ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

Суддя Рівненського міського суду Діонісьєва Н.М., за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Савурка О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого,

- за ч. 1 ст. 160 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

30.08. 2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 160 КУпАП. В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 158846 вказано, що 27.08.2024 року о 15 год. 40 хв. гр. ОСОБА_1 в м. Рівне по вул. Кн.Романа 3, поблизу ринку «Північний» у невстановленому для торгівлі місці здійснював торгівлю кавунами, чим вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 160 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення не визнав, вказуючи що торгівлі не здійснював, а приїхав на ринок з метою проходження сертифікації товару.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Савурко О.В. заперечив вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення. Додатково суду пояснив, що ОСОБА_1 не здійснював торгівлю, будь-яких доказів реалізації товару до матеріалів справи не долучено, а відтак просиву провадження в справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 вказав, що від продавця ринку надійшла скарга на те, що ОСОБА_1 здійснює торгівлю кавунами за межами ринку. Відповідно, було відібрано пояснення в даного продавця та згодом на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення. У покупців продукції пояснення не відбирались.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, оглянувши копію відеозапису подій складання протоколу про адміністративне правопорушення, суд дійшов до висновку, що провадження по даній справі підлягає закриттю з наступних підстав.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 27.08.2024 року о 15 год. 40 хв. гр. ОСОБА_1 в м. Рівне по вул. Кн.Романа 3, поблизу ринку «Північний» у невстановленому для торгівлі місці здійснював торгівлю кавунами.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність торгівлю в містах з рук на вулицях, площах, у дворах, під`їздах, скверах та в інших невстановлених місцях.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обставини викладенні в протоколі про адміністративне правопорушення не були підтвердженні оглянутою копією відеозапису подій складання вказаного протоколу та не були підтвердженні дослідженими в судовому засіданні доказами.

В метеріалах справи відсутні докази реалізації товару ОСОБА_1 , не відібрано пояснень в осіб, які придбали кавуни у ОСОБА_1 , а відтак не встановлено обставини здійснення торгівлі останнім.

Окрім цього, з наявного в матеріалах справи відеозапису із портативного відеореєстратора працівника патрульної поліції, оглянутого в судовому, не зафіксовано факту реалізації товару ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, а отже правовідносини, які охоплюються сферою дії Конвенції, мають врегульовуватися з урахуванням не лише національного законодавства, але й Конвенції та практики ЄСПЛ.

Враховуючи практику ЄСПЛ, яка висловлена у рішеннях « Надточій проти України», «Остюрн проти ФРН», «Енгель та інші проти Нідерландів», « Равнсборг проти Швеції», «Путц проти Австрії», гарантії прав людини, передбачені Конвенцією, щодо кримінального провадження, розповсюджуються у тому числі і на інше публічне переслідування особи, якщо таке переслідування можливо визначити карно-кримінально правовим та національним правом: колом адресатів та правовими наслідками для адресатів. Тобто гарантії передбачені ст. 4 Протоколу №7, стосуються не лише кримінального провадження у розумінні законодавства України, а й будь-якого публічного переслідування, яке здійснюється Державою.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутністю будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. (Правовий висновок Конституційного Суду України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року).

При оцінці доказів у провадженні у справах про адміністративні правопорушення, уповноважені особи повинні з`ясувати, чи припустиме використання отриманих відомостей як доказів у цій справі, чи стосуються отримані фактичні дані до конкретної справи, чи вирогідний цей доказ і як він взаємопов`язаний з іншими доказами у справі, чи є достатньою вся сукупність отриманих фактичних даних для того, щоб прийняти законне, об`єктивне й обґрунтоване рішення з адміністративної справи.

Виходячи з вимог ст. 62 Конституції України, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише у разі доведення її вини в установленому законом порядку належними та допустимим доказами, що є складовою справедливого правосуддя у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

З огляду на викладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП, а тому відповідно провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 38, 247,251,252, 256, 283,284 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 160 КпАП України закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Н.М.Діонісьєва