ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/5200/24 Головуючий суддя І інстанції Щепелева Г. М.
Провадження № 33/818/1380/24 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., за участі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2024 року у відношенні ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КпАП України, -

УСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Як установив суд 22.07.2024 року о 09 годині 29 хвилин, в м. Харкові по вул. Георгія Тарасенка, 90 А , водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Vektra, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння , а саме: поведінка, що не відповідає обстановці; порушення мови ; звужені зіниці очей, які не реагують на світло.

Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ у лікаря нарколога водій відмовився, що зафіксовано на відеозапис. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову скасувати.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що через напружений день та втому ,при зупинці його працівниками поліції спочатку він вів себе нахабно та грубив , та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння , але потім розуміючи обставини справи він просив працівників поліції відвести його на огляд, але йому було відмовлено.

Вказує, що був тверезий, а його поведінка була викликана збігом тяжких життєвих обставин.

Крім того, вказує, що під час спілкування з працівниками патрульної поліції все ж таки надав згоду на проходження огляду на стан сп`яніння, проте це було ними проігноровано.

Також, вказує, що після складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення він пройшов огляд, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин, але довідка про це судом не булша прийнята до уваги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам.

Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушень і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення в частині саме складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 не надав.

Апеляційний суд вважає, що обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів, зокрема:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 899769 від 22.07.2024; відеозаписем з бодікамер інспекторів УПП; довідкою , щодо отримання посвідчення водія; рапортом інспектора УПП; направленням на огляд, згідно із даними якого ОСОБА_1 не доставлявся до медичної установи, для проходження такого огляду, від проходження огляду відмовився.

Вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Матеріали справи містять надану ОСОБА_1 довідку про проходження попереднього , періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин №2998 від 14.08.2024 проведеного КНП ХОР «Обласний психоневрологічний диспансер №3», згідно якої психіатричні ,у тому числі спричинені вживанням психоактивних речовин, протипоказань для виконання обов`язків відсутні .

Крім того, ОСОБА_1 до суду першої інстанції надано дослідження сечі на вміст наркотичних речовин медичної лабораторії «Аналітіка» від 13.08.2024 ,з якого зазначено про негативний результат на ряд наркотичних речовин.

Натомість, як правильно зазначено судом що подані правопорушником ОСОБА_1 медичні документи не свідчать про те, що 22.07.2024 він не перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Вказані документи не є належними і допустимими доказами проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, оскільки, як вже зазначено, Інструкцією встановлено, що заклади охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, визначаються виключно переліком, що затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Медичні документи, надані ОСОБА_1 , датовані 13.08.2024 та 14.08.2024, в той час як протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 899769 складено 22.07.2024.

Апеляційний суд також вважає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо наявності поважних причин для його відмови у проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння (перебування у напруженому стані, бажання швидше потрапити до місця роботи) з огляду на те, що з відеозапису з бодікамери інспектору УПП вбачається, що ОСОБА_1 декілька разів було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та протягом значного проміжку часу останній відмовлявся це робити.

Безпідставним є і посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що вже під час складання протоколу про адміністративне правопорушення він погодився на проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки на стадії складання протоколу у правопорушника вже немає можливості висловити згоду пройти огляд на стан наркотичного або алкогольного сп`яніння.

Це право реалізується лише на початкових етапах, тобто під час безпосередньої пропозиції пройти огляд.

Таким чином, саме сукупністю вказаних вище доказів підтверджується відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у медичному закладі, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Важливо наголосити, що низка рішень ЄСПЛ дійсно містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (вмотивованості) судових рішень.

До того ж, у пункті 34 рішення у справі «Шкіря проти України» (заява № 30850/11) ЄСПЛ повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення.

Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватися виключно з огляду на обставини справи (див., наприклад, рішення у справах «Гарсія Руіз проти Іспанії» [ВП] (Garcia Ruiz v. Spain) [GC], заява № 30544/96, пункт 26, ЄСПЛ 1999-I, «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 25, від 18 липня 2006 року, «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява №22750/02, пункти 42-47, від 15 листопада 2007року, та «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява №5231/04, пункти 18 і 19, від 07 жовтня 2010 року).

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, застосоване до ОСОБА_2 є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким, що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_2 п.2.5 Правил дорожнього руху України та правильно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності і посилання на невідповідність висновків судді обставинам справи є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 25, 33, 38, 294, 295 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2024 року у відношенні ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КпАП України, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя