ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/4410/23
Номер провадження 33/819/185/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 жовтня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі судді Склярської І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про адміністративне правопорушення щодо клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 15 квітня 2024 року, під головуванням судді Іванцової Н.К., у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 15 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

За постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 16 серпня 2023 року о 16:35 годині в смт. Білозерка, по вул.Свободи, керував автомобілем ВАЗ 21013, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження медичного огляду на визначення стану сп`яніння або проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2021 №1306.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 , 02.10.2024, повторно подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 15 квітня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

До апеляційної скарги також долучена заява про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Щодо поважності причин пропуску строку на подачу апеляційної скарги зазначив наступні обставини.

16.08.2023 в смт Білозерка по вул. Свободи до нього підійшли працівники поліції та повідомили йому, що він знаходиться в алкогольному стані та ними було вилучено у нього посвідчення водія для встановлення особи. Згодом йому повідомлено про необхідність явки до ТЦК для проведення дій щодо мобілізації, на що він відмовився. В його присутності протокол про адміністративне правопорушення не складався та відповідно про його складання не був обізнаний, а отже і не передбачав наслідки звернення до суду.

Далі ОСОБА_1 наводить обставини, які наводив при первісному зверненні до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, оцінку яким суд апеляційної інстанції вже надавав у постанові від 25.09.2024.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що місцем його реєстрації проживання є АДРЕСА_1 . Однак він є внутрішньо переміщеною особою з 30.05.2023 і новою адресою реєстрації є: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою внутрішньо переміщеної особи. Його будинок було пошкоджено (16.08.2023), а наразі знищено внаслідок бойових дій, що підтверджується витягом з Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської федерації проти України.

ОСОБА_1 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки через підсистему «Електронний Суд» в його особистий кабінет. Номер телефону, зазначений ОСОБА_1 у всіх своїх заявах, за намаганням працівника суду з`єднатися, надходить повідомлення, що він - є недійсним.

Мотиви суду

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Виходячи зі змісту вказаної статті початком перебігу строку на апеляційне оскарження постанови законодавцем визначено саме день винесення такої постанови.

Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Враховуючи викладене, строк на апеляційне оскарження в даному випадку, обчислюється з дня винесення постанови, тобто 15 квітня 2024 року.

Первісно, з апеляційною скаргою на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 15 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся 06 вересня 2024 року.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 15 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 15 квітня 2024 року повернуто особі, яка її подала.

Звертаючись повторно з заявою про поновлення строку на подання апеляційної скарги та з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 навів додаткові причини пропуску строку на подання апеляційної скарги.

Так, відповідно до ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження може бути поновлено за клопотанням особи, яка подала апеляційну скаргу.

В той же час поновлення строку на апеляційне оскарження можливе лише у випадку наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального права під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

На переконання суду апеляційної інстанції апелянтом в клопотанні не доведено існування поважних причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження.

Суд не вбачає підстав для наведення доводів, які були наведені ОСОБА_1 при первісному зверненні з скаргою щодо його необізнаності про розгляд справи, неповідомлення судом про розгляд справи, оскільки їм була надана оцінка судом апеляційної інстанції у постанові від 25.09.2024.

Зазначаючи про неправомірні дії працівників поліції щодо вилучення посвідчення водія з повідомленням про явку до ТЦК для проведення дій по мобілізації, ОСОБА_1 не навів доводів, що він вживав розумних заходів щодо звернення до уповноважених органів про повернення водійських прав вилучених внаслідок наведених ним дій працівників поліції. Також, враховуючи, що станом на 16.08.2023 ОСОБА_1 вже виповнилося 60 років не є переконливими доводи пов`язані з діями поліції щодо його явки в ТЦК для проведення дій по мобілізації, як обставини, яка має враховуватися при вирішенні питання про поновлення строку на оскарження.

Доводи ОСОБА_1 про пошкодження його будинку (16.08.2023), а наразі знищення внаслідок бойових дій, спростовуються доданим ним до заяви витягом з Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської федерації проти України, в якому наявна інформація щодо будинку АДРЕСА_1 , належність до якого апелянтом не зазначена.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 , достовірно знаючи, що з 30.05.2023 року він взятий на облік внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_3 , послідовно повідомляв (зазначав) місце свого проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 . А саме: працівникам поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, у заяві до суду першої інстанції від 27.08.2027 про ознайомлення з матеріалами справи, апеляційній скарзі від 06.09.2024 до якої долучав копію сторінки паспорту громадянина України про зареєстроване місце проживання ( АДРЕСА_1 ).

Саме за цією адресою, у встановленому законом порядку та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду, повідомлявся ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи та оцінку доводам про що було надано у вищенаведеній постанови суду апеляційної інстанції за первісною скаргою апелянта.

ОСОБА_1 не наведено обґрунтованих доводів щодо підстав та причин не повідомлення іншого місця проживання у тому рахунку при первісному зверненні до суду з апеляційною скаргою. Слід звернути увагу, що у первісному клопотанні про поновлення строку, вказуючи адресу проживання у АДРЕСА_1 апелянт зазначав про утруднення здійснення будь-яких дій внаслідок того що «мій населений пункт та загалом місто Херсон перебуває під постійним обстрілом».

Отже, наведену обставину, як підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження, суд розцінює як спосіб для безпідставного поновлення строку на апеляційне оскарження та можливого ухилення від адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Відповідно до матеріалів провадження, справа щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, перебувала в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області тривалий час (майже 8 місяців) протягом яких суд здійснював всі можливі заходи щодо виклику ОСОБА_1 в судові засідання. При цьому, майже рік, ОСОБА_1 не здійснював будь-яких розумних заходів щодо з`ясування законності/незаконності підстав вилучення прав водія та їх повернення з часу їх вилучення 16.08.2023 по 02.09.2024 - часу ознайомлення з матеріалами справи, що свідчить про пасивну поведінку ОСОБА_2 щодо необхідності захисту своїх прав у разі їх порушення.

Таким чином, враховуючи активну процесуальну дію суду щодо виклику ОСОБА_1 в судові засідання за адресою місця проживання, послідовно ним підтвердженою, з огляду на пасивну поведінку апелянта щодо необхідності захисту своїх прав у разі їх порушення, апеляційний суд вважає безпідставними посилання апелянта на поважність пропуску ним строку через те, ще він не був належним чином повідомленим про дату та час розгляду адміністративної справи.

Враховуючи викладене, вказані ОСОБА_1 в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки вони носять суб`єктивний характер та пов`язані з пасивною поведінкою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка будучи належним чином повідомленою про розгляду справи, протягом тривалого часу не здійснювала жодних дій для з`ясування стану розгляду справи та оскарження постанови.

Існування будь-яких об`єктивно непереборних обставин, які не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 судом за наведеними у клопотанні доводами, не встановлено.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.

Тобто, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У кожному випадку суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у вказаний принцип.

В той же час, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

З огляду на вищевикладене, а також оскільки апелянт в клопотанні не навів поважних підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в поновленні строку апеляційного оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Повернення апеляційної скарги з вищевказаних підстав не перешкоджає повторній подачі апеляційної скарги із наведенням поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 15 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 15 квітня 2024 року повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.В.Склярська