Справа № 737/603/24 Головуючий у 1 інстанції Рубаненко Н. Ю.
Провадження № 33/4823/867/24
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді Салая Г.А.,

захисника адвоката Харченка С.В. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові апеляційну скаргу адвоката Харченка С.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Куликівського районного суду Чернігівської області від 05 вересня 2024 року,

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідно до ст. 36 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Місцевим судом зазначено, що 11.06.2024 року, о 23 годині 40 хвилин, у сел. Куликівка, по вул. Стадіонній, 10, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Хюндай Туксон, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі ухилився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Крім того, 11.06.2024 о 23 год. 40 хв. у с. Куликівка по вул. Стадіонній, 10 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Хюндай Туксон, д.н.з. НОМЕР_1 та на поданий поліцейським сигнал про зупинку світловим покажчиком, який світиться червоним кольором та сигнал проблисковими маячками червоного кольору не зупинився та продовжив рух, після чого був зупинений шляхом переслідування патрульним автомобілем «Рено Дастер 0944» за адресою: с. Куликівка, вул. Стадіонна, 10, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, адвокат Харченко С.В. подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вважає, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права і не відповідає фактичним обставинам справи. Всі сумніви мають тлумачитися на користь особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Вказує, що протокол, складений відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП не відповідає ст. 256 КУпАП, оскільки викладені в ньому обставини правопорушення містять неточності, а саме: зазначено «ухилився» від проходження огляду, тоді як ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено відповідальності за «ухилення», а є відповідальність за «відмову» від проходження огляду на стан сп`яніння. Працівниками поліції не було залучено свідків правопорушення, що є обов`язковим. Матеріали неповні та не розкривають в достатній мірі суть правопорушення, оскільки відео не інформативне через низьку якість зйомки, містить переривання та неможливість ідентифікувати осіб на відео. Тоді як збирання доказів відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП є обов`язком осіб, уповноважених на складання протоколів.

Також зазначає, що поліцейськими було порушено порядок огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом вини ОСОБА_1 . Оскільки останній погодився пройти огляд на місці та у лікарні. З незрозумілих причин на місці огляду не відбулося, а до лікаря-нарколога його не відвезли, письмове направлення не видавалося, натомість працівники поліції почали провокувати ОСОБА_1 на конфлікт шляхом погроз щодо виклику ВСП та евакуації транспортного засобу. Матеріали справи не містять жодних доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування, тому вважає, що дії працівників поліції не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

Причини пропуску строку на апеляційне оскарження захисником обґрунтовані та строк підлягає поновленню.

Заслухавши в судовому засіданні адвоката, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 101006 від 12.06.2024 року ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці так і в медичному закладі ухилився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР відмова особи, що керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Протокол містить підпис ОСОБА_1 (п.13) та в п. 14 ОСОБА_1 власноруч зазначив «випив банку пива» (а.с. 3).

Згідно наявного в матеріалах справи направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зазначено, що у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей та обличчя, нестійка хода (а.с. 6).

З переглянутого судом відеозапису вбачається, як автомобіль «Хюндай Туксон» не зупинився на вимогу поліцейського, внаслідок чого був зупинений шляхом переслідування, за кермом виявився водій ОСОБА_1 , який після повідомлення йому працівниками поліції про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння та вимоги пройти огляд на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я погодився. При проходженні огляду на місці за допомогою приладу «Драгер», водій не дотримувався інструкцій та неправильно дув повітря у прилад, вдихаючи його в себе, про що був повідомлений працівниками поліції та попереджений, що такі дії будуть розцінюватися як ухилення від проходження огляду, однак останній продовжував всіляко ухилятися від огляду та на законні вимоги працівників поліції залишатися на місці для складення відповідного протоколу, намагався піти та став чинити опір працівникам поліції, поводився зухвало та врешті пішов з місця події. Оскільки ОСОБА_1 був військовослужбовцем, то працівниками поліції було викликано уповноваженого працівника ТЦК та СП, за допомогою яких ОСОБА_1 був виявлений у себе вдома, де йому було роз`яснено права та ознайомлено з протоколами та постановами про адміністративні правопорушення, які останнім були підписані.

Таким чином, місцевий суд, розглядаючи справу по суті, правильно установив фактичні обставини, які полягали у керуванні ОСОБА_1 транспортним засобом, невиконанні законних вимог поліцейських про зупинку та керуванні автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння та його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в закладі охорони здоров`я.

Викладене у протоколі формулювання відмови від проходження огляду у формі «ухилення», не змінює суті правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , тим більше викладене формулювання містить посилання на п. 2.5 Правил дорожнього руху та розкриває його суть, тому доводи апеляційної скарги з цього приводу підлягають відхиленню і твердження апелянта з цих підстав про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП безпідставне.

Відповідно до п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17грудня 2008р.№ 1103 уразі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Положеннями ч. 2 ст. 266 КУпАП встановлено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналіз вищевказаних правових норм вказує, що процедура вимоги поліцейського від водія пройти огляд на стан сп`яніння повинна бути зафіксована або двома свідками або на безперервний відеозапис.

Тому доводи апелянта про відсутність свідків під час відмови ОСОБА_1 , неспроможні. Відеозапис відтворює в повній мірі обставини події та дає змогу ідентифікувати зафіксованих осіб, тому доводи апеляційної скарги про протилежне, безпідставні.

Відхиленню підлягають і твердження апелянта про відсутність доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що спростовується відеозаписом, на якому зафіксовано, що він покинув місце складення протоколу, залишивши автомобіль.

Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відеозапис відображає послідовність дій, а також спілкування співробітників поліції із водієм в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Всі інші доводи апелянта мають формальний характер та були предметом розгляду суду першої інстанції, який дійшов правильного висновку, що вони не спростовують винуватості особи.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Адміністративне стягнення накладене судом з додержанням вимог статті 33, 36 КУпАП, з урахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за більш серйозне з числа вчинених.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Харченка С.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Куликівського районного суду Чернігівської області від 05 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай