Провадження № 3/127/6982/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2024м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 27.08.2024 о 02.15 год. по вул. Чехова, 8 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Заз, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість рухів, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, однак від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленої процедури відмовився.

ОСОБА_1 в судові засідання не з`являється, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать довідки про вручення судової повістки у формі смс-повідомлення.

Вирішуючи питання щодо можливості здійснення судового розгляду за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає за доцільне зауважити таке.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану був неодноразово продовжений.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (далі Закон № 389-VIII) правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами; на цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Зі змісту частини другої статті 26 Закону № 389-VIII скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону № 389-VIII у разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Надані суду матеріали не свідчать, що ОСОБА_1 не може з`явитись у судове засідання з поважних причин.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини у справі (далі ЄСПЛ) «Пономарьов проти України», сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, у постанові від 28.10.2021 (справа № 11-250сап21) Верховний Суд (далі ВС) зауважив, що частиною другою статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) визначено, що участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за статтею 130 КпАП, не є обов`язковою.

Саме тому суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З диспозиції статті 130 КпАП випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_1 складу зазначеного вище правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Суд вважає за доцільне зауважити, що пунктом 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі Інструкція) визначені ознаки наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Такими ознаками, як слідує з наведеної Інструкції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

З наданих суду матеріалів випливає, що 27.08.2024 о 02.15 год. по вул. Чехова, 8 в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Заз, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість рухів, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, однак від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленої процедури відмовився. Зазначені ознаки, як суд зазначив вище, передбачені пунктом 4 розділу І Інструкції як підстава для направлення особи, яка керує транспортним засобом на огляд. Саме тому суд вважає, що в судовому засіданні підтверджена наявність правової підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння.

До протоколу про адміністративне правопорушення надані рапорти поліцейських (далі Рапорт), висновок медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знищують увагу та швидкість реакції (далі Висновок) та диск із записами з нагрудних камер поліцейських (далі Запис).

Процедура огляду на стан сп`яніння регламентована статтею 266 КпАП.

З оглянутого в судовому засіданні Запису випливає, що ОСОБА_1 погодився на проведення медичного огляду і такий огляд лікарем був проведений. У подальшому ОСОБА_1 було запропоноване здати аналіз сечі для проведення його аналізу. ОСОБА_1 погодився і пішов у туалет, однак не зміг здати сечу для проведення її аналізу. З оглянутого судом Запису випливає, що ОСОБА_1 виконав вказівку лікаря та прийняв наданий йому медичний препарат і вживав надану воду для стимулювання сечовиділення. Зі змісту Запису також випливає, що ОСОБА_1 двічі відвідував туалет, однак повідомив медичних працівників про неможливість сечовиділення і повідомив, що не відмовляється від проходження огляду, однак зауважив, що не може здати сечу для проведення її аналізу.

З наданої суду копії акту медичного огляду на стан сп`яніння випливає, що ОСОБА_1 такий огляд пройшов, що узгоджується з оглянутим у судовому засіданні Записом, однак у акті наявне посилання на відмову від здачі ОСОБА_1 сечі для проведення її аналізу. При цьому в акті у графі 20 щодо висновку за результатами огляду поставлений знак питання біля висновку про перебування у стані наркотичного сп`яніння.

Суд зауважує, що підстави для направлення особи водія на проходження такого огляду виникають з моменту виявлення у неї відповідних ознак, визначених Інструкцією. Як суд зазначив вище, у ОСОБА_1 такі ознаки були виявлені, що і стало підставою для його подальшого огляду. Процедура такого огляду регламентована статтею 266 КпАП. Крім того, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Пунктом 7 Розділу ІІІ Інструкції передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. При цьому зі змісту пункту 8 розділу ІІІ Інструкції випливає, що метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Разом з тим, згідно з пунктом 12 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Як суд зазначив вище, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставини, що ОСОБА_1 двічі намагався здати сечу для проведення її дослідження, однак повідомив, що не може цього зробити (здати сечу). При цьому з оглянутого Запису випливає, що ОСОБА_1 виконав вказівку медичного працівника та вжив наданий останнім медичний препарат і воду, які за твердженням медичного працівника мали стимулювати сечовиділення. При цьому із Запису випливає, що працівники поліції почали складати протокол про адміністративне правопорушення до отримання Висновку з тих підстав, що виділений Інструкцією двогодинний строк медичного огляду закінчився. Також суд вважає за доцільне зауважити, що ОСОБА_1 не було запропоновано здати інші зразки біологічного середовища, як це передбачено пунктом 12 Розділу ІІІ Інструкції, а саме слину, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Об`єктивні дані, які б свідчили про виконання вимог зазначеного пункту, суду надані не були. Крім того, з оглянутого Запису випливає, що ОСОБА_1 повідомляв як працівникам поліції, так і медичним працівникам про наявне у нього захворювання очей. Відповідне документальне підтвердження останнім було направлене до суду з клопотанням про відкладення судового розгляду справи. При цьому наявність інших ознак наркотичного сп`яніння, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та Рапорті поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість рухів наданою суду копією акту медичного огляду спростована. З оглянутого судом Запису випливає, що ОСОБА_1 неодноразово повідомляв медичним працівникам, що не відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, однак не може здати сечу для проведення її аналізу.

Суд вважає за доцільне звернути увагу, що у прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначено, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

У зв`язку з тим, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу правопорушення, правові підстави для стягнення з останнього судового збору відсутні.

Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: