ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/4515/23 Головуючий І інстанції Барабанова В.В.
Провадження № 33/818/552/24 Суддя доповідач Гєрцик Р.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Соснової А.Є.

за участю захисника Санжаревського І.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків в режимі відеоконфернеції апеляційну скаргу захисника Санжаревського І.А. на постанову судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 24 січня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 -

УСТАНОВИВ

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно постанови судді, 03.08.2023 о 07-49 годині в м. Харків, Гімназійна набережна, 22, водій ОСОБА_1 керував авто Citroen, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, буд. 18А. Висновок щодо результатів медичного огляду №1988 від 05.08.2023. Результат огляду ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди).

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 24 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник просить постанову судді скасувати як необґрунтовану та незаконну, таку, що не відповідає фактичним обставинам справи, винести нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що відеозапис, долучений до матеріалів справи є частковим, так відеозапис не містить частини виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, проходження ним огляду в медичному закладі. Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , огляд лікарем-наркологом в медичному закладі не проводився, а він тільки здав біологічний матеріал (сечу) для лабораторного дослідження. В матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння до медичного закладу, відсутній акт медичного огляду. На адвокатський запит до медичної установи такі документи не були надані.

Зазначає, що ОСОБА_1 не згоден з результатами огляду та районним судом було призначено токсикологічну судову експертизу, яка не була проведена у зв`язку з тим, що КНП ХОР ОНД не було надано зразки, які були відібрані у ОСОБА_1 , що свідчить про те, що ОСОБА_1 позбавили права на оскарження такого висновку.

Вказує, що у висновку не зазначено кількісне визначення вмісту наркотичного засобу, виявленого у ОСОБА_1 , а також у зв`язку з тим, що в матеріалах справи відсутні докази того, що на дослідження передано саме біологічне середовище, відібране у ОСОБА_1 , свідчить про те, що у сторони захисту існують розумні сумніви, що аналіз був проведений саме цього біологічного середовища, а не іншої особи.

Також, зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушенням вимог ч.2 ст.254 КУпАП, а саме більше ніж через 24 години з моменту виявлення особи.

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, заслухавши доводи захисника на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши доводи захисника на підтримання вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення, дані вимоги закону при розгляді справи щодо ОСОБА_1 судом виконані. Висновки про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд обґрунтував низкою доказів, яким дана відповідна оцінка в постанові.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9. (а) ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, судовим розглядом встановлено, що 03.08.2023 року о 07-49 годині в м. Харків, Гімназійна набережна, 22, водій ОСОБА_1 керував авто Citroen, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Оглян на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, буд. 18А. Висновок щодо результатів медичного огляду №1988 від 05.08.2023. Результат огляду ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди).

Внаслідок зазначених подій та встановлених фактичних даних працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 516924 від 06.08.2023 року.

До того ж, факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 крім протоколу, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме:

- оглянутими відомостями відеозапису із нагрудної камери інспектора патрульної поліції, які беззаперечно доводять зазначені в протоколі подію та обставини правопорушення з боку водія ОСОБА_1 ;

- висновком КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» щодо результатів медичного огляду з метою з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 19881 від 05.08.2023 року, яким підтверджується, що ОСОБА_1 під час огляду 03.08.2023 року о 08-15 год. перебував в стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди);

-актом КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1988 від 03.08.2023 року, яким підтверджується, що ОСОБА_1 під час огляду 03.08.2023 року о 08-15 год. перебував у стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди);

- рапортом інспектора патрульної поліції щодо події з зазначенням місця та часу зупинки транспортного засобу, а також підстав для складання протоколу про адміністративну відповідальність.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Апеляційний суд зауважує, що захисником не спростовуються обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом та те, що він був зупинений на вимогу працівників поліції у зазначених часі та місці.

Перевіряючи доводи захисника про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис є малоінформативним та не містить відомостей про проходження ОСОБА_1 медичного огляду, то апеляційним судом з урахуванням таких зауважень було витребувано у ДПП УПП у Харківській області відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів працівників УПП в Харківській області, на яких зафіксовано обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 516924 від 06.08.2023 року щодо ОСОБА_1 .

Оглядом відеозаписів, наданих працівниками поліції встановлено, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем Citroen, д.н.з. НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції. Після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 було роз`яснено, що його було зупинено у зв`язку з тим, що він перетнув подвійну суцільну смугу та виїхав на зустрічну полосу руху. Під час спілкування з працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та йому було запропоновано пройти огляд у медичному закладі, на що останній погодився. В подальшому ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу, де він пройшов огляд лікарем-наркологом та здав біологічні зразки для дослідження. Після чого працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що після отримання висновку лікаря-нарколога буде вирішуватись питання про наявність або відсутність підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення та його було повідомлено про необхідність явки до ВП 06.08.2023 року о 19.00 год. Також, з відеозапису вбачаються обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Зміст відеозапису є логічним, послідовним, а тому апеляційний суд вважає, що зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та об`єктивно підтверджує обставини, що мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що відеозапис поліцейського є належним та допустимим доказом у справі.

Враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не суперечать один одному, що свідчить про їх об`єктивність.

Доводи захисника про те, що огляд ОСОБА_1 лікарем-наркологом в медичному закладі не проводився, а він тільки здав біологічний матеріал (сечу) для лабораторного дослідження, спростовуються відомостями відеозапису, з якого вбачається, що перед здачею біологічного матеріалу лікарем-наркологом були записані анкетні дані ОСОБА_1 та проведено огляд, а також зазначені обставини підтверджуються актом КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» проведеного медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1988 від 03.08.2023 року

Твердження захисника про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння до медичного закладу не є такими, що спростовують висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п.2.9 а ПДР, оскільки не має істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу встановлення факту оформлення відповідного направлення до медичного закладу працівником поліції, так як наявність або відсутність акту огляду чи направлення до медичного закладу в матеріалах справи не впливає на правову оцінку дій водія транспортного засобу, який фактично пройшов огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.

Суд акцентує увагу, що за своїм правовим значенням направлення на огляд є лише правовою підставою для проведення огляду лікарем медичного закладу. Враховуючи викладене, направлення на огляд водія до медичного закладу передбачено для вручення лікарю у випадку його проведення, вручення копії направлення на медичний огляд іншим особам не передбачено законодавством.

Апеляційний суд приймає до уваги заперечення сторони захисту про те, що на адвокатський запит їм не було надано акт КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» № 1988 від 03.08.2023 року та з метою дотримання принципів всебічності та повноти судового розгляду, забезпечення права на захист, апеляційним судом було витребувано такий акт, яким підтверджується проходження ОСОБА_1 03.08.2023 року огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Разом з цим апеляційний суд зазначає, що доводи захисника про те, що в матеріалах справи відсутній Акт медичного огляду, то дані доводи є необґрунтованими, оскільки відповідно до п. 19 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, даний Акт складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Твердження захисника про те, що у висновку не зазначено кількісне визначення вмісту наркотичного засобу, виявленого у ОСОБА_1 є необґрунтованими, оскільки відповідно до п.п.7, 8, 5 Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинити стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду. Однак, згідно з вимогами чинного законодавства на час проведення огляду ОСОБА_1 , не було прямого обов`язку встановлювати кількісні показники наркотичного засобу у біологічних зразках, наданих на дослідження.

Доводи захисника про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що на дослідження передано саме біологічне середовище, відібране у ОСОБА_1 , що свідчить про те, що у сторони захисту існують сумніви, що аналіз був проведений саме цього біологічного середовища, а не іншої особи, є необґрунтованими, так як матеріали справи не містять жодних доказів для існування розумних сумнівів чи підозр з цього приводу, тим більш певних зловживань з процедурою огляду.

Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що відповідно до ст.267 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Однак, як було встановлено дії службової особи, що проводила огляд на стан наркотичного сп`яніння та складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися в порядку ст.267 КУпАП . Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій лікарів та працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Крім того, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1988 від 03.08.2023 року ОСОБА_1 або його захисником у встановленому порядку, відповідно до пункту 14 Порядку, не оскаржувався.

Так, з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено після проведення огляду водія, внаслідок якого було встановлено перебування водія у стані наркотичного сп`яніння.

Отже, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення у працівників поліції був офіційний документ, яким підтверджувався стан наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 - це висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1988 від 05.08.2023 року.

Таким чином, твердження апелянта про те, що протокол складений не протягом двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення є безпідставними, оскільки в день виявлення працівниками поліції такої особи, у них не було доказів перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння, а після надходження відповідного висновку був відразу складений протокол про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 зауважень до протоколу не зазначав та власноручно вказав, що «вважав себе в тверезому стані під час керування авто». Він власноручно розписався у протоколі. Також не надходило від ОСОБА_1 будь-яких зауважень під час його огляду у закладі охорони здоров`я, результат огляду останній не заперечував.

За таких обставин, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Законодавство України передбачає сувору заборону водіям керувати транспортними засобами у стані наркотичного сп`яніння.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Так, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, як штраф з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, суд першої інстанції враховував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників.

Застосований районним судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.9а Правил дорожнього руху України, наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Санжаревського І.А. залишити без задоволення.

Постанову судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 24 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик