Справа № 754/8577/24 Головуючий в суді І інстанції - Гринчак О.І.
Провадження № 33/824/3854/2024 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2024 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Сіваєва Ю.В.,

за участю:

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисників Харчука О.П.,

Гармаша М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Гармаша Михайла Юрійовича на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 01 липня 2024 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 29 травня 2024 року о 15 год. 03 хв. м. Київ, просп. Броварський, 67, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, сповільненість мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 01 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.), із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Гармаш М.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 01 липня 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що судом першої інстанції було поверхнево розглянуто дану справу, не було здійснено повного, всебічного та об`єктивного дослідження її обставин, а також невірно застосовано ст. 130, 266 КУпАП. Також, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на сумнівних та недопустимих доказах, через що оскаржувана постанова Деснянського районного суду м. Києва підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

Вказує, що з пояснень ОСОБА_1 , вбачається, що він не відмовлявся від проходження огляду в установленому законом порядку. На вимогу співробітників поліції ОСОБА_1 пройшов огляд із застосуванням приладу «Драгер», результат якого підтвердив, що ОСОБА_1 не перебував у стані сп`яніння. У подальшому працівники поліції запропонували проходження огляду в закладі охорони здоров`я без наявності будь-яких законних підстав для цього, після чого шляхом погроз схилили відмовитись від його проходження.

Так, на відеозаписі з нагрудного відео реєстратора працівника поліції, наявному в матеріалах справи зафіксовано наступні обставини:

- о 08:45 хв. Драгер після огляду ОСОБА_1 показав результат 0,00 проміле, що не перевищує допустимий показник 0,2;?

- о 09:22 хв. не зважаючи на те, що Драгер показав норму, працівник поліції пропонує пройти огляд в закладі охорони здоров`я;

22:00 хв. шляхом погроз та введення в оману працівник поліції змушує ОСОБА_1 висловити відмову від проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

При цьому, ОСОБА_1 не визнавав своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Разом з тим, твердження інспектора патрульної поліції про нібито наявність ознак сп`яніння є надуманим, та спростовується відеозаписами з нагрудних камер, з яких вбачається, що ОСОБА_1 на протязі усього спілкування із працівниками поліції, поводить себе спокійно, координація рухів та мови у нього не порушена, пальці рук його не тремтять, він має цілком природній вигляд та забарвлення обличчя, а також ОСОБА_1 надає згоду на проведення огляду та результати такого огляду не перевищують допустимого показника, що також підтверджується відеозаписами, наявними у матеріалах справи.

При цьому, з відеозапису вбачається, що працівниками поліції в якості підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння вказано наявність пляшки хлібного квасу, а в якості підстав для огляду на стан наркотичного сп`яніння - відомості з інформаційної системи, що не є законними підставами для проведення огляду.

Проте, судом попередньої інстанції дані обставини були проігноровані в повному обсязі.

Крім того, з долученого до матеріалів справи відеозапису зокрема вбачається, що у проміжок часу з 22:00 хв. після того як Драгер показав норму, шляхом тривалих умовлянь працівник поліції змушує ОСОБА_1 під час дороги до медичного закладу висловити відмову від проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

Таким чином, працівники патрульної поліції фактично спровокували ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, схиливши його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відтак, на думку сторони захисту, судом першої інстанції не було здійснено повного та всебічного дослідження обставин справи та надана помилкова оцінка встановленим обставинам, через що оскаржувана Постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисників Гармаша М.Ю. та Харчука О.П., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити,

пояснення ОСОБА_1 , який також підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 29 травня 2024 року о 15 год. 03 хв. м. Київ, просп. Броварський, 67, керував транспортним засобом Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, сповільненість мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя обґрунтував даними протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 856423 від 29.05.2024 (а.с. 2); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.05.2024 до закладу охорони здоров`я - Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» (а.с. 3); розпискою ОСОБА_1 від 29.05.2024 про відсторонення останнього від керування транспортним засобом (а.с. 4); відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції (а.с. 9).

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ж з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом не встановлено неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення вимог процесуального закону.

Окрім того, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції було допитано свідка - старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , відповідального за складення протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 856423 від 29.05.2024 щодо ОСОБА_1 , який підтвердив усі обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у водія на момент зупинки транспортного засобу ознак наркотичного сп`яніння, ? на переконання суду не спростовують факту відмови водія ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, тобто у найближчому медичному закладі, і порушення таким чином вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Доводи захисника про те, що працівниками поліції в якості підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння вказано наявність пляшки хлібного квасу, а в якості підстав для огляду на стан наркотичного сп`яніння - відомості з інформаційної системи, що не є законними підставами для проведення огляду, є необгрнутованими.

Так, відповідно до пункту 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Тобто, за змістом цієї норми, поліцейський, як посадова особа на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п. п. 3, 4 Розділу І Інструкції.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники патрульної поліції фактично спровокували ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, схиливши його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, є безпідставними.

Так, для визначення провокації адміністративного правопорушення встановлено, зокрема, такі критерії: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення правопорушення, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування; чи було б вчинено правопорушення без втручання правоохоронних органів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що саме по собі роз`яснення особі, що вона може відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, не є провокацією.

В цілому, доводи апеляційної скарги захисника зводяться до неправомірності дій працівників поліції, що призвело до складення протоколу про адміністративне правопорушення. Однак, вказані доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Крім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, та оскарження ОСОБА_1 таких дій і їх результатів.

Щодо доводів захисника, які стосуються безпосередньо відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, та які, на думку сторони захисту, підтверджують відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд зазначає, що відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксована подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не заперечує того факту, що події, зафіксовані долученими до протоколу відеозаписами, відбувалися в дійсності.

Відтак, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються матеріалами провадження.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на наведене, на переконання суду апеляційної інстанції, всупереч твердженням апелянта, фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним і обґрунтованим.

Адміністративне стягнення, застосоване до ОСОБА_1 , відповідає положенням ст.ст. 33-36 КУпАП щодо правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення та застосоване в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

Оскільки постанова Деснянського районного суду м. Києва від 01 липня 2024 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, суд апеляційної інстанції залишає її без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Гармаша М.Ю. без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Гармаша Михайла Юрійовича - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 01 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Рудніченко