Справа № 216/6736/24
Провадження № 3/216/3550/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Онопченко Ю.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з полку патрульної поліції в м. Кривому Розі УПП Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2024 року о 21:00 год по вул. Зарічна, 32 в м. Кривому Розі, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 ,був причетний до скоєння ДТП, після чого до проведення огляду на стан сп`яніння вжив алкоголь, та мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.10є Правил дорожнього руху України.

Також, 15 вересня 2024 року о 21:00 год по вул. Зарічна, 32 в м. Кривому Розі, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 ,не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, та вчинив наїзд на електроопору б/н, чим спричинив механічні пошкодження транспортного засобу, що привело до матеріальних збитків Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3б, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

За викладених обставин наявні достатні підстави для розгляду адміністративних матеріалів в одному провадженні.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що 15 вересня 2024 року близько 21:00 год на автомобілі «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 проїжджав по вул. Зарічна,не справився з керуванням намагаючись уникнути наїзду на кішку, та біля будинку № 32 в`їхав в паркан, був пошкоджений лише його транспортний засіб, тому він не викликав працівників поліції, а перебуваючи на місці події задля зняття стресу випив пляшку пива, об`ємом 0,33 л, так як знав що в той вечір не сідатиме за кермо, в той час до нього під`їхали працівники поліції, почали з`ясовувати обставини його зупинки, після чого склали протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП. Просив суд закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до наступних висновків.

У відповідності зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що закріплено ст. 252 КУпАП.

Пунктами 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху України на учасників дорожнього руху покладений обовязок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до статті 124 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п.п. 2.3б, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП знайшла підтвердження в ході слухання справи, окрім показань самого ОСОБА_1 , також письмовими матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення, який складено уповноваженою на те посадовою особою, у відповідності до положень ч. 1 ст. 256 КУпАП, містить обов`язкові дані, передбачені вказаною статтею та є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу порушника;

- схемою та фототаблицею ДТП;

- рапортом інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 ППП в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Нечаєва В.В. від 15.09.2024.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Таким чином, враховуючи характер скоєного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, суд вважає за необхідне визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави, що є достатнім для запобігання вчиненню в подальшому правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, суд виходить з наступного.

Адміністративним правопорушенням відповідно до ч. 4 ст. 130 КУпАП є вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Так, ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 після ДТП перебував на місці події, якою нікому окрім нього самого збитків задано не було, потерпілі відсутні, працівників поліції він не викликав, та не мав наміру сідати за кермо в той день.

Згідно відомостей рапорту інспектора вводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Нечаєва В.В. від 15.09.2024 встановлено, що 15.09.2024 близько 21:30 год під час патрулювання, за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Зарічанська, буд. 32, було помічено автомобіль «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками ДТП, поруч знаходився ОСОБА_1 , який пояснив, що об`їжджаючи кішку здійснив наїзд не електроопору, після чого вжив пиво. Від огляду на стан сп`яніння відмовився.

Відеозапис з нагрудної камери інспекторів поліції не відтворюється, та не може слугувати доказом у справі.

Всі інші докази у справі досліджені судом із встановленими у судовому засіданні обставинами, та оцінені у сукупності.

Відповідно до вимог статей 7, 245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З огляду на наведене застосування уповноваженими на те органами (посадовими особами) заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції та в точній відповідності з законом, тому правова кваліфікація дій особи як правопорушника за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею (частиною статті) КУпАП, і притягнення такої особи до адміністративної відповідальності з накладенням певного стягнення за це без відповідної належної доказової бази є грубим порушенням вимог закону.

Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини свідчать про недоведеність наявними в ній матеріалами об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки вони оформлені у неналежній процесуальній формі та не узгоджуються між собою.

При цьому за вказаних фактичних даних дійти безсумнівного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення також неможливо, оскільки викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості в частині встановлення вини останнього не підтверджені належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, обов`язок збирання та оформлення яких покладається на поліцейського уповноваженого підрозділу, що виключає адміністративну відповідальність за такою правовою кваліфікацією з огляду навимоги ст. 62 Конституції України, за якою обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви стосовно події порушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (постанова Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а).

У справах «Тейксейра де Кастро проти Поругалії» від 09 червня 1988 року, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1988 року, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази. При оцінці доказів сум має керуватися критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Ураховуючи все наведене вище, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України» § 23).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 36, 40-1, 124, 130, 247, 252, 279, 280, 283 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи про адміністративне правопорушення за № 216/6736/24 (провадження № 3/216/3550/24) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, та матеріали справи про адміністративне правопорушення за № 216/6741/24 (провадження № 3/216/3553/24) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП, об`єднати в одне провадження під єдиним номером № 216/6736/24 (провадження № 3/216/3550/24).

ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень) на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно статті 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місце проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ю.В.Онопченко