Справа № 496/6152/24
Провадження № 3/496/3577/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

15.09.2024 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 0002984 за ч. 1 ст. 164 КУпАП і ставиться йому в вину те, що він 15.09.2024 року о 17.30 год за адресою: Одеська область, Одеський район, автодорога «Київ-Одеса», 452 км + 811 м, керуючи автомобілем «Mercedes Benz Sprinter 213 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевозив 8 пасажирів без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та ліцензії певного виду діяльності, що підпадає під ліцензування відповідно до п. 24 ст. 7 ЗУ «Про автомобільний транспорт», чим порушив ч. 1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав. При цьому пояснив, що в його мікроавтобусі були його сім`я та знайомі, які їхали в м. Одеса, з метою відпочинку. Він не здійснював ніяких функцій господарчої діяльності грошових коштів за їх перевезення не отримував.

Дослідивши матеріали справи вважаю, що провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, законною підставою для накладення на конкретну особу адміністративного стягнення є достатні дані про вчинення цією особою правопорушення, за яке і накладається дане стягнення.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Статтею 256 КУпАП встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частиною 1 ст. 164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Оскільки норма ст. 164 КУпАП є бланкетною та в протоколі обов`язково має бути посилання на норму спеціального закону, за порушення якого настає відповідальність. Закон України «Про автомобільний транспорт», не регламентує порядок ліцензування видів господарської діяльності, а тому за його порушення не передбачена адміністративна відповідальність за зазначеною статтею КУпАП.

Спеціальний закон, який регулює порядок ліцензування господарської діяльності є Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності», яким передбачена видача ліцензії на перевезення пасажирів суб`єктам підприємницької діяльності, однак таке посилання у протоколі про адміністративне правопорушення відсутнє.

Старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Марковським Е.С. дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КУпАП, на підставі порушення ним вимог п. 24 ст. 7 Закону України «Про автомобільний транспорт», разом з тим вказана стаття не має вказаного пункту, на який посилається державний інспектор.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин старшим державним інспектором до нього додані копії наступних документів: посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Mercedes Benz Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_1 , фото вказаного транспортного засобу ззовні, відеозапис.

Однак, із досліджених судом письмових доказів не вбачається, що ОСОБА_1 систематично надавав чи взагалі надавав послуги з перевезення пасажирів на замовлення на транспортному засобі марки «Mercedes Benz Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою отримання прибутку.

На доданих до протоколу фото не вбачається наявність пасажирів, з відеозапису доданого до протоколу видно два пасажири, які перебувають в мікроавтобусі, про те в матеріалах справи відсутні їх пояснення, які б підтвердили/спростували факт їх оплатного перевезення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вказаного правопорушення не визнав та зазначив, що в транспортному засобі перебували його знайомі та родичі, які їхали в м. Одеса з метою відпочинку та відповідно він не здійснював ніяких функцій господарчої діяльності.

Посадовою особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП, не зібрано та не надано суду доказів на підтвердження здійснення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, систематичної господарської діяльності з надання послуг щодо перевезення пасажирів, а також здійснення такої діяльності без державної реєстрації або ліцензії, не встановлено осіб, яким були надані такі послуги, не з`ясовано за яку плату останній надавав послуги з перевезення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно положень ч. 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

За змістом п. 14.1.36 ст. 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 24 ч. 1 ст. 7 Закону України Про ліцензування видів господарської діяльності встановлено, що ліцензуванню підлягають такий вид господарської діяльності, як надання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Як роз`яснено в ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Таким чином, необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній постійній основі, а саме вчинення певних дій три і більш разів.

З аналізу вказаних вище правових норм слідує, що відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП настає у разі доведення систематичної діяльності особи, спрямованої на отримання доходу, зокрема, від надання послуг, при цьому, така діяльність повинна містити саме ознаки господарської (підприємницької) діяльності в розумінні чинного законодавства.

Однак в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність систематично, на постійній основі, з отриманням плати за надання послуг. Докази на підтвердження цих фактів матеріали справи також не містять, тобто необхідна ознака систематичності господарської діяльності ОСОБА_1 , посадовою особою під час судового розгляду відповідними доказами не доведена, як і не доведено того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання та може бути притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, яка регулює суспільні відносини саме у сфері господарської діяльності.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази, які б які б підтверджували, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарської діяльності та здійснював саме господарську діяльність з перевезення пасажирів без дозвільних на те документів.

Крім того, санкція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає накладення штрафу разом з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Однак, в матеріалах справи відсутні дані про гроші, отримані від господарської діяльності, які повинні бути вилучені у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на вищевикладене, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зважаючи на те, що докази вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 164, 245, 247, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра