Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/926/24
Провадження № 3/506/812/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2024 року суддя Красноокнянського районного суду Одеської області Чеботаренко О. Л., за участю секретаря судового засідання Смернової Д.Ю., особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши в режимі відеоконференції з Южноукраїнським міським судом Миколаївської області матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м. Южноукраїнськ Миколаївської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ст.204-1 ч.2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серія ПдРУ №256305 від 17.08.2024 року, 17.08.2024 року о 00.50 год. на північній околиці с. Топали Подільського району Одеської області на відстані до 600 м. від лінії державного кордону України було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який в пішому порядку з документами, що посвідчують його особу, здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України на вихід з України в Республіку Молдова в районі пп/зн №0340 на напрямку с. Топали (Україна) - с. Побєда (Республіка Молдова), поза встановленими пунктами пропуску, чим порушив ст.9 Закону України «Про державний кордон України» та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні при встановленні його особи, заявив, що він «отець небесний, у нього прямий зв`язок із Богом і лише він може його судити, і він ( ОСОБА_1 ) «виконує волю небес», свою провину у скоєному не визнає та повідомив, що будь-яке рішення, яке прийме суд, буде на його відповідальності. Також ОСОБА_1 повідомив, що перебуває на обліку у лікаря-психіатра та те, що відносно нього 09.09.2024 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області виносилась ухвала за ч.ч. 2,3 ст. 436-2 ККУ щодо застосування до останнього заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи:

- протокол про адміністративне правопорушення серія ПдРУ № 256305 від 17.08.2024 року, складений відносно ОСОБА_1 за ст.204-1 ч.1 КУпАП, який останній не підписав, однак йому в присутності двох свідків було оголошено зміст протоколу, а також про час, дату та місце розгляду справи та в якому зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться в Красноокнянському районному суді Одеської області 29.08.2024 року на 14.00 год./а.с.1/;

- рапорт начальника групи моніторингу обстановки ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) старшого лейтенанта ОСОБА_2 , згідно з яким 17.08.2024 року о 00.57 год. прикордонним нарядом «КрП» на відстані до 600 м. від лінії ДКУ було виявлено 1-го громадянина України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з документами, без багажу, який намагався незаконно перетнути державний кордон України поза ППр в межах пп/зн 0340 на вихід з Україні. Даних громадян було доставлено до віпс «ІНФОРМАЦІЯ_4» для проведення фільтраційних заходів та складання адміністративно-процесуальних документів з ч. 1ст. 204-1 КУпАП./а.с.2/;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 17.08.2024 року, згідно з якими він «відповідно до ст. 33 Конституції України вільно пересувався від волі Господа отця Небесного з живим Богом в серці. Амінь!» /а.с.3/;

- копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 /а.с.4/;

- заяву на отримання електронних повісток, відповідно до якої ОСОБА_1 просив надсилати йому судові повістки в електронній формі на його мобільний номер телефону НОМЕР_1 /а.с.5/;

- довідкову схему ділянки відповідальності відділення ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » 2 прикордонного району, де зазначено місце виявлення ОСОБА_1 при спробі перетнути державний корон України/а.с.6/,

приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст.1 КУпАП, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

На підставі цих вимог закону, а також ст.ст. 251, 252 КУпАП, суд у постанові повинен навести докази вини особи у вчиненні правопорушення та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Таким чином, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини у справі на підставі доказів, зібраних особою, яка склала протокол.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статей 251, 254 КУпАП, обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Слід зазначити, що склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. До структури складу адміністративного правопорушення відносяться: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; та суб`єктивна сторона.

Так, основним для вирішення справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення складу правопорушення. Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

За загальним правилом, суб`єктом адміністративного правопорушення є загальний - фізично осудна особа, яка досягла 16-річного віку.

Згідно зі ст. 20 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

У відповідності до ст. 17 КУпАП особа, яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Під неосудністю належить розуміти стан, в якому особа не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

Розрізняють два критерії неосудності: медичний (біологічний) і юридичний (психологічний) критерії.

Медичний критерій окреслює всі можливі психічні захворювання, що істотно впливають на свідомість і волю людини.

У ст. 20 КУпАП зазначені чотири види психічних захворювань: а) хронічна душевна хвороба; б) тимчасовий розлад душевної діяльності; в) слабоумство; г) інший хворобливий стан.

Для наявності медичного критерію неосудності досить встановити, що на час вчинення суспільно небезпечного діяння особа страждала хоча б на одне із зазначених захворювань.

Встановлення медичного критерію ще не дає підстав для висновку про неосудність особи на час вчинення протиправних дій, відповідальність за які передбачено КУпАП. Наявність медичного критерію є лише підставою для встановлення критерію юридичного, який остаточно визначає стан неосудності.

Юридичний критерій неосудності виражається в нездатності особи під час вчинення протиправного діяння усвідомлювати свої дії або керувати ними саме внаслідок наявності психічного захворювання, тобто критерію медичного.

У статі 20 КУпАП юридичний критерій неосудності виражений двома ознаками: 1) інтелектуальною - особа не могла усвідомлювати свої дії; 2) вольовою - особа не могла керувати ними. Під «своїми діями» мають на увазі не будь-яку поведінку психічно хворого, а тільки ті його протиправні дії, що передбачені певною статтею КпАП України.

Інтелектуальна ознака критерію неосудності знаходить свій вияв, по-перше, в тому, що особа не здатна усвідомлювати фактичну сторону, тобто не розуміє справжнього змісту своєї поведінки (не розуміє, що вчиняє перетин кордону, тощо), а тому не може розуміти і його суспільну небезпечність.

По-друге, інтелектуальна ознака знаходить свій вияв ще і в тому, що особа не здатна усвідомлювати того, що її дія має протиправний характер. У ряді випадків це не виключає того, що особа при цьому розуміє фактичну сторону своєї поведінки.

Вольова ознака критерію неосудності свідчить про такий ступінь руйнування психічною хворобою вольової сфери людини, коли вона не може керувати своїми діями (бездіяльністю).

Відомо, що вольова сфера людини завжди органічно пов`язана зі сферою свідомості. Тому у всіх випадках, коли особа не усвідомлює своїх дій, вона не може і керувати ними.

Так, судом була перевірена інформація, повідомлена ОСОБА_1 щодо застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру та через веб-портал «Судова влада» та встановлено, що відносно ОСОБА_1 09.09.2024 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області була винесена ухвала щодо застосування до останнього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом за скоєння суспільно-небезпечного діяння ,передбаченого ч.ч. 2,3 ст. 436-2 ККУ. ( а.с. 27-31).

Крім того ,було направлено запит до КНП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» щодо перебування ОСОБА_1 на обліку у лікаря-психіатра та згідно відповіді на вказаний запит, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на «Д» обліку у лікаря-психіатра з діагнозом - F 20.00/а.с.35/.

В практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної). Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 страждає хронічною душевною хворобою, він є неосудною особою.

З огляду на вище викладене, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з неосудністю ОСОБА_1 , який внаслідок захворювання не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні.

Згідно п.3 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із неосудністю особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність.

Керуючись п.3 ч. 1 ст. 247, ст.283, п.3 ст.284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.204-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , закрити, у зв`язку із неосудністю особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність.

Постанова може бути оскаржена особою, відносно якої відкрито адміністративне провадження, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, а прокурором - в межах повноважень, визначених ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Чеботаренко О. Л.