ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/3010/24 Головуючий в 1 інст.Мінгазов Р.В.
Провадження №33/807/669/24 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Зубенка О.А., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 08 липня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік;

стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, 08 липня 2024 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов матеріал з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №594216 від 27 травня 2024 року, відповідно до якого встановлено, що 27 травня 2024 року о 20 год. 50 хв. у Запорізькому районі, Запорізької області, 1 км а/ш Запоріжжя-Біленьке, гр. ОСОБА_1 , будучи власником транспортного засобу Джили Эмгранд Х7 д.н.з. НОМЕР_1 , передав право керування гр. ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат алкотестеру «Драгер» прилад ARBL-0782 - 2,16‰ проміле. Своїми неправомірними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «г» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, просить викликати в судове засідання свідка ОСОБА_2 .

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП він не визнає.

Посилається на відсутність належного виклику його до судового засідання.

Наголошує на тому, що на відеозаписі події він неодноразово зазначав, що не передавав кермо та не знав, що водій ОСОБА_2 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння.

Апелянт звертає увагу на те, що автомобіль Джилі Ємгранд Х7 д.н.з. НОМЕР_1 , проданий товаришу ОСОБА_2 20 травня 2024 року, шляхом продажу «по техпаспорту», про що складено розписку про отримання коштів, та передано автомобіль, техпаспорт та ключі у володіння та розпорядження ОСОБА_2 .

Щодо обставин справи вказує, що 27 травня 2024 року він перебував в гостях у товаришів в селище Біленьке. За складності у виклику таксі в селище попросив свого товариша ОСОБА_2 забрати його та відвезти додому. В свою чергу, ОСОБА_2 не повідомив, що перебував в стані алкогольного сп`яніння. Забравши його з селища Біленьке, ОСОБА_2 , перебував за кермом та був повністю адекватним. При перетині «блокпосту» було виявлено, що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп`яніння за кермом автомобіля, який фактично отримав у власність та своє розпорядження.

Зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б підтверджували факт обізнаності його про перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння при умовній передачі йому для керування автомобіля.

Також, вказує на те, що матеріали справи не містить доказів, які б підтверджували факт передачі водію ОСОБА_2 керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, про який він був обізнаний на момент такої передачі та наявності в його діях умислу.

Заслухавши аргументи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Зубенка О.А., на підтримання доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №594216 від 27 травня 2024 року, згідно з яким, 08 липня 2024 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов матеріал з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №594216 від 27 травня 2024 року, відповідно до якого 27 травня 2024 року о 20 год. 50 хв. у Запорізькому районі, Запорізької області, 1 км а/ш Запоріжжя-Біленьке, гр. ОСОБА_1 , будучи власником транспортного засобу Джилі Эмгранд Х7 д.н.з. НОМЕР_1 , передав право керування гр. ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат алкотестеру «Драгер» прилад ARBL-0782 - 2,16‰ проміле. Своїми неправомірними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «г» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- у відомостях з реєстраційного рапорту ЄО №6116 від 27 травня 2024 року;

- у копії протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №594210 від 27 травня 2024 року, складеного стосовно ОСОБА_2 за порушення вимог п.2.1а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП;

- у копії протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №594209 від 27 травня 2024 року, складеного стосовно ОСОБА_2 за порушення вимог п.2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП;

- у копії роздруківці Alcotest Drager 6810 від 27 травня 2024 року;

- у довідці, виданій начальником сектору адміністративної практики Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області Зайченко Г., відповідно до якої гр. ОСОБА_1 протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, не зафіксовано позбавлення права керування. Згідно з базою даних підсистеми ІТС «Інформаційний портал Національної поліції», транспортний засіб Джилі Эмгранд Х7 д.н.з. НОМЕР_1 значиться зареєстрованим, власник ОСОБА_1 . Відповідно ІПНП ГСЦ «Посвідчення водія» серії НОМЕР_2 від 21 березня 2015 року на ім`я ОСОБА_1 знаходиться у власника, при складанні протоколі при собі ПВ не мав;

- у копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №2253913 від 27 травня 2024 року;

- у копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №2553822 від 27 травня 2024 року;

- у копії рапорту працівника поліції;

- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.

Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.

Як зазначено в оскаржуваній постанові суду, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та додатково зазначив, що він 20 травня 2024 року продав автомобіль Джилі Эмгранд Х7 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 . Коли автомобіль було зупинено, він перебував на задньому сидінні автомобіля та спав. Він приїхав в с.Біленьке до друзів на поминки, потім в нього не було можливості викликати таксі, він зателефонував товаришу ОСОБА_3 для того, щоб останній його забрав. Він сів в автомобіль на заднє сидіння та заснув. На блокпосту його витягли з автомобіля та почали говорити про те, що він передав право керування транспортним засобом ОСОБА_2 , який знаходився в стані сп`яніння. Проте, він нікому не передав право керування. Транспортний засіб Джилі Эмгранд Х7 було продано, що підтверджується відповідною розпискою. Про те, що ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння, він дізнався лише на блокпосту. Також, вказав, що судом першої інстанції було порушено процедуру виклику його до суду. Жодних повісток він не отримував.

Його захисник-адвокат Зубенко О.А. в ході апеляційного розгляду справи навів доводи, які є аналогічними тим, що містяться в апеляційній скарзі.

В ході апеляційного розгляду справи за клопотанням сторони захисту в якості свідка було допитано ОСОБА_2 , який пояснив, що ОСОБА_1 зателефонував йому та попросив забрати його у с.Біленьке, оскільки ОСОБА_1 не міг викликати таксі. Він поїхав забирати ОСОБА_1 . ОСОБА_1 не знав про те, що він перебував у стані сп`яніння. По приїзду ОСОБА_1 сів на заднє пасажирське сидіння. Коли їх зупинили, він продув Драгер. Потім працівники поліції відвели ОСОБА_1 , про що з ним розмовляли не чув. Він проходив огляд на місці зупинки транспортного засобу. Результат - 2,16% проміле. З результатами огляду він погодився. Щодо нього складався протокол. Справа щодо нього вже розглянута судом першої інстанції. За наслідками розгляду справи його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності. Вказану постанову він не оскаржував. Транспортний засіб Джилі Эмгранд Х7 д.н.з. НОМЕР_1 ним було придбано у ОСОБА_1 20 травня 2024 року під розписку. Вказаний автомобіль з 20 травня 2024 року до подій, зазначених у протоколі, перебував у його користуванні. Він двічі притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП. В минулому році він притягався за ст.130 КУпАП. До цього він керував автомобілем ВАЗ 2110. Автомобіль ВАЗ 2110 на праві власності йому не належить. По техпаспорту йому належить ОСОБА_4 Х7, але до цього часу вказаний автомобіль не оформлено на нього.

Проаналізувавши досліджені докази, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявлені стороною захисту, в т.ч. ОСОБА_1 при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Перевіряючи доводи апелянта в частині порушення судом першої інстанції порядку його виклику до суду, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

За змістом положень частини 3 статті 268 КУпАП, участь у розгляді справи осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , судом направлялась судова повістка з викликом до суду на 08 липня 2024 року на 09:00 годину, яка повернулась до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Окрім цього, в матеріалах справи міститься оголошення про виклик до суду ОСОБА_1 на 08 липня 2024 року на 09:00 годину, яке було опубліковане на офіційному сайті «Судової влади України».

На думку апеляційного суду, судом вжито заходів для забезпечення ОСОБА_1 можливості взяти участь у розгляді справи. У призначене судове засідання 08 липня 2024 року ОСОБА_1 не з`явився, жодних клопотань про відкладення розгляду справи від останнього на адресу суду першої інстанції не надходило, у зв`язку з чим, суд розглянув справу без участі останнього, що не завадило суду повно і всебічно з`ясувати всі обставини справи і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено обов`язкового скасування прийнятої в справі постанови через розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В свою чергу, при апеляційному розгляді ОСОБА_1 мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права, в т.ч. і право на захист, проте, висновки суду першої інстанції стороною захисту в т.ч. ОСОБА_1 не спростовані.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що матеріали справи не містить доказів, які б підтверджували факт передачі ним ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, керування транспортним засобом, спростовуються наявними в справі доказами, згідно з якими, на час зупинки транспортного засобу Джилі Эмгранд Х7 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , в зазначеному автомобілі перебував ОСОБА_1 , який є власником вказаного автомобіля. При цьому, в ході огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу встановлено, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння, результат 2,16% проміле, що значно перевищує допустиму норму, чого сам ОСОБА_2 не заперечував.

Тому, доводи ОСОБА_1 про те, що він не знав, що ОСОБА_2 перебував у стані сп`яніння, не є переконливими.

В свою чергу, відповідно до положень п.2.9 «г» Правил дорожнього руху України, забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, так і за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за порушення ним вимог п.2.9 г Правил дорожнього руху України, а саме - передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

З вищевказаними висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Об`єктивних даних на спростування висновків суду стороною захисту, в т.ч. ОСОБА_1 , суду не надано.

До версії ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді про те, що на час події правопорушення він не був власником автомобілю Джилі Ємгранд Х7 д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки продав цей автомобіль своєму товаришу ОСОБА_2 20 травня 2024 року шляхом продажу «по техпаспорту», про що складено розписку про отримання коштів, та передано автомобіль, техпаспорт та ключі у володіння та розпорядження ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції ставиться критично, з огляду на таке.

Як убачається з довідки начальника сектору адміністративної практики Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , власником транспортного засобу Джилі Ємгранд Х7 д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_1 .

До цього часу вказаний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_1 , чого останній не заперечує.

З цих самих підстав суд критично оцінює і показання свідка ОСОБА_2 про те, що власником автомобіля є саме він.

Окрім того, ОСОБА_2 є приятелем ОСОБА_1 , та відповідно є особою, яка зацікавлена у сприятливому для останнього вирішенні справи.

Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

Всі докази, додані до протоколу, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.

Достовірність цих доказів стороною захисту в т.ч. ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не спростовано.

Порушень з боку поліцейських, які б тягли за собою визнання доказів недопустимими, не убачається.

Вина ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

При дослідженні матеріалів справи, в т.ч. при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

Разом з тим, переглядаючи постанову суду в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху України, під водієм розуміється особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно з наявними матеріалами справи, ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу у день та час, зазначений у протоколі. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи, він передав керування транспортним засобом особі, яка перебувала в стані сп`яніння, за що він і притягається до адміністративної відповідальності. Таким чином, до нього, відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, може бути застосовано лише стягнення у виді штрафу.

З огляду на викладене, постанова суду в частині накладеного стягнення підлягає зміні з виключенням з неї такого виду адміністративного стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 08 липня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП змінити:

виключити з постанови накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

У решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 317/3010/24