П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 р. Суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Мороз Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кобеляки, матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканку АДРЕСА_1 , непрацюючу

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

Встановив:

24.10.2024 року до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №150314 від 09.08.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 14.07.2024 року ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання дітей, а саме через те, що вона не надає належні умови для їх проживання. Таким чином, ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнала.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ч. 1 ст. 184 КУпАП суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №150314 від 09.08.2024 року, рапорт ЄО від 14.07.2024 року, письмові пояснення ОСОБА_2 , фотоматеріали.

Суддя, розглянувши матеріали справи, дійшов наступного.

Відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП передбачена за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини встановлено статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, №2402-III, статтями 150,180 Сімейного кодексу України.

Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, №789 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч.2 ст.27 Конвенції ООН).

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст.150 Сімейного Кодексу України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. У розумінні положень ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

При цьому у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, тощо.

Виходячи з наведеного, ухилення від виконання батьківських обов`язків (об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП) може проявлятись у різних формах.

Суть порушення, викладена у протоколі стосовно ОСОБА_1 не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП, та не містить всіх ознак об`єктивної сторони даного правопорушення, які характеризують зовнішню сторону даного правопорушення. Зокрема, не зазначено, в чому саме полягало ухилення останньої від виконання батьківських обов`язків, не конкретизовані норми законодавства, якими ці обов`язки передбачені та вимоги якого порушено, зокрема щодо ненадання умов для проживання дітей.

У протоколі про адміністративне правопорушення також не зазначено щодо яких саме дітей не надано умов для проживання.

Разом з тим, в матеріалах справи будь-які дані про ухилення чи невиконання покладених на ОСОБА_1 батьківських обов`язків щодо дітей відсутні.

Вказані обставини не дають підстав для висновку про наявність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Оскільки судом встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення не наведено достатніх доказів вини ОСОБА_1 щодо вчинення нею правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, суддя вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, оскільки в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 27, 38, ст. 184, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

Постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя