Єдиний унікальний номер 205/561/24
Номер провадження3/205/761/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року м.Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Шиян В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ №990838 від 03.01.2024 року ОСОБА_1 03 січня 2024 року о 17-54 години, знаходячись за місцем свого проживання, по АДРЕСА_1 , повторно протягом року, не виконав вимогу термінового заборонного припису АА 214520 від 30.12.2023 року строком на 10 діб, тим самим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ст. 277-2 КУпАП, причини неявки суду не повідомив, клопотань про перенесення судового засідання не подавав.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а також зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, та максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, а також скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Диспозицією частини 2 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати, чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено рапорт поліцейського взводу 1 роти 4 батальйону 4 УПП в Дніпропетровській області Піненко Я. від 03.014.2024 року форма оцінки ризиків відносно кривдника ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 від 03.01.2024 року,відомості про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та копія термінового заборонного припису серії АА №214520 від 30.12.2023 року.

Будь-яких доків що підтверджують факт звернення потерпілої ОСОБА_2 на службу 102 з приводу порушення її прав, письмових пояснень ОСОБА_2 , а також письмових пояснень ОСОБА_1 з приводу події що мала місце 3 січня 2024 року, та інших належних та допустимих доказів до протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ № 990838 від 3 січня 2024 року не долучено.

Рапорт працівника поліції, не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення за відсутності будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

На підставі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вищенаведене свідчить про те, що Національною поліцією України не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного суддя приходить до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України.

Керуючись ст.ст.247, 283,284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.2 КпАП України закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги про апеляційне оскарження протягом десяти днів із дня її проголошення.

Суддя Шиян В.В.