Справа № 305/3571/24
Номер провадження 3/305/2474/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2024 м. Рахів

Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Ластовичак Віктор Юрійович, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця Державної прикордонної служби України,

за ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

До Рахівського районного суду 08.10.2024 надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, складені відділом прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) ІНФОРМАЦІЯ_3 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а саме протокол від 08.10.2024 серії ЗхРУ № 137391 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-18 КУпАП, з додатками.

Як вбачається із протоколу, в період з 08:00 07.08.2024 по 08:00 08.08.2024 солдат ОСОБА_1 виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Черговий підрозділу» на відділенні інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В). Під час роботи на підрозділі офіцера ВВВБ капітана ОСОБА_2 було здійснено перевірку особистого мобільного телефону солдата ОСОБА_1 . В ході перевірки телефону у кошику галереї було виявлено фото служби прикордонних нарядів, яке було видалено 4 тижні тому, а саме сторінка 19 робочого зошиту начальника підрозділу. Своїми діями солдат ОСОБА_3 порушив невиконання вимог статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, абзацу 17 пункту 11 глави 2 розділу ІІ, пункту 12 глави 2 розділу ІІ Інструкційї про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 № 1261, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1391/27836, що виразилось у особистій недисциплінованості, допущенні негідного вчинку, несенні служби в порушення вимог отриманого наказу, використанні особистого мобільного телефону під час несення служби.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, ствердив, що вину не визнає, так як мав при собі особистий мобільний телефон з метою підтримання зв`язку з дружиною та батьком, який перебував у лікарні, фото було ним вчинено не з метою здійснення протиправних дій, а для швидкого реагування на зміну обстановки в прикордонному наряді «Черговий служби підрозділу», витоку інформації здійснено не було.

Враховуючи, що ч. 2 ст. 268 КУпАП у даному випадку не передбачено обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, строки розгляду є обмеженими, суддя розглядає справу у відсутності такої особи, оскільки її можливо вирішити за наявними доказами.

Вивчивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що такі містять ряд недоліків.

Так, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.ч. 2-3 ст. 7 КУпАП).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Порядок оформлення матеріалів, зокрема складання протоколів, регулюється положеннями Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 898 від 18.09.2013 (у редакції наказу МВС України № 1046 від 21.12.2018), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.10.2013 за № 1729/24261 (далі - Інструкція).

У порушення вимог абзацу 2 пункту 2 Розділу ІІІ Інструкції серія та номер даного протоколу не містить додавання літери Е, у порушення вимог пункту 4 Розділу ІІІ Інструкції у протоколі не зазначено прізвища, ініціали та місце проживання свідків.

Крім того, у матеріалах відсутні докази про те, що посадова особа, яка склала протокол (начальник відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип В) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) ОСОБА_4 ) є командиром військової частини або командиром підрозділу, який уповноважений командиром військової частини на складання протоколу про адміністративне правопорушення (п. 14 ч. 1 ст. 255 КУпАП).

Більше того, ОСОБА_4 є свідком правопорушення, його пояснення долучено до протоколу, а поєднання в одній службовій особі таких процесуально різних ролей видається сумнівним.

Вказані недоліки матеріалів, доданих до протоколу, є суттєвими для розгляду справи та без їх усунення розгляд матеріалів неможливий, тому наявні підстави для повернення справи для дооформлення.

Проте, значний недолік містить і сам протокол про адміністративне правопорушення, а такий недолік усунути неможливо з урахуванням положень ч. 2 ст. 254 КУпАП, якою передбачено, що протокол складається не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Так, протокол не містить посилання на пункт (частину) нормативно-правового акта, який передбачає відповідальність за правопорушення, а лише на статтю - ст. 172-18 КУпАП (порушено п. 4 Розділу ІІІ Інструкції).

Стаття 172-18 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби та містить 2 частини, тому з протоколу залишається незрозуміло, які саме дії ставляться у вину ОСОБА_1 .

При цьому суддя бере до уваги, що за практикою Європейського суду з прав людини провадження у справі про адміністративне правопорушення є «кримінальним», а ЄСПЛ поширює стандарти, які встановлює Європейська конвенція про захист прав людини та основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

З урахуванням положень частини 1 статті 6 Конвенції, а також з огляду на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти росії» (Malofeyeva v. russia, заява № 36673/04, рішення від 30.05.2013) та «Карелін проти росії» (Karelin v. russia, заява № 926/08 рішення від 20.09.2016), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципи рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення насамперед необхідно з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як визначено ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Як стверджено у Рішенні Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, у тому числі і закріпленій у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Тому суддя приходить до висновку, що до суду не надано належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів учинення особою, стосовно якої складено протокол, адміністративного правопорушення, і в його діях відсутній склад правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи положення ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягненню з особи не підлягає.

Керуючись статтями 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку її оскарження та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рахівський районний суд.

Суддя Віктор ЛАСТОВИЧАК