П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Крегул М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з УПП в Закарпатській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №248410 від 15.10.2023 року вбачається, що 15.10.2023 року, приблизно об 11 год. 30 хв. в АДРЕСА_1 , за місцем спільного проживання, гр. ОСОБА_1 вчинила відносно рідної сестри насильство фізичного характеру, що полягало у вириванні волосся з ділянки голови, що спричинило фізичний біль, але не завдало фізичних ушкоджень. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляла.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Статтями 251, 280 КУпАП визначені фактичні дані, обставини на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, які з урахуванням положень ст. ст. 8, 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У Рекомендаціях № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 248410 від 15.10.2023 року вбачається, що у вину ОСОБА_1 ставиться те, що вона за місцем спільного проживання, вчинила відносно рідної сестри ОСОБА_1 насильство фізичного характеру, що полягало у вириванні волосся з ділянки голови, що спричинило фізичний біль, але не завдало фізичних ушкоджень.

Згідно письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 від 15.10.2023 року вбачається, що 15.10.2023 року, приблизно об 11 год. 30 хв. в АДРЕСА_1 , за місцем спільного проживання, між нею та її сестрою ОСОБА_1 , виникла сварка, в ході якої потерпіла завдала декілька ударів в лице своїй рідній сестрі, через те, що остання схопила її за волосся, не хотіла відпускати та вирвала жмут волосся.

При цьому, згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 15.10.2023 року, остання також вказала про факт сварки між нею та сестрою ОСОБА_2 , під час якої остання нанесла їй декілька ударів по обличчю, що завдало фізичного болю, але тілесних ушкоджень не отримала.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, сексуального, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння або бездіяльність, якими спричиняється шкода фізичному, психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Отже, самі по собі обоюдні конфлікти, не формують собою домашнє насильство. При цьому, у протоколі про адміністративне правопорушення та в поясненнях потерпілої ОСОБА_2 зазначено, що фізичних ушкоджень останній не завдано.

Таким чином, з урахуванням пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також досліджених судом доказів, суд дійшов висновку про недоведеність наявності складу в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме домашнього насильства фізичного характеру.

Більше того, як було вище наведено, для настання відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП недостатньо лише формального застосування фізичного чи психічного насильства, обов`язковим елементом складу цього правопорушення також є настання наслідків у виді можливості завдана шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілої особи, про що в протоколі і зазначено, що фізичних ушкоджень не завдано.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у зв`язку з недоведеністю наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП справу про адміністративне правопорушення стосовно неї слід закрити.

Керуючись ст. ст. 247, 283 285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 2 ст.173-2 КУпАП на підставі п. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул