Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/349/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Загреба І. В.
Категорія - 173-4 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Онуфрієв В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2024 року.суддя Кропивницького апеляційного суду Онуфрієв В.М., за участю секретаря Сакари І.І., законного представника потерпілого ОСОБА_1 , представника потерпілого адвоката Охременка А.В., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та в її інтересах захисника адвоката Шаповалова Д.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката Охременка А.В. на постанову Кіровського районного суду м.Кіровограда від 10 червня 2024 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-4 КУпАП, відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, заступника директора ліцею «Мрія», проживаючої АДРЕСА_1 ,

закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №914867 від 10.05.2024 року, ОСОБА_2 10.05.2024 о 12:05 год. за адресою: вул.Віктора Френчка, 23, м.Кропивницький, (09.10), ІНФОРМАЦІЯ_1 будучи вчителем математики ліцею «Мрія», тобто учасником освітнього процесу, вчинила булінг (цькування) 6-v класу ОСОБА_3 , що полягає у психологічному насильстві, а саме: у присутності інших учнів класу систематично принижувала честь та гідність ОСОБА_3 , у тому числі за допомогою електронних комунікацій, шляхом образливих висловлювань у бік останнього під час «онлайн-уроків», внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю ОСОБА_3 .

Вказаними діями ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-4 КУпАП.

Постановою суду першої інстанції, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-4 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Закривши провадження по справі суд послався у постанові на те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить усіх необхідних обставин та ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-4 КУпАП, та не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, що позбавляє суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення можливості належно оцінити наявні долучені до протоколу матеріали як докази для прийняття законного та обґрунтованого рішення про наявність чи відсутність вини ОСОБА_2 у його вчиненні. В протоколі суть правопорушення викладені в загальних рисах без конкретизації об`єктивних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-3 КУпАП, а саме не вказано конкретну тривалість або повторюваність (у який конкретно період часу, чи яку кількість разів з зазначенням відповідних дат та часу) наведених у протоколі, що полягають у психологічному насильстві стосовно ОСОБА_3 , дій ОСОБА_2 , яка свідчить про їх систематичність. Водночас саме систематичність вчинення дій, що у даному випадку, становлять психологічне насильство, є обов`язковою кваліфікуючою ознакою правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, тому її доведення є окремою підставою для закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Відтак, оскільки суть на обов`язкові ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, належно не викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а факт вчинення вказаного правопорушення не знайшов підтвердження в судовому засіданні суд дійшов висновку у про закриття провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник потерпілого адвокат Охременко А.В. просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою ОСОБА_2 , притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП. Свої вимоги обґрунтував тим, що систематичність протиправних дій ОСОБА_2 підтверджується наступними доказами, які містяться в матеріалах справи: психологічним висновком практичного психолога ПМ «Інсайт» (Деструктивні, систематичні дії вчителів привели до нестабільного психо-емоційного стану дитини, підвищення рівня тривожності та стресу, а постійне емоційне приниження дитини при всьому класі негативно позначилося на відношенні до навчання в цілому та відвідуванні саме тих предметів, де викладали його вчителі-кривдники.); письмовими поясненнями матері ОСОБА_3 - ОСОБА_1 (на протязі всього навчального року цькують дитину); письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 кричить, підбурює дітей, щоб не спілкувалися з потерпілим, безпідставно виганяла з класу, організувала голосування в класі про те, щоб ОСОБА_4 перейшов до іншої школи, довела дитину до сліз); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ігнорування вчителем потерпілого ОСОБА_3 , кричала та шарпала його, через що він розплакався, ОСОБА_2 майже на кожному уроці мала претензії до Назара і це з`ясовувала на уроці математики при всьому класі); аудиозаписами - ОСОБА_2 говорила потерпілому «закрий рот», «мовчи».

Таким чином, матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження факту систематичного цькування ОСОБА_3 вчителем математики ОСОБА_2 . Вказав, що діями - ОСОБА_2 заподіяно психічної шкоди, приниження, тривогу, що спричинило соціальну ізоляцію потерпілого і підтверджується психологічним висновком практичного психолога ПМ «Інсайт». Крім того вказав, що формальні помилки, допущені поліцейським при складенні протоколу про адміністративне правопорушення не спростовують фактів, викладених у поясненнях, потерпілого, свідків, психологічному висновку вчинення булінгу ОСОБА_2 .

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката Охременко А.В., ОСОБА_2 та її захисник адвокат Шаповалов Д.В. зазначили, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін. Вказали, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог КУпАП. Матеріали справи не містять беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_2 інкримінованого їй правопорушення.

Навпаки зі скаргою на неналежне виховання ОСОБА_7 його батьками до правоохоронних органів звернулась класний керівник 6-В класу де навчається ОСОБА_8 , ОСОБА_9

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено в чому саме полягав психологічний тиск та зазначено дату вчинення 10.05.2024 року о 12 год. 05 хв. тобто в той день коли не було занять по математиці. Також відсутня в протоколі інформація про інші дії, що охоплюються складом адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-4, які б вказували б на повторюваність протиправних дій ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_7 , а саме коли та в чому вони виражалися. Тобто інформація викладена в протоколі від 10.05.2024 року є припущенням. Докази, які є в матеріалах справи не підтверджують вину ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши, законного представника потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_1 та в її інтересах представника адвоката Охременка А.В., які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, особу яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та в її інтересах захисника адвоката Шаповалова Д.В., які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, допитавши свідка ОСОБА_10 , з`ясувавши обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, зваживши доводи апеляційної скарги, а також перевіривши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Апеляційний суд вважає, що розглянувши дану справу, суд першої інстанції, виконавши приписи ст. 280 КУпАП, на законних підставах дійшов висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення діях ОСОБА_2 та на законних підставах закрив провадження на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, оскільки в ході апеляційного перегляду справи не встановлено обставин, які б спростовували вказані висновки суду.

Так, згідно диспозиція ч.1 ст.173-4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Зазначена диспозиція є бланкетною, яка лише містить визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього відповідальності, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших нормативно-правових актів.

Так, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії булінгу (цькуванню)» від 18.12.2018 №2657-VIII містить визначає поняття та перелік типових ознак булінгу (цькування), до яких належать:

- систематичність (повторюваність) діяння;

- наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності);

- дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Згідно статті 1 Закону України «Про освіту» булінг (цькування) - діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п. 31 ст. 1 Закону України «Про освіту», типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила булінг (цькування).

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що булінг (цькування), яке охоплюється диспозицією ч.1 ст. 173-4 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння психологічного, фізичного, економічного, сексуального характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під булінгом (цькуванням), зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, підпадають лише такі діяння, які носять систематичний характер і, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється приниження, страх, тривога, або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №914867 від 10.05.2024 року, ОСОБА_2 ставиться в провину, що 10.05.2024 о 12:05 год. за адресою: вул.Віктора Френчка, 23, м.Кропивницький, ОСОБА_2 (09.10), ІНФОРМАЦІЯ_1 будучи вчителем математики ліцею «Мрія», тобто учасником освітнього процесу, вчинила булінг (цькування) 6-v класу ОСОБА_3 , що полягає у психологічному насильстві, а саме: у присутності інших учнів класу систематично принижувала честь та гідність ОСОБА_3 , у тому числі за допомогою електронних комунікацій, шляхом образливих висловлювань у бік останнього під час «онлайн-уроків», внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю ОСОБА_3 , чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, судом першої інстанції були досліджені додані в якості доказів до протоколу: довідку про результати проведення перевірки за зверненням ОСОБА_11 (а.с.2-3); виготовлену неналежним чином копію документа (а.с.4); супровідний лист (а.с.5); копію рапорта старшого інспектора з ОД ВЮП УПД ГУНП в Кіровоградській області від 19.04.2024 (а.с.6); копію доповідної вчителя КЗ «Ліцей «Мрія» ОСОБА_2 від 15.04.2024 (а.с.7); копію звернення батьківського комітету 6-v класу КЗ «Ліцей «Мрія» (а.с.8-9); копію доповідної вчителя КЗ «Ліцей «Мрія» ОСОБА_12 від 15.04.2024 (а.с.10); скриншоти (а.с.11, 18, 21-26); письмові пояснення: ОСОБА_1 від 07.05.2024 та 09.05.2024, ОСОБА_3 від 05.05.2024, ОСОБА_5 від 04.05.2024, ОСОБА_13 від 09.05.2024, ОСОБА_14 від 07.05.2024, ОСОБА_6 від 07.05.2024 (а.с.12-16, 17, 27, 28, 29, 30, 31); копію протоколу батьківських зборів 6-v класу від 19.12.2023 (а.с.19-20); копію паспорта ОСОБА_12 (а.с.32); довідку згідно з даними АІПС «АРМОР» від 10.05.2024 (а.с.33); аудіозаписи (а.с.34); психологічний висновок ПМ «Інсайт» м.Кропивницький; характеристики гр. ОСОБА_1 та ученика КЗ «Ліцей «Мрія» учня 6-v класу ОСОБА_3 ; довідку КНП «ОКПЛ КОР» №144 від 23.05.2024 р., згідно з якою ОСОБА_1 на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває та за медичною допомогою не зверталася; письмові пояснення ОСОБА_15 ; табель навчальних досягненьV-ХI за 2023/2024 навчальний рік; пояснювальну ОСОБА_1 .

Крім того, судом першої інстанції була допитана в якості свідка ОСОБА_12 яка пояснила, що працює в ліцеї «Мрія», вчителем української мови та літератури. 09.10.2023 р. на уроці математики перевіряла хто саме з дітей є у школі. ОСОБА_3 сварився з приводу того, що йому поставили оцінку шість, так як іншим учням класу поставили більші оцінки. Згадує, як той кричав: «Школа і вчитель тупорилі!». З даного приводу розмовляли з мамою та дитиною, однак вже після цього інциденту. Така поведінка мала місце через день або два, про що ставили до відому адміністрацію освітнього закладу.

10.05.2024 року онлайн уроків не відбулося, оскільки були «повітряні-тривоги». Зазначила, що навчання проводиться у змішаній формі. Також зазначила, що хлопчик здібний, але постійно сидить у телефоні. ОСОБА_3 просто викрикував та істерик в нього не було. Це відбулося за 3 хвилини до кінця уроку. Потім прослухали запис уроку з телефону учениці класу. На записі чути її і директора, а ОСОБА_2 чути не було. ОСОБА_16 не плакав то учасникам справи «просто здалося». У них такі ситуації у школі майже кожен. Матір при цьому не реагує на конфлікти з дитиною, на батьківські збори матір також не приходить. Стверджує, що ОСОБА_3 б`ється, плює на стіни та провокує інших.

Під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснила, що вона зі складеним щодо неї протоколом не згодна. Вини не визнає, так як незаконних дій до ОСОБА_8 не застосовувала. 10.05.2024 року проводився онлайн урок. Того ж дня о 12.05 год. мав бути урок фізичного виховання, однак той не відбувся. У зв`язку з цим матеріали викладалися о 07.45 год. дистанційно. Наразі має 47 років викладацької роботи. В ліцеї «Мрія» працює з 1987 року. З 2015 року викладає українською мовою - математику. Працює заступником директора з навчальної роботи (розклад/заміна). Стверджує, що як такої події правопорушення не було. 10.05.2024 року занять не було оскільки були тривоги. Уроки математики викладає у 6-v класі. Їй не дозволяється відокремлювати. Дитину не принижувала та до сліз ОСОБА_3 не доводила. До хлопчика не зверталася, як: «воно!» та оцінки ОСОБА_3 не занижувала. Пам`ятає, що поставила йому за його виконану роботу шість балів. Проте, показати іншу роботу вона не може. Зазначає, що аудіо записи підробленні та їй взагалі не знайомі.

Законний представник потерпілого ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_2 у присутності інших учнів класу систематично принижувала честь та гідність її сина ОСОБА_3 , у тому числі за допомогою електронних комунікацій, шляхом образливих висловлювань у бік останнього під час «онлайн уроків».

За наведених обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновки судді місцевого суду стосовно відсутності достатніх доказів на підтвердження події правопорушення та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 .

Крім того, під час апеляційного розгляду була допитана працівник поліції ОСОБА_10 , яка складала протокол та адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_2 та яка показала, що в протоколі зазначила дату виявлення, а не дату вчинення адміністративного правопорушення - 10.05.2024 року о 12 год. 05 хв., оскільки дату вчинення правопорушення встановити не змогла. Коли саме конкретно вчинено правопорушення та коли саме (дата час та місце) вчиняла незаконні дії по відношенню до ОСОБА_17 . ОСОБА_2 та в чому виразилась систематичність дій останньої пояснити також не змогла.

При цьому, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що протокол про адміністративне правопорушення не містить усіх необхідних обставин та ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-4 КУпАП, та не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, що позбавляє суд можливості належно оцінити наявні долучені до протоколу матеріали як докази для прийняття законного та обґрунтованого рішення про наявність чи відсутність вини ОСОБА_2 у його вчиненні.

Крім того, апеляційний суд погоджується із викладеним в постанові суду першої інстанції стосовно того, що у протоколі про адміністративне правопорушення суть правопорушення викладена в загальних рисах без конкретизації об`єктивних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-3 КУпАП, а саме не вказано конкретну тривалість або повторюваність (у який конкретно період у часі, чи яку кількість разів із зазначенням відповідних дат і часу), наведених у протоколі, що полягають у психологічному насильстві стосовно ОСОБА_3 , дій ОСОБА_2 , яка свідчить про їх систематичність. Водночас, саме систематичність вчинення дій, що, у даному випадку, становлять психологічне насильство, є обов`язковою кваліфікуючою ознакою правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, тому її не доведення є окремою підставою для закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Разом із цим, слід зазначити, як встановлено під час апеляційного розгляду, що в зазначені в протоколі дату та час, а саме 10.05.2024 12:15 год. у ліцеї «Мрія» уроки не проводились по причині тривог, що спростовує вину ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, грунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Закриваючи провадження у даній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, на підставі положень п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлена наявність в діях ОСОБА_2 обов`язкового елементу складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, його об`єктивної сторони, а саме ознак фізичного і психологічного насильства.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У той же час, у справі «Barbera, Messeguand Jabardov. Spain» від 06 грудня 1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду, та виключати будь-яке інше розумне пояснення події, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у його вчиненні.

Доводи викладені в апеляційній скарзі стовно того, що суд першої інстанції розглянув справу з порушенням вимог КУпАП неповно та необ`єктивно, чим порушено право на справедливий суд є необгрунтованими та безпідставними. На переконання апеляційного суду суд першої інстанції розглянув справу з дотриманням вимог Закону, повно, об`єктивно та неупереджено, та надав зібраним доказам по справі належну правову оцінку, право на справедливий суд ним не порушено.

Крім того, доводи викладені в апеляційній скарзі стосовно спричинення ОСОБА_2 фізичного та психологічного насильства ОСОБА_18 не знайшли свого підтвердження. Вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, і до такого висновку правильно дійшов суд першої інстанції, не доведена належними, допустимими та достатніми доказами. Протокол про адміністративне правопорушення складений з істотними порушеннями вимог КУпАП. Суд дійшов правильного висновку про відсутність складу інкримінованого адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 та закрив провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

За таких підстав, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування постанови суду, яка є законною, вмотивованою, і такою, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, у зв`язку з чим залишає її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката Охременка А.В. залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м.Кіровограда від 10 червня 2024 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-4 КУпАП, відносно ОСОБА_2 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)