22.10.2024 Провадження по справі № 3/940/548/24 Справа № 940/1266/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 жовтня 2024 року суддя Тетіївського районного суду Київської області Мандзюк С.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , працюючої головним спеціалістом відділу насінництва, розсадництва та якості зерна управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Із протоколу № 3099 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, від 19.09.2024 вбачається, що ОСОБА_1 , головний спеціаліст відділу насінництва, розсадництва та якості зерна управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, будучи державним службовцем 9 рангу категорії «В», та, відповідно, суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, згідно з пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII та приміткою до ст. 172 КУпАП, на яку поширюється дія Закону № 1700-VII, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 розділу VII та п. 27 розділу ХІІІ Закону №1700-VII, несвоєчасно 26.03.2024, без поважних причин, подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, 2022 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненому правопорушенні не визнала, вказуючи, що подала декларацію за 2022 рік несвоєчасно, оскільки з травня 2023 року хворіла та півроку перебувала на лікарняному. Крім того зазначила, що в переписці в соціальних мережах, спеціаліст НАЗК повідомив їй, що згідно законодавства вона може надати декларацію пізніше. Більш того, оскільки її чоловік був призваний до лав Збройних Сил України, тому вважала, що має право на відтермінування кінцевого терміну подачі декларації. Ці обставини, на думку ОСОБА_1 , є поважними причинами несвоєчасного подання декларації.

У судовому засіданні начальник Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Шевченко В.О. обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, підтримав та зазначив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 мала можливість своєчасно подати декларацію за 2022 рік, оскільки у період подання декларації перебувала на амбулаторному лікуванні. Разом з тим, прокурор долучив до матеріалів справи письмовий висновок у порядку ч. 1 ст. 250 КупАП, відповідно до п. п. 4.1, 4.2 наказу Офісу Генерального прокурора № 365 від 18.11.2021.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 статті 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з приміткою до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно з наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 21.11.2016 №98-К ОСОБА_1 з 22.11.2016 призначено на посаду головного спеціаліста відділу нагляду в насінництві та розсадництві управління контролю в сфері насінництва та розсадництва, а також присвоєно їй 9 ранг державного службовця в межах категорії «В» державної служби.

У подальшому, наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 12.11.2017 № 172-К ОСОБА_1 переведено на посаду головного спеціаліста відділу контролю в сфері насінництва та Головного розсадництва управління фітосанітарної безпеки управління.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про державну службу», посада головного спеціаліста відділу контролю в сфері насінництва та розсадництва управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області відноситься до категорії «В» посад державної служби.

Отже, ОСОБА_1 , будучи головним спеціалістом відділу контролю в сфері насінництва та розсадництва управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, є державним службовцем категорії «В».

3 вимогами та обмеженнями, встановленими Законом №1700-VII, ОСОБА_1 ознайомлена 28.10.2016.

Відтак, ОСОБА_1 , будучи державним службовцем, була належним чином попереджена про встановлені Законом №1700-VII вимоги та обмеження.

Відповідно ч. 5 ст. 32 Закону України «Про державну службу» на державних службовців поширюються обмеження, передбачені Законом №1700-VII.

Згідно із пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону є державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування, тобто особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Тому, ОСОБА_1 , будучи державним службовцем, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону №1700-VII та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Згідно з приміткою до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин 1 та 2 статті 45 Закону №1700-VII зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У відповідності до даних офіційного веб-сайту Верховної Ради України, Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» (далі Закон № 3384-ІХ) набрав чинності 12.10.2023. Таким чином, з 12.10.2023 здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII Закону № 1700-VII (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) відновлено у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1700-VII визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Проте, Законом № 3384-IX внесені зміни до деяких Законів України, а саме: пункт 27 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII викладено у такій редакції: «установити, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше».

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону №1700-VII, НАЗК з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно-правові акти НАЗК підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно - правових актів, що зазначено у ч. 5 ст. 12 Закону № 1700-VII.

Відповідно до підпункту пп. 1 п. 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 23.07.2021 № 449/21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.07.2021 за № 987/36609, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону №1700-VII (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону № 1700-VII (після припинення діяльності (після звільнення) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Законом № 1700-VII можуть бути встановлені інші строки подання щорічної декларації.

Законом № 3384-IX визначено, що за загальним правилом до 31.01.2024 слід подати щорічні декларації (з будь-якою позначкою) за 2021-2022 звітні періоди.

Декларації, подані в період з 24.02.2022 до 11.10.2023 включно вважаються такими, що були подані на виконання обов`язку, передбаченого ст. 45 розділу VII «Фінансовий контроль» Закону №1700-VII (абз. 2 п. 27 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII). Повторне їх подання не вимагається та є технічно неможливим.

Тобто, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати щорічну декларацію за 2022 рік упродовж часу з 00:00 год. 01.01.2023 по 23:59 год. 31.01.2024 (граничний строк).

01.02.2024 в 00:00 год. ОСОБА_1 порушила порядок, передбачений ст. 45 розділу VII «Фінансовий контроль» та п. 27 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 у 2022 році була суб`єктом, на якого поширюються вимоги Закону № 1700-VII, то вона повинна була подати щорічну декларацію за 2022 рік до 31.01.2024.

Відповідно до публічно доступної інформації, оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК (https://portal.nazk.gov.ua), щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік, ОСОБА_1 подала лише 26.03.2024 об 11 год. 02 хв., тобто несвоєчасно без поважних причин.

З огляду на зазначене, розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки її провина підтверджується належними та допустимими доказами, а саме: даними протоколу № 3099 від 19.09.2024 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП; копією особової картки державного службовця ОСОБА_1 № 68-ДС; копією наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 21.11.2016 № 98-к «Про призначення ОСОБА_1 »; копією наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 03.11.2021 № 172-к «Про переведення ОСОБА_1 »; копією трудової книжки ОСОБА_1 ; копією посадової інструкції головного спеціаліста відділу контролю в сфері насінництва та розсадництва управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 03.11.2021; витягом з Єдиного державного реєстру декларацій; послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_1 .

Водночас, твердження ОСОБА_1 про те, що вона не мала умислу на несвоєчасне подання декларації, оскільки хворіла та перебувала на лікарняному, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Так, в обґрунтування поважності причин несвоєчасності подання декларації за 2022 рік до 31.01.2024, ОСОБА_1 надала суду медичну документацію щодо її лікування, зокрема, витяг з її медичної карти стаціонарного хворого № 5113, в якому зазначено період госпіталізації лише 9 днів з 10.05.2023 до 18.05.2023. Інші медичні документи, долучені ОСОБА_1 , а саме виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 30.05.2024 та епікриз з медичної карти стаціонарного хворого № 10789 від 18.10.2024 стосуються періоду її лікування амбулаторно 22.01.2024, 04.03.2024, 10.04.2024, 30.05.2024, та лікування стаціонарно з 19.08.2024 до 30.08.2024.

Тобто, надана ОСОБА_1 медична документація щодо її лікування не свідчить про перебування її протягом усього строку у період подання декларації з 01.01.2023 до 31.01.2024 у такому хворобливому чи іншому стані, який б перешкоджав їй своєчасно подати таку декларацію.

Відтак, на переконання суду, ОСОБА_1 у період часу з 01.01.2023 до 31.01.2024 мала достатньо часу, щоб виконати вимоги закону та подати своєчасно декларацію за 2022 рік.

Отже, причин, які могли завадити ОСОБА_1 подати до НАЗК декларацію у передбачений законом строк, судом не встановлено, а наведені ОСОБА_1 у судовому засіданні обставини не можуть бути визнані, як поважні причини, які об`єктивно позбавили можливості вчасно подати декларацію за 2022 рік.

Інші заперечення ОСОБА_1 повністю спростовуються сукупністю належних, допустимих та достатніх доказів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення та досліджених в судовому засіданні під час розгляду справи.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки у її діях наявні подія і склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Обираючи вид адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, особу правопорушниці, ступінь її провини, обставини, що пом`якшують її відповідальність,зокрема, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, має другу групу інвалідності, з урахуванням чого застосовує до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп.

Крім того, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Оскільки, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною-експертною комісією серії АВ № 1103584, тому підлягає звільненню від сплати судового збору.

Керуючись статтями 40-1, 172-6 ч. 1, 283, 284 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, притягнути до адміністративної відповідальності та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень 00 копійок.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів до Київського апеляційного суду.

Суддя С.В.Мандзюк