Справа № 504/3923/24
Номер провадження 3/504/2284/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2024с-ще Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Якимів А.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли з СПД №1 ВП №4 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , не працює за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

на розгляд Комінтернівського районного суду Одеської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що 29.08.2024 керував автомобілем ГАЗ в с-щі Чорноморське та був зупинений працівником поліції, проїжджаючи пропускний пункт. Поліцейський, побачив його татуювання та вказав про необхідність проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння відносно нього. В свою чергу, ОСОБА_1 поспішав на вивантаження товару, а тому відмовився від проведення огляду. На зворотному шляху зробив тест на наявність наркотичних засобів в організмі в приватній лабораторії, який є негативним.

Захисник ОСОБА_2 надав до суду письмові пояснення, в яких просить суд закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. В поясненні адвокат зазначив, що долучені до матеріалів справи 1) відео записи не доводять факту керування автомобілем ОСОБА_1 , 2) під час спілкування з ОСОБА_1 поліцейський не повідомив, які ознаки наркотичного сп`яніння ним були виявлені; 3) у протоколі зазначені ознаки наркотичного сп`яніння, які не зазначені у направлені водія на огляд; 4) поліцейським не роз`яснена ОСОБА_1 процедура проходження огляду; 5) до протоколу долучені пояснення свідка ОСОБА_3 , проте у сторони захисту є сумнів у неупередженості вказаного свідка оскільки на думку захисника він є посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 6) ОСОБА_1 заперечується факт його перебування у стані наркотичного сп`яніння на момент події, останній є інвалідом 3 групи, учасником бойових дій, та має низку захворювань отриманих під час військової служби; 7) відео записи долучені до протоколу не є безперервними, частина розмови з поліцейським навмисно не фіксувалась, поліцейський ввів ОСОБА_1 в оману та спровокував його на порушення водієм порядку проведення огляду. До пояснень долучене посвідчення УБД ОСОБА_1 , довідки про стан здоров`я та результати лабораторних досліджень сечі ОСОБА_1 на наявність наркотичних засобів, проведеного 29.08.2024.

Судом встановлено, що 29.08.2024 о 11:50 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Нові Біляри, а/д М28, 34 км., ОСОБА_1 керував автомобілем ГАЗ 33021 р.н. НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 29.08.2024 серії ЕПР1 №119429, який ОСОБА_1 підписав, та зазначив: «не вживав»;

- направленням на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 29.08.2024;

- поясненнями ОСОБА_4 від 29.08.2024, який пояснив, що був свідком пропозиції працівників поліції водію автомобілю ГАЗ пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній відмовився, та відносно нього було складено протокол;

- поясненнями свідка ОСОБА_5 від 29.08.2024, який дав аналогічні ОСОБА_4 пояснення;

- поясненнями ОСОБА_1 від 29.08.2024, який пояснив, що 29.08.2024 керував автомобілем ГАЗ, та був зупинений працівниками поліції, поліцейським було виявлено у нього знаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, серед іншого, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Суд не приймає до уваги доводи захисника про те, що відео записи не доводять факту керування автомобілем ОСОБА_1 , оскільки цей факт підтверджений самим ОСОБА_1 в судовому засіданні та не оспорюється останнім, тому є доведеним.

Не є обставиною, що виключає наявність складу адміністративного правопорушення в особи, відсутність підстав для зупинки транспортного засобу та порушень водієм вимог ПДР, оскільки вказані обставини не стосуються обов`язків водія, що визначені ПДР, зокрема, щодо проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського. Також, ОСОБА_1 проїжджав контрольно пропускний пункт, та зупинився для перевірки документів, що в умовах введеного воєнного стану на території України, не може визнаватися явно безпідставною зупинкою транспортного засобу.

Критично сприймаються судом доводи захисника про те, що під час спілкування з ОСОБА_1 поліцейський не повідомив, які ознаки наркотичного сп`яніння ним були виявлені, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення, з яким ОСОБА_1 було ознайомлено, зазначені виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Жодних зауважень з цього приводу, останній не зазначав.

Відповідно до п. 2 р. 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом МВС України 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Таким чином, виявлення ознак сп`яніння та направлення водія на проведення огляду є повноваженнями поліцейського, які за своїм характером мітять певний ступінь дискреції. При цьому, виконання таких повноважень не пов`язується із згодою особи, щодо наявності в неї ознак на стан сп`яніння та заперечення цих обставин.

З досліджених судом доказів, а саме з пояснень свідків та самого ОСОБА_1 , відеозаписів з місця події, судом встановлено, що поліцейський, діючи в межах своїх повноважень виявив у водія ознаки наркотичного сп`яніння. Про виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, їх перелік вказано у самому протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, чинне законодавство не зобов`язує поліцейського доводити ознаки наркотичного сп`яніння особі до відома, виключно із застосуванням засобів технічної фіксації, як і не визначає форми та сособу такого доведення.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 має право керувати транспортними засобами з 2017 року та повинен достеменно знати та неухильно дотримуватись Правил дорожнього руху та його обов`язку передбаченого п. 2.5 на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Однак не дивлячись, на це ОСОБА_1 відмовився від проведення такого огляду. Тому доводи захисника про не роз`яснення ОСОБА_1 процедура проходження огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, та наявність у діях поліцейського провокації водія на порушення порядку проведення такого огляду судом відхиляється.

Не приймаються до уваги доводи про сумнів у неупередженості вказаного свідка ОСОБА_3 , оскільки на думку захисника він є посадовою особою РТЦК та СП.

Відповідно до п. 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Свідок ОСОБА_3 відповідно до протоколу надання пояснень, не є працівником поліції, доказів на підтвердження сумнівів щодо неупередженості вказаного свідка сторона захисту не надала, обґрунтувала їх виключно здогадками про перебування останнього на ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Щодо заперечень ОСОБА_1 факту перебування його у стані наркотичного сп`яніння, суд зазначає, що останньому ставиться у провину порушення п. 2.5 ПДР, тобто відмова на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, тобто факт перебування останнього у стані сп`яніння не є предметом розгляду вказаної справи.

Доводи захисника, щодо непрофесійності дій працівника поліції, які були зумовлені, виключно бажанням останнього скласти протокол про адміністративне правопорушення, висновків суду не спростовують. При цьому, суд зазначає, що з досліджених доказів, зокрема відеозапису події, вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а саме можливе складення протоколу про адміністративне правопорушення та позбавлення права керування транспортними засобами, проте в силу, суб`єктивних причин, викликаних його внутрішнім переконанням, не погодився на проходження огляду на стан сп`яніння. Також, в ході оформлення матеріалів, на твердження поліцейського «Та видно, що ти балуєшся», ОСОБА_1 не висловив жодних заперечень та зауважень, вказавши про наявність хвилювань та стресу у його житті, а тому початкове вагання ОСОБА_1 , щодо проходження огляду та подальша відмова від проходження такого, розцінюється судом, виключно як сумнів особи в передбачуваності результатів огляду.

Щодо доводів захисника про те, що відеозаписом не зафіксована присутність одного із свідків, що були залучені поліцейським до процесуальних дій, суд вказані твердження до уваги приймає, проте захисник не зазначає, яким чином указане позначилось на належності та допустимості доказів, що досліджені судом.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши обставини, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, суд визнає винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Європейський суд з прав людини також вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України»).

Суд констатує, що інші доводи сторони захисту з приводу обставин вчинення адміністративного правопорушення є загальними, та не спростовують висновків суду, щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки докази, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, як і сам протокол є належними та допустимими доказами винуватості особи.

Визначаючи вид та розмір адміністративного стягнення, за вчинене порушення, суд звертає увагу на безальтернативність адміністративного стягнення за дане порушення, та вважає необхідним накласти на правопорушника адміністративне стягнення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік.

Крім того, відповідно до частини 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір», а також статті 40-1 КУпАП у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особа, на яку накладено таке стягнення, сплачує судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,6 грн.

Керуючись ст. ст. 40-1, ст. 130, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,6 (шістсот п`ять) гривень (шістдесят) копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Реквізити для сплати штрафу і судового збору розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада» - https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя А. В. Якимів