Провадження № 33/801/837/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гайду Г. В.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М. В.,

розглянувши за участю прокурора Грушковського В. Ф.,

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

Встановив:

Згідно із протоколом № 350 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 06 червня 2024 року, - ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді секретаря судового засідання Вінницького міського суду Вінницької області, являючись згідно пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями, в чому вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-6 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , пославшись на не з`ясування судом першої інстанції належним чином всіх обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, що є істотним порушення вимог законодавства про адміністративні правопорушення, ненадання належної оцінки даним про його особу, про його стан здоров`я, не врахування його ступеню вини, відсутність негативних наслідків від вчиненого правопорушення, відсутність шкоди для інших, а також того факту, що він раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, що надавало можливість прийти до висновку про малозначність вчиненого правопорушення, просить постанову суду першої інстанції скасувати, винести нову постанову, якою його звільнити від адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ст. 274 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що він не до кінця розібрався із роботою сайту НАЗК, так як за нього це, коли він працював у Вінницькому міському суді Вінницької області, виконували інші особи, які працювали в суді й оформлювали подання відповідної декларації. Декларація і його електронний цифровий підпис залишилися на робочому комп`ютері, а після звільнення доступ до нього був втрачений, доки за допомогою знайомих, які залишились там працювати не отримав його на портативному переносному пристрої флеш пам`яті. Для подання декларації необхідно мати довідку про заробітну плату, яку він отримав лише 02 квітня 2024 року за особистим приватним зверненням до Вінницького міського суду, оскільки при звільненні він її не отримав.

У нього не було умислу на вчинення адміністративного правопорушення. Йому не роз`яснювали положення ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» і рішень НАЗК щодо обов`язку та строку подання декларації при звільненні, а тому він її не подав вчасно. Таким чином відсутня його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, через що провадження підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП без встановлення вини особи.

Також йому був вручений примірник протокола, який не співпадає з примірником протокола, який є в матеріалах справи, тобто він оформлений неналежним чином.

Крім цього зазначив, що суд розглянув справу без його участі, не дивлячись на те, що він подав до суду клопотання, у якому просив відкласти розгляд справи на інший день через його хворобу. Він навіть не мав можливості висловити свої пояснення.

В судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просить її залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 і його захисник адвокат Чорний С. О., будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. При цьому 23 жовтня 2024 року до судового засідання адвокат Чорний С. О. подав клопотання про закриття адміністративного провадження у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованими ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із протоколу № 350 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 06 червня 2024 року, слідує, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді секретаря судового засідання Вінницького міського суду Вінницької області, являючись згідно пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями, в чому вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-6 КУпАП (а. с. 1-7).

Частиною першою статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 253-к від 28 березня 2023 року ОСОБА_1 призначено на посаду секретаря судового засідання Вінницького міського суду Вінницької області з 29 березня 2023 року, а з 06 лютого 2024 року ОСОБА_1 звільнений з посади секретаря судового засідання Вінницького міського суду Вінницької області, за угодою сторін, згідно наказу № 118-к від 06 лютого 2024 року (а. с. 18, 22).

Згідно посадової інструкції секретаря судового засідання, затвердженої керівником апарату суду 30 березня 2021 року, дана посада відноситься до категорії посади «В» державної служби, з якою 29 березня 2023 року був ознайомлений ОСОБА_1 (а. с. 19).

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування.

Згідно вимог частини 2 (абзац 1) статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Таким чином, ОСОБА_1 , який припинив свою діяльність 06 лютого 2024 року на посаді державного службовця, був зобов`язаний до 07 березня 2024 року подати декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні).

Проте, декларацію після звільнення ОСОБА_1 подав 06 квітня 2024 року о 21:39 год, тобто несвоєчасно (а. с. 9-11).

Таким чином, є доведеним той факт, що ОСОБА_1 несвоєчасно подав декларацію після звільнення з посади державного службовця за період не охоплений раніше поданими деклараціями, без поважних на те причин. У зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив докази у справі та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діях умислу, а відповідно і відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відсутність негативних наслідків від вчиненого правопорушення, відсутність шкоди для інших, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Відповідно до ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

При цьому склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 172-6 КУпАП, є формальним, характеризується недодержанням різноманітних правил, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, виражається у бездіяльності суб`єктів декларування, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за які законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Відповідно до статті 68 Конституції України незнання Законів не звільняє від юридичної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений із вимогами Закону України «Про запобігання корупції», свідченням чого є його власноручний підпис, вчинений 28 березня 2023 року під пунктом 10 «Особової картки державного службовця № 142» (а. с. 20), а тому він повинен був і міг передбачати шкідливі наслідки невиконання ним вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» щодо своєчасного подання декларації особи, на посаді державного службовця, після звільнення із цієї посади, за період не охоплений раніше поданими деклараціями.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо можливості визнання вчиненого адміністративного правопорушення малозначним.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності й обмежитися усним зауваженням. Оскільки у цій статті не міститься визначення та перелік малозначних правопорушень, це питання має вирішуватися у кожному конкретному випадку індивідуально, виходячи з того, що малозначні правопорушення це такі дії, які не спричинили, або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Водночас одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, можуть сприяти підриву авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визначені як малозначні.

Відповідно ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення та відомості про особу, прийшов до обґрунтованого висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобігання вчинення ним нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції частини першої статті 172-6 КУпАП, оскільки застосування саме такого виду адміністративного стягнення буде мати наслідком досягнення мети, визначеної статтею 23 КУпАП.

Не заслуговують на увагу і такі доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , як те, що суд розглянув справу без його участі, не дивлячись на те, що він подав до суду клопотання, у якому просив відкласти розгляд справи на інший день через його хворобу і він навіть не мав можливості висловити свої пояснення.

Відповідно до частини 1 статті 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи, її розгляд неодноразово призначався у судовому засіданні на: 27 червня 2024 року; 29 липня 2024 року; 10 вересня 2024 року; 16 вересня 2024 року, про що особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи і не пізніше як за три доби до дня розгляду справи у суді (35, 38, 41, 46).

У кожне призначене судове засідання він не з`являвся та направляв клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з хворобою (а. с. 36, 44, 48) та у зв`язку із відрядженням (а. с. 40 судове засідання призначене на 29 липня 2024 року).

За таких обставин суд першої інстанції ухвалив вірне рішення про те, що ОСОБА_1 зловживає своїми правами та умисне ухиляється від явки до суду, мотивуючи це хворобою, чим намагається затягнути розгляд справи з метою допущення порушень строків розгляду справи і як наслідок закінчення строків притягнення його до адміністративної відповідальності.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки суду першої інстанції не впливають і не являються підставами для скасування постанови суду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та призначене судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статті 33 КУпАП, яке накладене на ОСОБА_1 в межах визначених статтею 38 КУпАП строків. За таких обставин підстав для закриття адміністративного провадження та задоволення клопотання адвоката Чорного С. О. при апеляційному перегляді справи судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області 16 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська