ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/502/24 Справа № 711/5398/24 Категорія: ч.1 ст.173-2 КУпАПГоловуючий у І інстанції Комплєктова Т. О. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Бєлан О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №711/5398/24 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Придніпровського районного суду м.Черкаси за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника адвоката Нікітюка А.М., -

в с т а н о в и л а:

Постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 серпня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, інваліда ІІ групи, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 255 грн.; звільнено від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Як встановлено судом першої інстанції, 01.07.2024 близько 15 год. ОСОБА_1 , перебуваючи біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , словесно погрожував колишній дружині ОСОБА_2 фізичною силою, ображав, наніс удар рукою в праву сторону голови ззаду, чим спричинив фізичне насильство, що призвело до душевного хвилювання, погрожував фізичною розправою в присутності доньки ОСОБА_3 , чим скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її незаконною та необгрунтованою, ОСОБА_1 та його представник - адвокат Нікітюк А.М. подали спільну апеляційну скаргу в якій просили постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23.08.2024 про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-2 КУпАП, скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Апеляційні вимоги мотивували тим, що судом першої інстанції в ході розгляду справи не взято до уваги те, що 01.07.2024 між ОСОБА_1 та його колишньою співмешканкою ОСОБА_2 виникла обопільна сварка викликана тривалою суперечкою щодо місця проживання їх спільної дитини, а також неможливістю обох сторін конфлікту дійти спільного консенсусу у визначенні годин побачень батька із дитиною та участі батька - ОСОБА_1 у вихованні та проведенні спільного часу із їх спільною дитиною ОСОБА_3 . В той же день, 01.07.2024 відносно обох батьків були складені протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Апелянти вважають, що факт обопільної сварки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в даному випадку не може вказувати на наявність дій психологічного характеру одного члена сім`ї на іншого, що вказує на відсутність у діях ОСОБА_1 ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не ставилось у вину вчинення саме «домашнього насильства», доказів щодо наявності такого у ході провадження в цій справі не встановлено.

Зазначили, що з відеозапису камери спостереження, розташованої на під`їзді будинку АДРЕСА_2 в якому проживає ОСОБА_2 , слідує, що ОСОБА_1 01.07.2024 весь час з моменту свого приїзду до ОСОБА_2 знаходився поряд з нею та їх спільною донькою ОСОБА_3 біля під`їзду будинку і нікуди з ними не відходив. При цьому жодного фізичного насильства щодо ОСОБА_2 , зокрема ударів в область голови та тіла, як стверджує ОСОБА_2 , він не наносив (копія відеозапису додається).

Тому, дані вказаного відеозапису цілком нівелюють покази допитаного в судовому засіданні малолітнього свідка ОСОБА_4 згідно яких вона пояснила, що в той день гралася з друзями на дитячому майданчику та особисто бачила, як ОСОБА_1 , знаходячись біля під`їзду будинку, вдарив ОСОБА_2 правою рукою по голові раз ззаду, які власне й покладені судом першої інстанції в основу свого рішення.

Зауважили, що судом першої інстанції не взято до уваги і той факт, що провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.07.2024 року (справа №?711/5397/24) залишено в силі апеляційним судом, за обставин вчинення нею домашнього насильства щодо ОСОБА_1 , що мало місце в той же день 01.07.2024 та в той же час та місці, закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення за п. 1 ст.247 КУпАП. При цьому, основним мотивом такого рішення суду слугувало саме відсутність об`єктивних доказів, які б підтверджували вчинення нею наведеного вище адмінправопорушення. Письмові ж пояснення, аналогічні тим, що містяться в матеріалах даної адміністративної справи щодо ОСОБА_1 судом були розцінені критично, як такі, що носять суперечливий характер, які взаємно виключають обставини, викладені в них.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 пояснив, що між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_2 вібувся конфлікт - сварка через тривалу суперечку щодо місця проживання та порядку виховання їх спільної дитини, він прийшов побачитися з дитиною, попередньо зізвонившись із ОСОБА_2 . Коли він приїхав до місця проживання ОСОБА_2 01.07.2024 близько 15 год. для того, щоб провести час зі своєю дочкою ОСОБА_5 , ОСОБА_2 винесла дочку, і він сказав, що візьме її покататися, на що остання категорично заперечила, забрала дитину та почала застосовувати до нього фізичну силу, наносячи йому удари в шию і тулуб, тому він змушений був викликати поліцію.

Представник потерпілої ОСОБА_2 адвокат Бібік О.М. суду пояснила, що між ОСОБА_1 та потерпілою ОСОБА_2 відбулася не просто сварка, така агресивна поведінка ОСОБА_1 з`явилася ще у квітні 2024 року, коли ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою про стянення аліментів на утримання дитини. 01.07.2024 близько 15 год. ОСОБА_1 приїхав на зустріч з дитиною та почав заштовхувати її в машину, сідаючи з нею на місце для водія за кермо, дитина злякалася, видиралася, плакала, кричала і кликала маму. Коли ОСОБА_2 взяла дитину на руки та рушила до підїзду, ОСОБА_1 наніс їй удар в область голови. Вчинення домашнього насильства відбулося на очах сусідів та дітей, які кричали з вікон, щоб кривдник залишив дтину. В суді першої інстанції була опитана неповнолітня дитина - Злата, яка бачила все, що відбувалося в той день, і під час допиту в суді, вона пояснила, що бачила, як ОСОБА_1 вдарив ОСОБА_2 .

Зазначила, що це не сварка чи конфлікт, а зі сторони ОСОБА_1 існує психологічне насильство, яке має постійний характер, оскільки він вже притягувався до адміністративної відповідальності Придніпровським районним судом м.Черкаси і ця постанова переглядалася в апеляційній інстанції та залишена без змін.

Зауважила, що після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_2 звернулась до травматологічного пункту, де було встановлено у ОСОБА_2 забій м`яких тканин грудної клітини та молочної залози, забій м`яких тканин голови та підвищення артеріального тиску.

Заслухавши думку апелянтів ОСОБА_1 та його представника адвоката Нікітюка А.М., які пітримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку представника потерпілої ОСОБА_2 адвоката Бібік О.М., яка заперечила проти апеляційної скарги та просила залишити постанову суду першої інстанці без змін, вивчивши матеріали провадження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд першої інстанції вважав встановленим, що 01.07.2024 близько 15 год. ОСОБА_1 , перебуваючи біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , словесно погрожував колишній дружині ОСОБА_2 фізичною силою, ображав, наніс удар рукою в праву сторону голови ззаду, чим спричинив фізичне насильство, що призвело до душевного хвилювання, погрожував фізичною розправою в присутності доньки ОСОБА_3 , чим скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком, з огляду на наступне.

Закон «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до п. 3 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ст. 1 Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 17 ст. 1 Закону визначено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно зі ст. 3 Закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №206279 від 01.07.2024 ОСОБА_1 01.07.2024 близько 15 год. , перебуваючи біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , словесно погрожував колишній дружині ОСОБА_2 фізичною силою, ображав, наніс удар рукою в праву сторону голови ззаду, чим спричинив фізичне насильство, що призвело до душевного хвилювання, погрожував фізичною розправою в присутності доньки ОСОБА_3 , чим вчинив домашнє насильство.

На підтвердження зазначених обставин до протоколу про адмінстративне правопорушення долучено письмові пояснення ОСОБА_2 , яка пояснила, що 01.07.2024 близько 15 год. до її місця проживання приїхав колишній співмешканець ОСОБА_1 у якого з нею є спільна дитина ОСОБА_3 , 2022 р.н., попередньо вона домовилася, що дасть ОСОБА_1 дитину з 15-00 год по 16 год.30 хв. по його приїзду, вона винесла дитину та дала ОСОБА_6 , він взв дитину на руки та пішов до машини, і в цей час дитина почала плакати та проситися до неї на руки, коли хотіла взяти дитину на руки ОСОБА_6 не давав доньки. Вона почала ще більше плакати, вона почала її виривати із рук ОСОБА_6 , після чого він завдав їй один удар кулаком по голові в ділянку затилка. Зазначила, що відчуває сильний біль в задній частині та у скронях. Після чого звернулася до поліції (а.4).

В матеріалах справи наявні і письмові поясненння ОСОБА_1 , в яких він зазначив, що 01.0.2024 близько 15 год він приїхав до своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , яка проживає по АДРЕСА_2 для того, щоб взяти погуляти спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно припису Черкаської мерії по справах дітей, перед тим зателефонував до колишньої дружини, домовився, що забере дитину з 15-00 год по 16-30 год, хоча його час визначений з 17-00 год. Коли він приїхав, дружина винесла дитину, він сказав, що поїде погуляє з дитиною, однак дружина заперечила та забрала від нього дитину та почала застосовувати до нього фізичну силу, нанесла йому удари -близько чотирьох ударів в область шиї, тулуба, після чого він звернувся до поліції (а.с.3).

В судовому засіданні суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що її колишній чоловік ОСОБА_1 приїхав до неї поза встановлений службою у справах дітей графік побачень та почав заштовхувати дитину, сідаючи разом з нею на місце водія за кермо. Внаслідок цього дитина злякалась, плакала і кликала маму, вона просила колишнього чоловіка залишити дочку і дати можливість її заспокоїти, але він почав дуже гучно кричати, навіть сусіди почали з вікон робити йому зауваження, щоб він залишив дитину у спокої. Вона забрала дитину, а ОСОБА_1 пішов за нею, вдарив її рукою по голові, що вона ледь не впала разом з дитиною, яку тримала на руках. Потім вона сіла на лавочку і викликала поліцію. Звернулась до лікаря вона 02.07.2024, оскільки працівники поліції поїхали тільки о 18.00 год. 01.07.2024, і у неї виявили травму голови. Вона його не била, ніякі удари вона не наносила Горбику. Вони стояли на ганку біля під`їзду і він її штовхав, щоб вона впала. Випадки домашнього насильства бували і раніше, вона вже зверталася до лікаря з приводу того, що дитина дуже злякалася і погано спала. Даними діями ОСОБА_1 була завдана шкода її фізичному та психічному здоров`ю.

Судом першої інстанції була допитана неповнолітній свідок ОСОБА_4 , в присутності матері ОСОБА_7 , яка пояснила, що 01.07.2024 вона гралася з друзями на дитячому майданчику і бачила, як ОСОБА_6 хотів забрати ОСОБА_5 , а ОСОБА_8 її не давала, то він взяв і вдарив ОСОБА_8 правою рукою по голові один раз ззаду. Це все вона бачила на власні очі. В той день на ньому була яскрава помаранчева майка. Разом з нею це бачив її товариш, вони гуляли на майданчику, дорослих поряд не було, оскільки вони вже дорослі і гуляють самі. Вдарив ОСОБА_9 правою рукою по голові, а ОСОБА_5 в цей час була на руках у ОСОБА_8 . Потім ОСОБА_8 відійшла від ОСОБА_6 , сіла на лавку і викликала поліцію. Коли приїхала поліція, то вона вже пішла додому.

З метою об`єктивного розгляду справи та перевірки апеляційних доводів, судом апеляційної інстанції були переглянуті диски з записом події від 01.07.2024 з участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Протокол про адміністративне правопорушення є доказом у розумінні ст. 251 КУпАП. Крім того, такий протокол складено уповноваженою особою у відповідності до положень статті 255 КУпАП.

Згідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення структурно складається з чотирьох обов`язкових елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Для констатації наявності складу адміністративного правопорушення необхідне встановлення усіх чотирьох його елементів. Відсутність хоча б одного з них виключає склад правопорушення в цілому.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

В даному випадку ОСОБА_1 були вчинені умисні дії психологічного характеру, що полягали у розмові на підвищених тонах, лайці, погрозах фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілій ОСОБА_2 . Також ОСОБА_1 були вчинені умисні дії фізичного характуру, що полягали у нанесенні ОСОБА_2 тілесних укоджень, що підтверджується довідкою від 02.07.2024 лікаря травматолога Третьої Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги Травматологічного пункту та довідкою нейрохірурга Третьої Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги Травматологічного пункту від 02.07.2024 (а.с.26 та зворотній бік).

Внаслідок систематичного психологічного насильства з боку ОСОБА_1 у ОСОБА_2 є постійне відчуття тривоги, страху, невпевненості і нездатності захистити себе і дитину. У зв`язку з чим, остання вимушена була звернутися до психолога.

Вищезазначені докази в своїй сукупності вказують на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є обґрунтованим та підтверджується зібраними по справі доказами в їх сукупності.

Доводи апелянтів про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, є безпідставними, оскільки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

Твердження апелянтів про те, що відеозапис не містить факту вчинення ОСОБА_1 фізичного насильства щодо ОСОБА_2 , є неспроможними, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, та показами свідка ОСОБА_4 , при цьому слід зауважити, що відеозапис з відеокемери на будинку розпочинається з 15-05 ( в зв`язку з відсутністю світла, як пояснила представник потерпілої), а сам факт нанесення ОСОБА_1 . ОСОБА_2 тілесних ушкоджень удару по голові відбувся близько 15-00 , як зазначено в протоколі про адмінправопорушення, що в свою чергу не спростовує вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Доводи апелянтів про те, що зміст відеозапису події невілює покази допитаної в судовому засіданні малолітнього свідка ОСОБА_4 , є необгрунтованими, оскільки остання була допитана судом першої інстанції в присутності її матері ОСОБА_7 . Покази її були послідовними, логічними, такими, що узгоджуються з матеріалами справи, їх зміст не містить мети оговорити ОСОБА_1 , а тому сумнівів у їх правдивості у суду апеляційної інстанції не викликають.

Посилання апелянтів на постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 17.07.2024 щодо ОСОБА_10 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, яка на їх думку, свідчить про відсутність об`єктивних доказів в цілому вчинення адміністративного правопорушення за тих обставин, що відбулися 01.0.2024 за участі ОСОБА_10 та ОСОБА_1 , є неспроможними, оскільки вказаною постановою (справа №711/5397/24), провадження щодо ОСОБА_10 закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, дана постанова залишена судом апеляційної інстанції без змін.

З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративне правопорушення, немає підстав вважати, що в цьому випадку допущена суттєва неповнота судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, доводами апеляційної скарги обставини, встановлені судом при розгляді справи, не спростовані, допущення порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції за результатами апеляційного перегляду не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення судом належним чином виконані вимоги ст. ст. 33, 36 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, районний суд всебічно, повно та об`єктивно розглянув зазначену справу, правильно встановив фактичні обставини, дослідив та оцінив наявні у справі докази та ухвалив законне, обґрунтоване та справедливе рішення, яке слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника адвоката Нікітюка А.І. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка