Справа № 339/390/24 307
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2024 року м. Болехів

Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Головенко О. С. ,

розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, одруженого,

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

24 серпня 2024 року близько 21 год ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_2 психологічного та фізичного характеру: обзивав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, штовхав та шарпав за одяг, тягав за волосся, повалив на землю, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров"ю.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився повторно, подав письмові пояснення, в яких просить розгляд справи проводити у його відсутності, зазначивши, що 24 серпня 2024 року близько 21 год привіз сина ОСОБА_3 до будинку батьків дружини по АДРЕСА_2 , де зараз вона проживає з дітьми. До нього вийшла дружина ОСОБА_2 з криками та погрозами, що більше не дасть дітей та зав`язалася словесна суперечка. З криками вийшла з будинку і мама дружини - ОСОБА_5 , щоб він більше не приїжджав, бо дітей давати не будуть.

Він відкрив багажник, щоб дістати звідти речі, дружина підбігла та вдарила його в обличчя. Від удару в нього впали окуляри і коли він намагався їх підняти вони з мамою продовжували з криками його штовхати. Не бажаючи продовжувати суперечку в присутності дітей, сів у автомобіль і поїхав додому. Ніяких побоїв ні дружині, ні її мамі не наносив, а тільки відштовхувався від їх нападів. Через кілька днів йому зателефонував працівник поліції та повідомив, що дружина написала заяву про побиття. 29 серпня 2024 року у відділенні поліції в м.Болехів написав про визнання своєї вини виключно в тій частині, що стосувалася взаємних словесних образ. Останнім часом сварки між ним та дружиною почастішали на тлі погіршення подружніх відносин. В цій ситуації заручниками стають діти, оскільки ігноруються їхні бажання погуляти, піти на річку через принципову позицію жінки, що тільки вона має право вирішувати, коли він має бути з дітьми.

В протоколі вказано, що подія мала місце по АДРЕСА_1 , проте це не відповідає дійсності, адже за зазначеною адресою проживає він, а дружина проживає по АДРЕСА_2 , саме і там була вищеописана подія. Тому протокол містить неправильні дані про місце нібито вчиненого правопорушення.

Незрозумілим є також і те, що ОСОБА_5 має статус свідка по справі, адже вона була повноцінним учасником суперечки, в деякій мірі навіть більш активним, чим він та дружина (а.с. 14).

Потерпіла ОСОБА_2 16 жовтня 2024 року надала пояснення, в яких зазначила про те, що вона з чоловіком ОСОБА_1 проживають окремо та розлучаються. Коли 24 серпня 2024 року ОСОБА_1 привіз сина сина ОСОБА_3 і вона побачила, що дитина заснула на колінах за кермом, між ними виник конфлікт, чоловік став обзивати її нецензурними словами ( таке вчиняє систематично), вона не стрималася і вдарила його. Чоловік схопив її за волосся та кинув на землю, погрожував, що застрелить. . Вона піднялася і понесла дитину до будинку. На даний час обмежила спілкування з ним. ОСОБА_1 штовхав її маму ОСОБА_5 та побив її.

Потерпіла ОСОБА_2 в подальшому в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд заяви без її участі, з ОСОБА_1 примирилися та просить його суворо не карати (а.с.24).

Свідок ОСОБА_5 в судові засідання не з`явилася повторно, про причину неявки суд не повідомила.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав, його вина підтверджена, окрім пояснень потерпілої матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:

- даними щодо обставин скоєного, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення від 29 серпня 2024 року серія ВАБ № 207913, в якому вказано, що 24 серпня 2024 року близько 21 год ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_2 , психологічного та фізичного характеру, обзивав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, штовхав та шарпав за одяг, тягав за волосся та повалив на землю, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров"ю. ОСОБА_1 у протоколі власноручно виклав пояснення « свою вину визнаю більше не повториться» і жодних зауважень щодо змісту протоколу не висловлював (а.с.1);

- листом, яким матеріали, зареєстровані в ІТС ІПНП (журналі ЄО) відділення №1 м.Долина Калуського РВ ГУНП від 24 серпня 2024 року за №3368, надіслані для розгляду згідно із ЗУ «Про звернення громадян» або КУпАП, у зв`язку з відсутністю даних, які б указували на наявність кримінального правопорушення та неможливістю у зв`язку з цим внести відповідну інформацію до ЄРДР (а.с.3);

- рапортом, з якого вбачається, що 24 серпня 2024 року о 21 год 42 хв надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_5 про те, що зять вчиняє конфлікт та бійку, має зброю - рушницю. Прибувши на місце події, ОСОБА_2 надала письмові пояснення та відібрано протокол заяву, в якій просить притягнути до відповідальності згідно чинного законодавства її чоловіка ОСОБА_1 , який вчинив конфлікт в ході якого виражався нецензурними словами, шарпав за одяг та порвав одяг, тягнув за волосся та декілька разів штовхнув на землю. ОСОБА_1 покинув місце події до приїзду поліції в невідомому напрямку, за адресою проживання був відсутній (а.с.3).

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24 серпня 2024 року, в якому ОСОБА_2 просить притягнути до відповідальності згідно чинного законодавства її чоловіка ОСОБА_1 за те, що він 24 серпня 2024 року близько 21 год 20 хв вчинив домашнє насильство, а саме обзивав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, штовхав та шарпав за одяг, тягав за волосся і повалив на землю (а.с. 4);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , з яких вбачається, 24 серпня 2024 року близько 14 год 15 хв її чоловік ( спільно з ним не проживають, оскільки розлучаються) взяв на прогулянку дітей. Близько 21 год 20 хв її чоловік приїхав на автомобілі, привіз сина і вона пішла до автомобіля, щоб забрати, але сина чоловік неохоче віддавав, внаслідок чого у них почався конфлікт, в ході якого вона відштовхнула чоловіка, щоб забрати бутилку та одіяло. Після чого чоловік почав її з дитиною штовхати, шарпав за одяг, внаслідок чого порвав одяг, тягнув її за волосся, обзивав нецензурними словами, намагався її вдарити по обличчі, оскільки в нього поганий зір і замість її обличчя, він вдарив сина, який після цього почав сильно плакати. Також, взявши двічі її за волосся повалив на землю, після чого вона змогла вирватися і віднесла сина до будинку, де була її мама. Пізніше вийшла з будинку, щоб попросити чоловіка залишити місце події, щоб не травмувати дітей та її чоловік почав знову провокувати бійку, поводився неадекватно, сильно кричав та обзивався образливими словами. На цей крик вибігла її мама з будинку і побачила, як її чоловік ще раз взяв її за волосся та повалив на землю, в той час її мама почала його захищати та робила все можливе щоб її чоловік її відпустив. Після чого ОСОБА_1 почав штовхати її матір, обзивати, шарпав за одяг, порвав одяг. Однак через деякий час все ж таки їм вдалося припинити конфлікт, покинувши місце події та повернулися до будинку, після чого ОСОБА_1 поїхав у невідомому їй напрямку. Після чого її мама зателефонувала на спецлінію 102 та викликала наряд поліції (а.с.5);

- письмовими поясненнями ОСОБА_5 , з яких вбачається, що 24 серпня 2024 року близько 21 год 30 хв почула крики дочки ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 та побачила, що її зять ОСОБА_1 штовхав її дочку, яка являється його дружиною та застосовував фізичну силу, тягав за волосся. Коли вона захотіла розборонити конфлікт та не дати можливості бити дочку, тоді він почав її штовхати, кричав та погрожував фізичною розправою. Після чого вона забрала дочку до будинку, а зять сів у автомобіль та поїхав у невідомому напрямку (а.с.6).

Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07 грудня 2017 року визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ст.1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Так, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальністьза вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до ст. 3 Закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Надаючи аналіз поясненням ОСОБА_1 , що між ним та дружиною була суперечка, в ході якої він відштовхувався від нападів дружини та її матері, потерпілої ОСОБА_2 з приводу висловлювання зі сторони ОСОБА_1 нецензурними словами, погрозами фізичною розправою, штовхання та шарпання за одяг, тягання за волосся та повалення на землю, то слід зазначити, що є всі підстави вважати, що 24 серпня 2024 року ОСОБА_1 вчинив відносно дружини ОСОБА_2 психологічне та фізичне насилля, що є домашнім насильством, за вказаних у протоколі обставин, оскільки його дії викликали в потерпілої побоювання за власну безпеку.

ОСОБА_1 в протоколі власноручно виклав пояснення «вину визнаю більше такого не повториться» і жодних зауважень щодо змісту протоколу та обставин викладених у протоколі не заявляв.

Відтак, пояснення, які надані письмово ним під час розгляду справи про те, що ніяких побоїв ні дружині, ні її мамі не наносив, а тільки відштовхувався від їх нападів, слід оцінити критично, оскільки вони суперечать матеріалам справи та дані з метою уникнення його від адміністративної відповідальності.

Твердження ОСОБА_1 про те, що місце події є АДРЕСА_1 , а в протоколі вказано АДРЕСА_1 , то суддя вважає, що працівником поліції допущено описку в написанні місця події.

Тому неточності щодо зазначення вулиці в протоколі, не спростовують вчинення адміністративного правопорушення, не виправдовують дії ОСОБА_1 та носять суто технічний характер і ніяк не впливають на суть звинувачення у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, адже такий підхід був би проявом надмірного формалізму та істотно порушував основні принципи правовладдя, зокрема, невідворотності покарання за скоєне порушення, справедливості.

Санкція ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачає накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд згідно вимог ст. 23,33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника та примирення з потерпілою, що відносить до обставин, що пом"якщують покарання.

При таких обставинах, до нього слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі санкцiї ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому з ОСОБА_1 слід стягнути судовій збір у розмірі 605.60 грн.

На підставівикладеного, ч.1 ст. 173-2 КУпАП та керуючись ст. 283,284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накласти стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Апеляційна скарга, подана після після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Головенко О.С.