Провадження № 33/801/848/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бернада Є. В.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

за участю потерпілої ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 542657, 25 серпня 2024 року о 10:10 год по вул. Хмельницьке шосе, 101-а в м. Вінниці, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Ford», д.н. НОМЕР_1 , здійснюючи поворот ліворуч, не зайняв крайнього лівого положення та здійснив заїзд на смугу зустрічного руху, допустив зіткнення з автомобілем марки «Opel», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок цього транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.4, 10.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2024 року визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення, у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 605,50 грн на користь держави.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції виніс занадто жорстоке рішення, без урахування фактичних обставин, застосувавши найвищу міру стягнення за ст.124 КУпАП у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортними засобами строком на шість місяців. Просить постанову суду змінити в частині накладення стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців на адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. В іншій частині просить постанову суду залишити без змін.

В судове засідання правопорушник ОСОБА_2 не з`явився, при цьому був належним чином повідомленим про час і місце розгляду його апеляційної скарги, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (повістку отримав 14 жовтня 2024 року) та довідкою Вінницького апеляційного суду про доставку документів в електронному вигляді, згідно якої ОСОБА_2 отримав судову повістку про виклик в суд.

За таких обставин, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, сформованої у справі «Пономарьов проти України», де зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження та що заявник має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді та враховуючи те, що саме ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, та ним подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у його відсутність.

Потерпіла ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції пояснила, що вважає накладене на ОСОБА_2 стягнення судом у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців, є справедливим.

Заслухавши потерпілу ОСОБА_1 дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З диспозиції статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Слід звернути увагу, що зазначена норма є бланкетною.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 порушив вимоги пунктів 10.4 та 10.5 ПДР.

Зі змісту пункту 10.4 ПДР випливає, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Відповідно до пункту 10.5 ПДР поворот необхідно виконувати так, щоб під час виїзду з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини. Виїзд з перехрестя, де організовано круговий рух, може здійснюватися з будь-якої смуги, якщо напрямок руху не визначено дорожніми знаками чи розміткою і це не створить перешкод транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку праворуч.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є правильними і узгоджуються з наявними та дослідженими судом доказами.

До протоколу про адміністративні правопорушення суду надана схема місця ДТП, відповідно до якої зафіксоване розташування транспортних засобів, місце їх зіткнення, а також виявлені на автомобілях механічні пошкодження. Також до протоколу про адміністративне правопорушення надані письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Отже, саме недотримання ОСОБА_2 вимог пунктів 10.4 та 10.9 ПДР призвело до ДТП.

Перевіряючи доводи про справедливість призначеного стягнення, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до вимог ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Так, санкцією ст. 124 КУпАП передбачено стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Так, відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи про те, що накладення на правопорушника стягнення у виді позбавлення керування транспортним засобом та поставить його сім`ю у тяжке матеріальне становище, він не буде мати змоги добиратись на роботу та в лікарню на огляд, оскільки проблеми з добирання можна вирішити, користуючись громадським транспортом.

Разом з тим, суть накладення стягнення полягає саме в тому, що особа, яка вчинила правопорушення обмежується в своїх правах та свободах, що безумовно не може не позначитись на якості її життя.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при призначенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 в повному обсязі були дотримані вимоги закону, оскільки застосоване щодо нього стягнення повністю відповідає санкції статті вчиненого правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП врахував характер i ступінь суспільної небезпеки вчиненого адміністративного правопорушення та особу правопорушника.

Також апеляційний суд враховує, що потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду просила залишити без змін накладене судом першої інстанції стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців, вважає його справедливим.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинене адміністративне правопорушення, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним порушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює небезпеку, як для самого водія, так і для інших учасників дорожнього руху.

Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що при визначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки стягнення, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.

Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, призначив ОСОБА_2 справедливе стягнення, яке відповідає вимогам закону, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Сопрун