Справа № 487/2855/24
Провадження № 33/812/513/24
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову, яку ухвалив суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Сухаревич З.М. у приміщенні цього ж суду 03 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. без позбавленням права керування транспортними засобами,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №560943 від 07 березня 2024 р. водій ОСОБА_1 07 березня 2024 р. о 00 год. 15 хв. в м. Миколаєві по вул. Дмитрієва в районі будинку 4 керував транспортним засобом Volkswagen JETTA, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. На місці зупинки транспортного засобу пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат якого встановив 1,53 проміле, тест №2029. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9-А Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Вказаний протокол разом з іншими документами був скерований органами поліції на розгляд до Заводського районного суду м. Миколаєва.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 провину не визнав, пояснив, що 07 березня 2024 р. зранку вживав алкогольні напої. Близько 23:00 год. його мати стала погано себе почувати, він звернувся за допомогою до сусідки, яка прийшла і поміряла матері тиск. З`ясувалось, що у матері занизький тиск, але ліків у нього не було. Сусідка порадила йому ліки і він поїхав до аптеки їх купувати. Швидку допомогу він не викликав, оскільки вони у цей час і до літніх людей не приїжджають, а лише надають рекомендації телефоном. Таксі у цей час також не приїжджає, тому він поїхав на своєму автомобілі у аптеку. Повернувшись додому, вже біля свого двору він побачив поліцейський автомобіль. Він хотів скоріше все закінчити, тому погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці та відмовився проїхати у лікарню, бо його чекала мати з ліками. Вважає, що вимушений був сісти за кермо у такому стані, щоб допомогти матері. Також зазначив, що його мати є інвалідом і потребує постійного догляду, який здійснює він.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що 07 березня 2024 р. близько 24:00 год. до неї прийшов її сусід ОСОБА_1 і сказав, що його мати погано себе почуває, просив допомогти. Вона поміряла їй тиск. Тиск був занизький і мати ОСОБА_1 була дуже слабка. Вона порекомендувала йому ліки для підвищення тиску і пішла додому. Також пояснила, що вона не має медичної освіти.

Постановою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня 2024 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. без позбавленням права керування транспортними засобами.

Також стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погоджуючись із постановою суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити за п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції необ`єктивно з`ясовано обставини справи. Так, суд не прийняв до уваги його пояснення та отримані під час судового розгляду справи докази, які, на його думку доводять, що 07 березня 2024 р. він вимушено керував транспортним засобом через крайню необхідність - придбання ліків для своєї хворої матері, яка потребує стороннього догляду. При цьому суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 не довів, що небезпека для здоров`я його матері не могла бути усунена іншими засобами, зокрема викликом швидкої допомоги або таксі. Під час розгляду справи ним надано докази, що його мати ОСОБА_3 є хронічно хворою людиною, знаходиться під наглядом лікаря, потребує постійного стороннього догляду і не здатна до самообслуговування. Крім того, ОСОБА_1 зауважує, що крім нього здійснювати догляд за моєю матір`ю нікому та зазначає, що 07 березня 2024 р. приблизно о 23 годині його мати стала погано себе почувати та він звернувся до своєї сусідки ОСОБА_2 , оскільки вона також доглядає за своєю матір`ю та має певний досвід. Після того як вони поміряли тиск у його матері, було з`ясовано, що він занизький, чого раніше ніколи не було та це могло призвести до непоправних наслідків. Він не мав хоч будь-яких ліків для збалансування тиску моєї матері, що вимагало їх термінового придбання у аптеці. Тому через наближення комендантської години він вимушено сів за кермо свого автомобіля та придбав необхідні ліки в аптеці, яка працює цілодобово. Вже біля місця його проживання він був зупинений працівниками поліції та відносно нього складено зазначений вище протокол про адміністративне правопорушення. Тому вважає, що пізно ввечері 07 березня 2024 р. діяв в стані крайньої необхідності та у нього не було іншого виходу окрім того, як вимушено сісти за кермо свого автомобіля та придбати необхідні ліки в аптеці.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону.

Згідно пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно частин 1-3 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Порядок огляду особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, врегульований також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Так, відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Висновок суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, підтверджений сукупністю проаналізованих судом першої інстанції зібраних органом поліції доказів, які є взаємопов`язаними та узгоджуються між собою:

- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №560943 від 07 березня 2024 р., в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 07 березня 2024 р. о 00 год. 15 хв. в м. Миколаєві по вул. вул. Дмитрієва в районі будинку 4 керував транспортним засобом Volkswagen JETTA, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. На місці зупинки транспортного засобу пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу DRAGER «ALKOTEST» №6810, результат якого встановив 1,53 проміле, тест №2029. Протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень та застережень;

- роздруківкою результату проходження ОСОБА_1 алкотеста на місці зупинки транспортного засобу, який проведений поліцейським, від 07 березня 2024 р. за допомогою газоаналізатору ALCOTEST 6810, який показав 1,53 ‰;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 , де зафіксований ознаки сп`яніння, виявлені у ОСОБА_1 , та результат огляду «позитивний, 1,53 ‰»;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що понижують увагу та швидкість реакції від 07 березня 2024 р., у якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови ;

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. На початку відеозапису видно як поліцейські переслідують автомобіль Volkswagen JETTA, державний номерний знак НОМЕР_2 , зупиняють його та встановлюють особу водія, яким виявився ОСОБА_1 . Поліцейський роз`ясняє водію, що той був зупинений за порушення комендантської години. Водій зазначає поліцейським, що йому потрібно було перепаркувати свою машину на відстань у пів квартал. Під час спілкування поліцейськими у водія були виявлені ознаки сп`яніння запах алкоголю та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу, на що водій погодився, та пройшов його, результат тесту склав 1,53 ‰. Після оголошення поліцейськими результату тесту ОСОБА_1 пропонував поліцейським домовитись, щоб не складати протокол відносно нього, оскільки він проїхав всього пів квартала. Водієві поліцейським роз`яснена процедура розгляду справи судом та право скористатися правовою допомогою. Після цього поліцейські оформили матеріали про адміністративні правопорушення за участю ОСОБА_1 та видають тимчасове посвідчення водія.

Підстав для сумнівів у достовірності зазначених доказів судом не встановлено.

Істотних порушень вимог закону в діях поліцейських, що можуть мати наслідком недопустимість зібраних доказів, судом також не встановлено.

Так, огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння здійснений за його згодою поліцейським з використанням спеціального технічного засобу - газоаналізатору DRAGER «ALKOTEST» №6810, роздруківка результату огляду та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння підписані ОСОБА_1 , який погодився з показниками приладу огляду. Під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими застосовано технічні засоби відеозапису, що відповідає вимогам частини 2 ст. 266 КУпАП.

Як протокол про адміністративне правопорушення від 07 березня 2024 року, так і акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатору ALCOTEST, а також роздруківка результату тестування на стан сп`яніння підписані ним із зазначенням про згоду із результатами.

В сукупності перелічені докази свідчать, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, проаналізованими та належним чином оціненими в їх сукупності та взаємозв`язку судом першої інстанції доказами підтверджено, що ОСОБА_1 було порушено п. 2.9 «а» Правил, тобто скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , визнаються апеляційним судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, а також, поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року).

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді.

Так, суддею були розглянуті та відхилені заперечення ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, які аналогічні запереченням, які висувалися ним в суді першої інстанції, то вони не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 247 КупАП передбачено, що у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Згідно із статтею 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Однак, ОСОБА_1 не доведено, що небезпека для здоров`я його матері не могла бути усунена іншими засобами, зокрема викликом швидкої допомоги або таксі.

До того ж після зупинки транспортного засобу 07 березня 2024 року ОСОБА_1 , що зафіксовано на відеозаписі нагрудних камер поліцейських, пояснював, що він зустрічався з другом, який приїхав на два дні, після чого просто хотів перепаркувати машину на відстань у пів квартала. Про термінову необхідність надання матері медичної допомоги він не заявляв, доказів цього не пред`являв.

Більш того, будь-яких доказів про наявність лікарських призначень для матері щодо приймання медпрепаратів та їх придбання напередодні подій, зафіксованих у протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №560943, ОСОБА_1 суду не надано.

Наведене ставить під сумнів версію ОСОБА_1 щодо причин керування автомобілем 07 березня 2024 року в стані алкогольного сп`яніння.

За такого апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення у стані крайньої необхідності, а тому відсутні підстави для закриття провадження у справі з наведених апелянтом підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Тобто належними та допустимими доказами доведено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №560943 від 07 березня 2024 р.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. Між тим, у справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджений правомірно проведеним оглядом на стан сп`яніння, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. без позбавленням права керування транспортними засобами, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна