Провадження №: 3-зв/755/9/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2024 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Дзюба О.А., розглянувши заяву захисника ОСОБА_1 - адвоката Давидова В`ячеслава Олександровича про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва Омельян Інни Миколаївни від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 755/14151/24 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Дніпровського районного суду м. Києва Омельян І.М. знаходиться адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

04 грудня 2024 року захисником ОСОБА_1 - адвокатом Давидовим В.О. в судовому засіданні заявлено відвід судді Омельян І.М. від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 755/14151/24 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відвід обґрунтовує тим, що 18.10.2024 ним було подано ряд клопотань по справі, а саме клопотання про виклик свідка, клопотання про проведення експертизи з технічного дослідження матеріалів відеозапису та клопотання про визнання доданих до справи відеозаписів неналежними та недопустимими доказами. Вказує, що вказані клопотання були подані з метою повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи про адміністративне правопорушення, оскільки протокол містив значну кількість грубих порушень процесуальних порушень та недоліків.

Зазначає, що 04.12.2024 в судовому засіданні суддя Омельян І.М. в задоволенні клопотання про виклик свідка відмовила без належного на те обґрунтування. Також було відновлено і в задоволенні клопотання про проведення експертизи з технічного дослідження матеріалів відеозапису, навіть не дослідивши в судовому засіданні наявний в матеріалах справи відеозапис. Крім цього, суддею Омельян І.М. навіть після дослідження в судовому засіданні відеозапису не було вирішено клопотання про визнання доданих до справи відеозаписів неналежними та недопустимими доказами, натомість було зазначено, що таке клопотання буде вирішено в нарадчій кімнаті.

Вказано, що поведінка судді Омельян І.М. перешкоджає належному та справедливому розгляду справи незалежним і безстороннім судом, що гарантовано ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Давидов В.О. в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце судового засідання.

10 грудня 2024 року до Дніпровського районного суду м. Києва від захисника ОСОБА_1 - адвоката Давидова В.О. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Вивчивши заяву про відвід судді, суд приходить до наступного.

Згідно з ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить норм, що передбачають право учасників судового розгляду заявити відвід судді чи самовідвід та порядок розгляду таких заяв.

В свою чергу, кримінальний процесуальний кодекс України, цивільний процесуальний кодекс України та кодекс адміністративного судочинства України містять відповідні статті про відвід (самовідвід) та порядок їх розгляду, а тому суд вважає, що при вирішенні даного питання слід застосувати аналогію закону, а саме норми кримінального процесуального кодексу України.

Згідно ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (від 09 листопада 2006 року, № 33949/02, § 49-52,) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

Під час розгляду заяви про відвід судді судом не встановлено, а заявником не доведено наявності обставин, які б викликали сумнів в неупередженості судді Омельян І.М. та унеможливлювали ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Так, доводи викладені у заяві про відвід, а саме щодо відмови судді у задоволенні низки клопотань сторони захисту, не свідчать про наявність обставин які викликають обґрунтовані сумніви в безсторонності та неупередженості судді, та які б виключали участь судді при розгляді справи.

Крім цього, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком цієї особи добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати передбачені процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (§ 35 рішення ЄСПЛ у справі «Alimentaria Sanders S. A. v. Spain» від 07 липня 1989 року №11681/85).

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі № 36655/02 «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі № 30979/96 «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Також, суд звертає увагу заявника на те, що чинне законодавство передбачає процедуру оскарження судового рішення у разі незгоди з ним, тому вказані заявником обставини не є достатньою підставою, щоб робити висновок про упередженість судді та необхідність відводу судді Омельян І.М. від розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 268 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_1 - адвоката Давидова В`ячеслава Олександровича про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва Омельян Інни Миколаївни від розгляду справи про адміністративне правопорушення № 755/14151/24 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмовити.

Копію постанови направити заявнику та направити для відома судді Дніпровського районного суду м. Києва Омельян Інні Миколаївні.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Дзюба