Справа № 333/1948/23
Провадження № 3/333/12/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Кулик В.Б., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Віхляєва В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого завідувачем ендоскопічного кабінету у в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 392769 від 26.02.2023 року, 26.02.2023 року, в 23 год. 47 хв., по вул. Новокузнецькій, буд. 36, в м. Запоріжжі, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ ДЕО», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керування відсторонений шляхом паркування автомобіля згідно з Правилами дорожнього руху України.

До суду справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 надійшла 14.03.2023 року.

Розгляд вказаної справи суддя призначав на 20.04.2023 року, 22.05.2023 року, 25.07.2023 року,11.08.2023 року, 30.10.2023 року, 13.11.2023 року, 22.12.2023 року та на 12.02.2024 року.

Судове засідання декілька разів було відкладено за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Віхляєва В.В., у подальшому судові засіданні відкладались для виклику інспектора.

19.04.2023 року до суду від захисника ОСОБА_1 адвоката Віхляєва В.В. надійшло клопотання про закриття провадження у справі, в обґрунтування якого зазначено наступне.

ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, що підтверджується відеозаписом, наданим працівниками поліції для долучення до матеріалів даної справи, а також поясненнями свідків охоронців стоянки, де орендує місце ОСОБА_1 і де було складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . З відеозапису вбачається, що о 23 год. 47 хв. (в час, зазначений працівниками поліції, як час вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 ) працівники поліції по телефону лише з`ясовували у охоронця ОСОБА_2 місцезнаходження стоянки і навіть не доїхали до воріт. ОСОБА_2 в поясненнях зазначає, що викликав поліцію, бо вважав, що ОСОБА_1 відкрив двері автомобіля з метою керування ним та що він знаходився у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, факту керування або заведення і автомобіля, роботи фар ОСОБА_2 не бачив і не чув. Також випискою із амбулаторної карти ОСОБА_2 підтверджується, що останній переніс ішемічний інсульт і наразі страждає на дисциркуляторну енцефалопатію, судинні деменцію та психоорганічний синдром. Тобто сприйняття дійсних обставин справи у свідка ОСОБА_2 було порушено, через що він і викликав поліцію, вважаючи, що ОСОБА_1 відкрив двері автомобіля з метою керування ним та, що він знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Поясненнями ОСОБА_3 так само спростовується факт керування автомобілем ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Не зважаючи на перебування свідків на місці складання протоколу та відсутність будь-яких інших свідків, працівниками поліції не було їх зазначено в протоколі в графі «Свідки чи потерпілі». Відеозапис спростовує твердження працівників поліції, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у відповідному законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, адже, як видно із відео, працівники поліції не роз`яснили йому право пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. Отже, працівниками поліції порушено вимоги законодавства при складання протоколу. Проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 не став через ризики зараження на інфекційні хвороби, які передаються повітряно-крапельним шляхом. Водієві не роз`яснено його права та наслідки відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а також право запросити захисника. Більш того, працівники поліції понад дві години складали протокол про адміністративне правопорушення, тоді як, відповідно до п. 9. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Таким чином, працівники поліції порушили вимоги даної Інструкції. Відеоінформація, яка міститься на двох відео файлах, які надані працівниками поліції до суду є суперечливою, оскільки на відео файлі МР4 Video File ААД №392769 (9 110 КБ) видно, що транспортний засіб здавав задом з увімкненими фарами в межах місця стоянки 25.02.2023 року в проміжок часу з 23:46 до 23:47 (при цьому на задньому фоні автомобіля видні відображення проблискових маячків поліцейського автомобілю), тоді як на відео файлі МР4 Video File ААД № 392769 (2 331 635 КБ) в цей же час поліцейські лише з`ясовують по мобільному телефону місце розташування стоянки. Отже, оскільки відеозапис на відео файлі МР4 Video File ААД № 39273 (2 331 635 КБ) є не безперервним та постійно переривається, тому його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі. Порушення мови та порушення координації рухів, які працівники поліції сприймали, як явні ознаки алкогольного сп`яніння, є наслідком прогресування хвороб цукрового діабету у ОСОБА_1 , що призвело до його інвалідності, запах алкоголю з порожнини рота є запахом омивача скла та дезінфектора, яким користується ОСОБА_1 для дезінфекції рук з метою профілактики вірусних захворювань. Просить провадження у справі закрити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, проти протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП заперечував та просив провадження по справі закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Суду пояснив, що 26.02.2023 року, у нічний час, він прийшов на автомобільну стоянку, де стояв його транспортний засіб для того щоб забрати з нього свої особисті речі. Охоронець який робив обхід території, чомусь вирішив, що він буде виїжджати та зателефонував в поліцію. Він автомобілем не керував, нікуди їхати не збирався, про що також казав працівникам поліції, які приїхали на виклик.

У судовому засіданні адвокат Віхляєв В.В. підтримав усі заперечення, викладені ним у клопотанні, просив провадження у справі закрити, клопотання про призначення технічної експертизи відеозапису у справі № 333/1948/23, просив залишити без розгляду.

Інспектор Хорошун І.В. у судове засідання неодноразово не з`являвся, жодних клопотань чи письмових пояснень не надав.

Свідок ОСОБА_2 до суду не з`явився у зв`язку з хворобою, проте надав до суду письмові пояснення, з яких встановлено, що останній дійсно працює охоронцем на автомобільній стоянці по вул. Новокузнецька, 36, в м. Запоріжжі. Дійсно, ввечері 26.02.2023 року на стоянку прийшов ОСОБА_1 , він його пропустив, так як той пояснив, що необхідно забрати речі з машини. Тривалий час ОСОБА_1 не виходив, тоді той пішов з ліхтариком подивитись чи все гаразд, побачив, що двері автомобіля ОСОБА_1 відкриті і вирішив, що той хоче виїхати, викликав поліцію, тому що подумав, що останній знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Фари в машині не були ввімкнуті, мотор теж, але він хвилювався, тому так вчинив.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, надані працівниками поліції, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 392769 від 26.02.2023 року, довідку бази даних «Адмінпрактика», акт огляду на стан алкогольного сп`яніння від 25.02.2023 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.02.2023 року (23-55 год.), рапорт інспектора УПП в Запорізькій області сержанта поліції Река О., диск з відеозаписом, суддя дійшов до такого.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року).

Зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно, воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні ст. 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

Процес притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, регулюється нормами: Кодексу України про адміністративні правопорушення; Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція № 1452/735); Порядком направлення водії транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі Порядок); Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі Інструкція № 1395); Законом України «Про Національну поліцію».

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Пунктами 6 та 7 розділу І «Загальні положення» Інструкції № 1452/735 передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Згідно з п. п. 9, 12 Розділу ІІ «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів» Інструкції № 1452/735 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.п. 2-4 розділу І «Загальні положення» Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), а також: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з п. 13 Порядку лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Аналогічна норма міститься і у Розділі III «Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів» Інструкції № 1452/735.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Таким чином, законодавець чітко передбачив, що у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 392769 від 26.02.2023 року, водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Водночас, вказаний факт на думку судді не підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами.

Під час дослідження відеозапису встановлено, що інспектор підходить до чоловіка, який стоїть біля транспортного засобу «ЗАЗ ДЕО», державний номерний знак НОМЕР_2 , тобто керування автомобілем ОСОБА_1 камерою не зафіксовано. Автомобіль стоїть вимкнений на стоянці, двері відкриті. Крім того, відеозапис декілька разів переривається.

Згідно з письмовим висновком фахівця експерта криміналіста, к.ю.н, доцента ОСОБА_4 № 104 від 12.04.2023 року за матеріалами справи про адміністративне правопорушення 25.02.2023 року громадянином ОСОБА_1 :

- ідентифікувати за ознаками зовнішності людину, яка 25.02.2023 року керувала автомобілем «ЗАЗ ДЕО», державний номерний знак НОМЕР_2 , зафіксовану на відео файлі МР4 Video File ААД № 392769 (9 110 КБ), початок запису 23:46:40, кінець запису 23:47:09 відеореєстратор Хіаоті 70таі не є можливим, внаслідок недостатності освітлення, а заважає дослідити ознаки і властивості зовнішності людини на досліджуваному відео файлі,

- відеоінформація, яка міститься на двох відео файлах 1) МР4 Video File АА №392769 (9:110 КБ): 2) МР4 Video File ААД №392769 (2 331 635 КБ) зафіксована з різних відеореєстраторах.

- відеозапис на відео файлі МР4 Video File ААД № 392769 (2 331 635 КБ) має ознаки монтажу у вигляді окремих різних хвилинних відео нарізок з цілісного відеозапису, початок запису 23:45:17, кінець запису 01:52:15.

Фактів на спростування висновку експерта представники поліції до суду не надали.

Згідно з правовою позицією викладеною в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.07.2019 року у справі № 524/832/17, адміністративне провадження № К/9901/23762/18, аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 08.02.2018 року справі № 760/3696/16-а, постанові Верховного Суду від 08.02.2018 року у справі № 760/3696/16-а від 26.06.2019 року справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17, якщо із відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівник патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій. Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Виходячи з практики розгляду Європейським судом з прав людини справ проти України, який вже розглядав подібні питання, які стали прецедентними рішеннями, стосовно проваджень про адміністративні правопорушення і визнавав, що з огляду на суворість передбачених покарань за правопорушення, що не є незначними (у справах «Гурепка проти України», «Корнєв і Карпенко проти України», «Надточий проти України») такі адміністративні провадження слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

У даному випадку дані протоколу про адміністративне правопорушення суперечать даним, встановленим під час судового розгляду, а саме: не доведено факту керування, тобто порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху та саме факт керування транспортним засобом.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суддя вважає, що у цій справі відсутні належні, достатні і допустимі докази, а також поза розумним сумнівом, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 .

Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі, зокрема, відсутності складу адміністративного правопорушення, тому, на думку судді, необхідно провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Керуючись ст. ст. 130, 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик