 закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що постанова судді була ухвалена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме суддя не з`ясував фактичних обставин ДТП, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, підійшов формально до вирішення справи, що потягло за собою закриття провадження у справі, без встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, що на думку апелянта, є обов`язковим.

Захисник Лядов А.С. подав заперечення на апеляційну скаргу в яких посилається на те, що фактично КУпАП не визначає обов`язку суду визнавати особу винною в резолютивній частині постанови при прийнятті рішення у справі про адміністративне правопорушення в якому закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши доводи потерпілого на підтримання вимог апеляційної скарги, пояснення захисника, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Закриваючи провадження у справі, суддя виходив з того, що на час розгляду справи строк, передбачений статтею 38 КУпАП сплинув та вважав, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП.

При цьому, як убачається зі змісту оскаржуваної постанови судді, фактичні обставини справи суддею не перевірялись та не встановлювалися. Також не перевірялись обставини щодо наявності чи відсутності події і складу адміністративного правопорушення, не викладені відповідні висновки щодо зазначених обставин, а також відповідне рішення з приводу згаданих обставин щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вимогами статті 280 КУпАП покладено на суддю обов`язок, крім іншого, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правовий аналіз змісту положень КУпАП дає підстави для висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Так, з положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні закону.

Перелік обставин, які виключають провадження у справі про адміністративні правопорушення закріплений в статті 247 КУпАП та є вичерпним. Пунктом 7 ст. 247 КУпАП передбачено закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу, тобто мова йде лише про можливість накладення адміністративного стягнення, що апріорі без визнання факту винуватості особи є неможливим.

Стаття 38 КУпАП регулює питання строків накладення адміністративних стягнень.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення с: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Отже, системний аналіз положень ст. 38, 245, 247 КУпАП дає підстави для висновку, що безумовно суд перед вирішенням питання про закриття провадження у справі в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, повинен вирішити питання про наявність чи відсутність події правопорушення та про винуватість чи невинуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 квітня 2020 року (справа № 686/4557/18) підтверджує цю правову позицію, згідно з якою «закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення».

З точки зору матеріального підходу нереабілітуючими визнаються обставини, за яких має місце винуватість особи, але через передбачені законом обставини вона звільняється від адміністративної відповідальності.

Водночас стаття 284 КУпАП не містить обмежень при винесенні постанови про закриття справи встановити вину особи та навести про це в мотивувальній та резолютивній частинах постанови.

Поділ підстав закриття провадження на реабілітуючі і нереабілітуючі має, насамперед, практичне значення щодо наслідків такої форми закінчення провадження у справі. Визнання обставини реабілітуючою/нереабілітуючою впливає на права та інтереси особи, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення.

Крім того, ст.80 КУпАП встановлюється обов`язок при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати низку обставин, в тому числі чи винна особа в його вчиненні, чи ні.

Однак суд першої інстанції таких положень закону не врахував та ухвалив постанову про закриття провадження в справі, не дотримавшись положень ст. 283,284 КУпАП.

Крім того, усупереч доводам захисника, апеляційний суд зазначає, що лише під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення в порядку КУпАП можливо встановити винуватість або невинуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Та цей обов`язок покладений лише на органи (в даному випадку місцеві суди), що розглядають справи про адміністративні правопорушення, їх рішення мають преюдиціальне значення для подальшого вирішення спірних питань, в тому числі щодо відшкодування шкоди, страхових виплат тощо.

За змістом статті 124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Судовим розглядом встановлено, що 18.05.2023 року о 18 годині 40 хвилин в м. Харків на перехресті вул. Гвардійців Широнінців та вул. Василя Стуса, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснила проїзд на забороняючий червоний сигнал світлофору та скоїла зіткнення з автомобілем ВАЗ 21081 номерний знак НОМЕР_2 . У результаті вищевказаних дій ОСОБА_2 транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків

За наслідками зазначеної ДТП, поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 030692 від 23.06.2023 року за невиконання водієм ОСОБА_2 вимог пункту 8.7.3 (е) ПДР України.

Вимогами п. 8.7 ПДР передбачено, що світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.

Відповідно ж до п 8.7.3 е) ПДР рух на червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали заборонено.

З врахуванням встановлених обставин, апеляційний суд приходить висновку, що ДТП, яка мала місце 18.05.2023 року о 18 годині 40 хвилин в м. Харків на перехресті вул. Гвардійців Широнінців та вул. Василя Стуса сталася внаслідок невиконання водієм ОСОБА_2 вимог пункту 8.7.3 (е) ПДР України.

Невиконання водієм автомобілю «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 вимог пункту 8.7.3 (е) ПДР України підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом огляду місця ДТП від 18.05.2023 року; схемою місця ДТП від 18.05.2023 року; письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_1 від 18.05.2023 року; фотографіями місця ДТП на яких зображено розташування автомобілів після ДПТ та пошкодження автомобілів; письмовими розписками про отримання автомобілів на відповідальне зберігання від 18.05.2023 року; копіями медичних довідок; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 від 01.06.2023 року; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 від 15.06.2023 року.

Відповідно до схеми місця дорожньо-транспортної пригоди та з урахуванням письмових пояснень потерпілого та свідків вбачається, що саме ОСОБА_2 не дотрималася правил дорожнього руху. Оскільки своїми односторонніми діями могла попередити дану дорожньо-транспортну пригоду.

Дії ОСОБА_2 знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією даної пригоди та наслідками у виді механічних пошкоджень, та в її діях вбачаються ознаки порушення вимог п. 8.7.3 (е) ПДР, що свідчить про наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, водій ОСОБА_2 не дотрималася елементарних правил безпеки дорожнього руху, а саме здійснила рух на червоний сигнал, у тому числі миготливий в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем потерпілого, безпосередньо знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією даної пригоди та наслідками у виді технічних пошкоджень з матеріальними збитками.

Аналізуючи під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відтак доводи апеляційної скарги знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи про те, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі на підставі п.7 ст.247 та ст. 38 КУпАП безпідставно не вжив заходів щодо встановлення фактичних обставин справи (фабули обвинувачення) та не вирішив питання щодо винуватості чи не винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні ДТП, чим порушив права потерпілого, в тому числі щодо подальшого відшкодування шкоди завданої ДТП.

Разом з тим, положеннями ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 030692 від 23.06.2023 року подія правопорушення мала місце 18.05.2023 року. На момент розгляду справи судом апеляційної інстанції закінчилися передбачені ч.2 ст.38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, тому провадження у справі щодо ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції допустив істотне порушення норм КУпАП, а провадження у справі - закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 06 листопада 2023 року, щодо ОСОБА_2 -скасувати

Визнати винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_2 закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик