Справа № 297/3935/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2024 р. м. Іршава

Суддя Іршавського районного суду Закарпатської області Бобик О.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України,

за ч.3 ст. 184 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 544648 від 16.09.2024, 06.09.2024 о 17:00 год. в с. Хмільник, вул. Центральна неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (водій) керував мотоциклом не маючи право керування таким транспортним засобом та пасажир (брат ОСОБА_4 ) без шолома, незареєстрованим мотоциклом. Батьки не забезпечили виховання своїх дітей, яким виповнилося 14 та 15 років, чим вчини ла адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 184 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник Мешко В.М. у судове засідання не з`явилися, подали заперечення, згідно якого ОСОБА_1 просить закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу правопорушення. Зазначає, що її син не керував мотоциклом, на момент вчинення правопорушення вона перебувала за кордоном, також подія відбулася 06.09.2024, а протокол складено 16.09.2024.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшла наступного.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 3 ст. 184 КУпАП адміністративним правопорушенням є вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Принцип презумпції невинуватості відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності з огляду на суворість застосованої до неї санкції (рішення у справах «Lutz v. Germany», § 182; «Schmautzer v. Austria»; «Malige v. France» «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI; ухвала щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» (Rybka v. Ukraine), заява № 10544/03, від 17 листопада 2009 року).

Частиною 3 ст. 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи зазначені принципи слід констатувати, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд не може перебирати на себе функції захисту чи обвинувачення у справі, зокрема самостійно відшуковувати докази, змінювати фабулу інкримінованого правопорушення, викладену в протоколі (висувати обвинувачення чи змінювати його) тощо. Натомість суддя, в межах протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі поданих доказів встановлює фактичні обставини, які підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та встановлює наявність складу адміністративного правопорушення відповідно до формулювання інкримінованого правопорушення (обвинувачення) викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення, яке повинно відповідати диспозиції відповідної статті Кодексу України про адміністративне правопорушення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП судді належить встановити в першу чергу факт вчинення адміністративного правопорушення неповнолітнім віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років (крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу) та, за умови встановлення такого наявність у діях батьків складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП. Відтак формулювання правопорушення («обвинувачення») в протоколі повинно містити відомості щодо вчиненого адміністративного правопорушення неповнолітнім та загалом має відповідати диспозиції ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Суд звертає увагу, що згідно з вимогами ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, повинен бути складений не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 544648 від 16.09.2024, не відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП, оскільки його було складено уповноваженою посадовою особою пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила таке правопорушення. Зокрема, як було зазначено вище, інкриміноване за ст. 184 ч. 3 КУпАП ОСОБА_1 діяння було виявлено 06.09.2024, при цьому протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складено значно пізніше 16 вересня 2024 року, що в свою чергу тягне за собою його недопустимість, оскільки він був оформлений з порушення порядку, встановленого цим Кодексом. Крім того ОСОБА_1 , як і на час вчинення правопорушення так і на час складення протоколу перебувала за кордоном, що стверджується копією її закордонного паспорта. Протокол у відношенні батька неповнолітніх дітей взагалі не складався. До протоколу не додано свідоцтв про народження дітей.

Таким чином, складання даного протоколу про адміністративне правопорушення відбулось через значний проміжок з моменту виявлення особи, яка його вчинила, а тому слід вважати дії уповноваженої посадової особи непослідовними, оскільки належним було б складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення не пізніше двадцяти чотирьох годин після його виявлення та закріплення відповідних доказів про їх вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, зазначені дії посадової особи, уповноваженої на складання протоколу, не відповідають такій складовій принципу правової визначеності як передбачуваність застосування правових норм. Дотримання даного принципу є необхідним для того, щоб виключити будь-які ризики свавілля, наприклад, як в даному випадку, уповноваженою особою безпідставно не було складено протокол відразу після виявлення адміністративного правопорушення. Чинним законодавством не передбачено будь-яких випадків зволікання у часі оформлення протоколів у побідних справах, у зв`язку із чим складання протоколу через значний проміжок часу від дати виявлення правопорушення є недопустимим та не відповідає принципу законності.

Допущенні посадовою особою порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення позбавляють суд можливості надати належну правову оцінку дослідженим у суді доказам, встановити наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення у діях особи, у відношенні якої складено зазначений протокол, а отже досягти завдань провадження в справі про адміністративні правопорушення, що в свою чергу є перешкодою для розгляду адміністративної справи по суті, з`ясування її обставин та притягнення особи, у разі встановлення її вини, до адміністративної відповідальності.

Крім того, у матеріалах справи містяться суперечності щодо вчинення вказаного правопорушення, оскільки згідно рапорту зазначено місце вчинення правопорушення с. Воловиця Іршавського району, а згідно протоколу про адміністративне правопорушення с. Хмільник вул. Центральна.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, а тому справа про адміністративні правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 184 ч. 3 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Іршавський районний суд Закарпатської області.

Суддя Іршавського

районного суду: О. І. Бобик