Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2070/24
Провадження № 3/945/1440/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Павленко І.В., за участю секретаря судового засідання Сербиної К.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, посвідчення офіцера НОМЕР_1 , начальник продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_2 , старший лейтенант, місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

30.08.2024 на адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшов протокол № ОДМ-662 від 27 серпня 2024 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Обставини вчиненого військового адміністративного правопорушення, викладені в протоколі є такими:

Під час проведення ІНФОРМАЦІЯ_3 перевірки додержання службовими особами військової частини НОМЕР_2 вимог законодавства з організації розміщення, побуту та харчування на загальновійськових полігонах (навчальних центрах), де проводиться загальновійськова підготовка військовослужбовців призваних за мобілізацією, в діях старшого лейтенанта ОСОБА_1 встановлені ознаки військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, за наступних обставин.

Статтями 1, 1-2, 11 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці мають право на безпечні для здоров?я і життя харчові продукти, питну воду, умови праці, навчання, виховання, побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище, а охорона здоров?я військовослужбовців забезпечується створенням сприятливих санітарно-гігієнічних умов проходження військової служби, побуту.

Відповідно до вимог ст.ст. 130, 160, 235 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, внутрішній порядок досягається свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов?язків, визначених законами України та військовими статутами Збройних Сил України, створенням у місцях розташування військовослужбовців умов для їх повсякденної діяльності, життя й побуту, що відповідають вимогам військових статутів Збройних Сил України, а повсякденна діяльність військовослужбовців у будь-якій обстановці має здійснюватися з додержанням вимог статутів і порадників щодо створення здорових умов їх служби і побуту.

Згідно з вимогами ст.ст. 233, 234, 236, 241, 242 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, піклування командира про здоров?я підлеглих є одним з основних його обов?язків, збереження здоров?я військовослужбовців досягається шляхом проведення командирами заходів, спрямованих на створення здорових умов служби і побуту, виконання санітарно-гігієнічних заходів, а основними напрямками діяльності командирів щодо створення здорових умов служби і побуту військовослужбовців є: суворе дотримання санітарних норм і вимог військових статутів щодо розміщення військовослужбовців, організації їх харчування, водопостачання та інших видів матеріального і побутового забезпечення.

Відповідно до ст. 97 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник продовольчої служби бригади, на доповнення до вимог, викладених у статтях 82-84 цього Статуту, відповідає за організацію якісного та своєчасного харчування особового складу, санітарний стан об?єктів служби і зобов?язаний:

?керувати роботою їдальні, продовольчого складу і підсобного господарства;

?забезпечувати додержання санітарно-гігієнічних вимог під час зберігання та оброблення продуктів харчування, приготування та приймання їжі, належне утримання продовольчого складу, приміщень їдальні та столово-кухонного посуду, а також технологічного, холодильного, немеханічного обладнання і виконання вимог безпеки під час їх експлуатації.

Окрім того, відповідно до п. 3.2.4 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 300 від 16.07.1997 начальник продовольчої служби частини відповідає: за забезпечення частини продовольством та майном служби; за організацію доброякісного та своєчасного харчування особового складу.

Він повинен: керувати роботою їдалень, продовольчих складів та підсобними господарствами, а також слідкувати за справним станом та правильною експлуатацією технічних засобів, призначених для готування та транспортування їжі у польових умовах, технологічного та холодильного устаткування, столово-кухонного посуду та іншого майна продовольчої служби;

організовувати отримання і зберігання запасів продовольства та майна;

забезпечувати доброякісне харчування;

забезпечувати дотримання заходів безпеки при експлуатації технічних засобів, технологічного та холодильного устаткування, а також проведення протипожежних заходів на об?єктах продовольчої служби;

забезпечувати дотримання санітарно-гігієнічних вимог при зберіганні та обробці продуктів, приготуванні та прийманні їжі, утриманні продовольчого складу, приміщень їдальні, а також технологічного, холодильного, немеханічного устаткування і столово-кухонного посуду;

забезпечувати своєчасне направлення на медичний огляд та обстеження особового складу підпорядкованої служби;

організовувати доброякісне харчування та здійснювати контроль за повнотою доведення належних норм пайка до військовослужбовців (матросів), сержантів в солдатських (матроських) їдальнях, на навчанні в навчальних центрах і таборах.

Також, у відповідності до п. 1.6 Керівництва з організації зберігання продовольства, техніки та майна продовольчої служби Збройних Сил України, затвердженого наказом Генерального штабу Збройних Сил України № 471 від 12.12.2016 (далі - Керівництво № 471) на начальника продовольчої служби покладається відповідальність за якісний стан, догляд та зберігання матеріальних засобів продовольчої служби, правильне їх технічне обслуговування та своєчасний ремонт.

Таким чином, зважаючи, що діяльність начальника продовольчої служби військової частини НОМЕР_3 передбачає виконання організаційно-розпорядчих обов?язків, старший лейтенант ОСОБА_2 є військовою службовою особою, у розумінні примітки ст. 172-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

28.01.2023 командиром військової частини НОМЕР_2 видано наказ № 1 ДСК «Про визначення місць розміщення особового складу підрозділів військової частини», згідно з яким особовий склад навчальних батальйонів військової частини, з метою розосередження, проведення якісної базової загальновійськової підготовки військовослужбовців та у зв?язку із відсутністю об?єктів житлового фонду для розміщення військовослужбовців, тимчасово передислоковано до інших областей, зокрема, до Вінницької області.

Згідно п. 3 цього Наказу начальнику продовольчої служби військової частини НОМЕР_2 у тимчасових місцях розміщення встановленим порядком забезпечувати: якісне харчування особового складу; додержання санітарно-гігієнічних вимог під час зберігання та оброблення продуктів харчування, приготування та приймання їжі.

Окрім того, 30.06.2023 командиром військової частини НОМЕР_3 видано наказ № 2 «Про організацію харчування військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 на 2023 рік».

Відповідно до п. 2 зазначеного наказу начальнику продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_2 старшому лейтенанту ОСОБА_3 наказано:

забезпечити здійснення контролю за безпечністю харчових продуктів та їх раціонального використання, дотримання режиму харчування з урахуванням характеру і особливостей службової діяльності особового складу військової частини НОМЕР_2 ;

забезпечити відповідним спецодягом за встановленими нормами військовослужбовців, які постійно працюють на об?єктах продовольчої служби і мають контакт з харчовими продуктами;

забезпечити дотримання санітарних норм згідно з чинним законодавством на об?єктах продовольчої служби під час організації харчування за Каталогом продуктів.

Так, упродовж 14-15 серпня 2024 року робочою групою у складі представників Військової служби правопорядку та санітарно-гігієнічного відділу військової частини НОМЕР_4 проведено перевірку організації розміщення, побуту та харчування військовослужбовців 1 та 2 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 , які проходять базову загальновійськову підготовку на території Вінницької області (конкретні місця розташування не зазначаються з метою збереження життя і здоров?я особового складу військовослужбовців).

За результатами проведення перевірки 15.08.2024 складено відповідну Довідку.

Зокрема, відповідно до Довідки від 15.08.2024 виявлені наступні порушення в організації харчування військовослужбовців:

на порушення вимог п. 5.21 Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 09.12.2002 (далі - Наказ № 402) виявлені продукти харчування із закінченим строком придатності (5 кг копченої шинки із строком придатності до 01.08.2024, 10 упаковок сметани із строком придатності до 27.04.2024, 06.08.2024); при цьому, на порушення вимог ст.ст. 5, 6 Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції» неякісна продукція не була вилучена з обігу та не утилізована;

на порушення вимог п. 5.50 Інструкції щодо дотримання санітарно-гігієнічних норм під час організації розміщення, водопостачання, харчування та лазне-прального обслуговування військ (сил) у польових умовах, на полігонах, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України № 469 від 16.12.2019 (далі - Інструкція № 469), п. 7.23 Наказу № 402, до приготування їжі допущено солдата ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в яких на момент перевірки були відсутні особисті медичні книжки; при цьому ОСОБА_5 перед заступанням в наряд по кухні обов`язковий медичний огляд не проходила, під час роботи хворіла на гостре респіраторне захворювання;

на порушення вимог п. 5.56 Інструкції № 469, п. 7.23 Наказу № 402 кухарі та особи добового наряду не в повному обсязі забезпечені спеціальним одягом;

на порушення вимог п. 5 ст. 49 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», п. 6.4 Наказу № 402, п. 2.2.4 Керівництва № 471 в холодильних камерах відсутні термометри; температурний режим в морозильних камерах не дотримується;

на порушення вимог п. 5.33 Інструкції № 469 кухонний інвентар та посуд не ошпарюється окропом; відсутні умови для їх просушування;

на порушення вимог п. 5.44 Інструкції № 469 на автотранспорт для транспортування готової до вживання їжі до їдальні іншого навчального батальйону відсутній санітарний паспорт.

Також під час перевірки були відібрані проби води на санітарно-хімічні, показники епідемічної безпеки на об?єктах військової частини та змиви на БГКП в їдальнях.

За результатами санітарно-мікробіологічного дослідження № 3841-3880 від 15.08.2024 в змивах об?єктів їдальні військової частини НОМЕР_2 та №№ 3881-3920 від 16.08.2024 в змивах об?єктів їдальні військової частини НОМЕР_2 виявлено бактерії групи кишкової палички (БГКП) у 60% та 27,5% змивів, відповідно.

Зазначене стало можливим у зв?язку із порушенням службовими особами військової частини НОМЕР_2 ст. 42 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», згідно якої конструкція та планування приміщень повинні забезпечувати можливість дотримання належного рівня гігієнічних вимог до харчових продуктів, включаючи захист від забруднення, під час операцій із харчовими продуктами та між такими операціями.

Також не дотримано обов`язку використання лише чистого та продезінфікованого обладнання та інвентарю, з якими контактують харчові продукти (ст. 45 цього Закону).

Окрім цього, за результатами санітарно-мікробіологічного дослідження № 412-413 від 16.08.24 води питної об?єктів їдальні військової частини НОМЕР_2 та № 414-416 від 17.08.24 води питної об?єктів їдальні військової частини НОМЕР_2 виявлено загальні коліформи, E.coli та ентерококи, тобто, проби досліджуваної води не відповідають вимогам ДСанПіН 2.2.4-171-10 за санітарно-мікробіологічними показниками та не придатні до вживання в якості питної води.

Виявлені порушення стали можливими у зв?язку з неналежним виконанням обов?язків військової служби начальника продовольчої служби ВЧ НОМЕР_2 , неналежної харчування особового складу навчальних батальйонів, що може призвести до спалаху захворювання на гострі кишкові інфекції серед особового складу, масового отруєння військовослужбовців, та як наслідок зрив навчального процесу підготовки військовослужбовців для подальшої відправки до бойових військових частин.

Статтею 26 Статуту передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Таким чином, органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення констатується, що старший лейтенант ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_2 , будучи військовою службовою особою, в умовах особливого періоду, на порушення вимог ст.ст. 11, 13, 16, 97, 233, 234, 236, 241, 242 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 3.2.4. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 300 від 16.07.1997, п. 3 наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 1 ДСК від 28.01.2023, п. 2 наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 2 від 30.06.2023, тривалий час, починаючи з 28.01.2023 по 15.08.2024, перебуваючи в місці дислокації продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), недбало ставлячись до обов?язків військової служби, в тимчасових місцях проведення базової загальновійськової підготовки військовослужбовців на території Вінницької області не забезпечив контроль за додержанням санітарно-гігієнічних вимог під час зберігання та оброблення продуктів харчування, приготування та приймання їжі, належне утримання продовольчого складу, приміщень їдальні та столово-кухонного посуду, а також технологічного, холодильного, немеханічного обладнання і виконання вимог безпеки під час їх експлуатації; неналежно керував роботою їдальні, продовольчого складу і підсобного господарства; не контролював отримання і зберігання запасів продовольства та майна, що свідчить про неналежну організацію харчування особового складу навчальних батальйонів та може призвести до спалаху захворювання на гострі кишкові інфекції серед особового складу, масового отруєння військовослужбовців, та як наслідок зрив навчального процесу підготовки військовослужбовців для подальшої відправки до бойових військових частин, чим вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання 21.10.2024 ОСОБА_1 не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи телефонограмою. 30.09.2024 подав заяву про перенесення судового засідання на іншу дату для надання можливості скористатись правовою допомогою і подати заперечення. 08.10.2024 на адресу суду надійшли заперечення на протокол від ОСОБА_1 в яких він вказує, що з протоколом не погоджується категорично. В протоколі не вірно вказана його посада, під час проведеної перевірки його не було ознайомлено з результатами перевірки, за вказаним фактом не проведено службове розслідування, відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 р. за № 1503/31371, для встановлення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб. Я не зміг скористатись правовою допомогою під час складення протоколу, оскільки мене ввели в оману стосовно мети виклику до представника Військової служби правопорядку, не ознайомили з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, копії додатків до протоколу не вручені. Зауважив, що він сумлінно виконує покладені на нього обов`язки, скарг від особового складу не надходило. З його зоні відповідальності знаходиться 7 навчальних батальйонів, розташованих в різних областях на відстані один від одного, що унеможливлює знаходження в кожному з них одночасно. За дотримання санітарно-гігієнічних норм відповідальні безпосередньо начальник їдальні, черговий їдальні, кухар-інструктор, начальники складів. Вважає що відповідальним також є заступник командира частини з тилу, командир батальйону, тобто кожен в тій чи іншій мірі, але це питання навіть не досліджувалось. Доказів наявності порушень не надано. Більш того, довідка складена 15.08.2024, а результати санітарно-мікробіологічного дослідження № 3841-3880 від 15.08.2024, №№ 3881-3920 від 16.08.2024, №№ 412-413 від 16.08.2024, №№ 414-416 від 17.08.2024 датуються більш пізніми датами. Також жодним доказом не підтверджено вчинення порушення весь період з 28.01.2023 по 15.08.2024. Місцем вчинення порушення вказано с. Михайлівка, в той час як порушення виявлено у Вінницькій області.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя дійшов таких висновків.

Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-1X від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

При цьому, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.07.2024 № 3891-IX затверджено Указ Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.07.2024 № 469/2024, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Таким чином, станом на дату складання протоколу в Україні діє особливий період.

Згідно п. 4-6, 7 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут) повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров?я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов?язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець. Відповідальність за стан внутрішньої служби у військових частинах покладається на всіх прямих начальників, які повинні подавати допомогу підпорядкованим військовим частинам і підрозділам в організації та забезпеченні виконання вимог внутрішньої служби і систематично перевіряти її стан.

Відповідно до п. 14, 16 Статуту, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Як вбачається з матеріалів, доданих до протоколу, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24.09.2021 № 197 ОСОБА_1 з 24.09.2021 прийняв справи та посаду начальника продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_2 та приступив до виконання обов`язків за посадою ( АДРЕСА_2 ).

Відповідно до п. 3 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 28.01.2023 № 1 ДСК, начальнику продовольчої служби військової частини НОМЕР_2 у тимчасових місцях розміщення встановленим порядком забезпечувати: якісне харчування особового складу; додержання санітарно-гігієнічних вимог під час зберігання та оброблення продуктів харчування, приготування та приймання їжі.

Пунктом 18 вказаного наказу передбачено, що наказ необхідно довести до особового складу в частині, що його стосується, до вказаних в наказі осіб під підпис.

До матеріалів справи не надано доказів ознайомлення ОСОБА_1 з вказаним наказом.

Відповідно до п. 2 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по тилу) від 30.06.2023 № 2 «Про організацію харчування військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 на 2023 рік», начальнику продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_2 наказано:

забезпечити здійснення контролю за безпечністю харчових продуктів та їх раціонального використання, дотримання режиму харчування з урахуванням характеру і особливостей службової діяльності особового складу військової частини НОМЕР_2 ;

забезпечити відповідним спецодягом за встановленими нормами військовослужбовців, які постійно працюють на об?єктах продовольчої служби і мають контакт з харчовими продуктами;

забезпечити дотримання санітарних норм згідно з чинним законодавством на об?єктах продовольчої служби під час організації харчування за Каталогом продуктів.

Пунктом 11 вказаного наказу передбачено, що наказ необхідно довести до особового складу, що стосується, до зазначених в наказі осіб під підпис.

До матеріалів справи не надано доказів ознайомлення ОСОБА_1 з вказаним наказом.

При цьому, у вступній частині вказаного наказу зазначається, що цей наказ прийнято «з метою організації своєчасного та якісного харчування військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 відповідно до встановлених норм, керуючись вимогами Договору на закупівлю продуктів харчування та сушених продуктів різних (15890000-3) продукти харчування (комплект продуктів харчування за Каталогом продуктів) для особового складу (годування штатних тварин) військових частин (установ) та військових навчальних закладів ЗСУ в стаціонарних та польових умовах на 2023 рік № 286/2/23/27 від 23.06.2023, укладеного між Міноборони України та ТОВ «КОНТРАКТ ПРОДРЕЗЕРВ 5», умовами якого не передбачено надання послуг з організації харчування», що узгоджується з його назвою.

Отже, не має достатніх даних та доказів того, що вимоги цього наказу продовжували діяти у 2024 році, оскільки у назві і вступній частині наказу вказано, що його дія розповсюджується на 2023 рік, крім того на 2024 рік такий договір укладено з іншим товариством.

В той же час, в протоколі вказано, що дане адміністративне правопорушення є триваючим з 28.01.2023 (дата видання наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 28.01.2023 № 1 ДСК) по 15.08.2024, датою його виявлення вказано 27.08.2024.

Однак, не надано доказів того, що виявлені порушення тривали в період з 28.01.2023 по 15.08.2024.

Частиною другою статті 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Об`єктивною стороною недбалості, тобто недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним. Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 року справі № 185/12161/15-к вказав, що при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Відповідно до протоколу, суть порушення старшого лейтенанта ОСОБА_1 полягає в тому, що перебуваючи на посаді начальника продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_2 , будучи військовою службовою особою, в умовах особливого періоду, перебуваючи в місці дислокації продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_2 (АДРЕСА_2 ), недбало ставлячись до обов?язків військової служби, в тимчасових місцях проведення базової загальновійськової підготовки військовослужбовців на території Вінницької області не забезпечив контроль за додержанням санітарно-гігієнічних вимог під час зберігання та оброблення продуктів харчування, приготування та приймання їжі, належне утримання продовольчого складу, приміщень їдальні та столово-кухонного посуду, а також технологічного, холодильного, немеханічного обладнання і виконання вимог безпеки під час їх експлуатації; неналежно керував роботою їдальні, продовольчого складу і підсобного господарства; не контролював отримання і зберігання запасів продовольства та майна.

Суд дослідив довідку від 15.08.2024, пояснення солдата ОСОБА_6 від 14.08.2024, пояснення тимчасово виконуючої обов`язки начальника медичної служби ВЧ НОМЕР_5 , штаб-сержанта ОСОБА_7 від 27.08.2024, пояснення ОСОБА_1 від 27.08.2024, з яких не вбачається наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні перелічених в довідці від 15.08.2024 порушень.

Пояснень інших осіб, до обов`язків яких віднесено безпосереднє дотримання санітарно-гігієнічних вимог, матеріали справи не містять.

Суд критично оцінює надану в якості доказу довідку від 15.08.2024, яка покладена в основу виявленого правопорушення, оскільки вона датована 15.08.2024, однак містить посилання на результати санітарно-мікробіологічного дослідження від 16.08.2024, 17.08.2024.

Протокол про військове адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , не містить даних, які вказують на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, зокрема не зазначено обставин, які б свідчили про його службову недбалість, які дії він зобов`язаний був вчинити та у який спосіб, невиконання яких ставиться йому у провину; які саме обов`язки були неналежно виконані, за конкретних обставин справи.

В протоколі не вказано, чи мав він реальну можливість запобігти виявленим порушенням, знаходячись в с. Михайлівка Миколаївського району Миколаївської області, в той час як перевірка проводилась і порушення виявлені у Вінницькій області (зважаючи на характер виявлених порушень).

Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи. Однак, матеріали справи не містять жодних документів, які б визначали конкретні функціональні обов`язки ОСОБА_1 , не зрозуміло, яким документом регулюються його посадові обов`язки. Витяг з наказу командира ОСОБА_1 не надано, не є таким документом.

Матеріали справи не містять інформації чи було проведено службове розслідування, відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 р. за № 1503/31371, для встановлення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Відповідно до частин першої - третьої статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 172-15 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достатніми доказами по справі.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11, ч. 2 ст. 172-15, ст. 23, 33, 245, 247 252, 280, 283-284, 288-289 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.В. Павленко