Справа № 944/5882/24
Провадження №3/944/3808/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2024 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Білецька М.О., розглянувши матеріали справи щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює інспектором прикордонної служби 2 категорії оператором відділення технічних засобів охорони державного кордону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.2 ст.172-18 КпАП України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 у період з 02:00 год. 11 жовтня 2024 року по 10:00 год. 11 жовтня 2024 року виконував наказ на охорону державного кордону у якості молодшого прикордонного наряду «Прикордонний патруль», у межах 545-550 прикордонних знаків на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що відноситься до Яворівського району Львівської області. У період з 05 год. 00 хв по 05 год 40 хв. 11 жовтня 2024 року заступником начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з персоналу ОСОБА_2 було здійснено раптову перевірку даного прикордонного наряду. У ході перевірки було виявлено у солдата ОСОБА_1 наявність особистого засобу зв`язку мобільного телефону, що не належить Державній прикордонній службі України та не входить до предметів екіпірування прикордонних нарядів, чим порушено абзац 15 пункту 11 глави 2 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1261 від 19.10.2015, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №1391/27836 від 06.11.2015, та наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №1866-АГ від 31.085.2023 «Про впорядкування питань використання особистих мобільних телефонів, засобів мобільного зв`язку військовослужбовцями НОМЕР_2 прикордонного загону», тобто порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу нарядів з охорони державного кордону України, в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-18 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення визнав, пояснив, що забув викласти телефон. Під час несення служби ним не користувався. Просить суворо не карати та обмежитись щодо нього усним зауваженням, оскільки має четверо дітей, двоє з яких є неповнолітніми.

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КпАП України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КпАП України, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ№240394 від 11.10.2024, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення, письмовими визнавальними поясненнями ОСОБА_1 від 11 жовтня 2024 року, рапортом заступника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з персоналу ОСОБА_3 , визнавальними поясненнями ОСОБА_1 , наданими під час розгляду справи, а також іншими доказами, які наявні в матеріалах справи.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КпАП України є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст.251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Таким чином, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.172-18 КУпАП.

Згідно з ст.280 КУпАП обставин, які обтяжують відповідальність - не встановлено.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Згідно з ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 23 КУпАП визначено, що метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

У справі «Ізмайлов проти росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

У діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП, однак враховуючи особу правопорушника, його вік та обставини адміністративної справи, а також те, що ОСОБА_1 має четверо дітей, двоє з яких є неповнолітніми, вважаю, що справу відносно ОСОБА_1 слід закрити через малозначність вчиненого правопорушення і обмежитись оголошенням йому усного зауваження.

Згідно із ч.2 ст.284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 необхідно звільнити від адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-18 КУпАП за малозначністю, оголосивши йому усне зауваження, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст.22, 44-3, 283, 285 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись щодо нього усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП - закрити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.О. Білецька