ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/378/24 Справа № 208/9089/23 Суддя у 1-й інстанції - Ізотов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_1 та її законного представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 грудня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.173-4 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень. Стягнуто із ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.

У постанові суду зазначено, що з 18.09.2023 по 25.09.2023 року у період з 09.00 годин у навчальному закладі КЗ «Ліцей №23» КМР за адресою: вул.Братська 4 в м.Кам`янське, неповнолітня донька ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , 2009 р.н. вчинила психологічний булінг та кібербулінг по відношенню до однокласниці ОСОБА_1 , що виразилось у словах, образах, приниженні, нецензурних висловах. Відповідальність за вчинене правопорушення передбачена ч.3 ст.173-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції було порушено його право на захисту, оскільки перебуваючи на стаціонарному лікування він не мав можливості надати суду свої пояснення.

Вважає, що справа про адміністративне правопорушення підлягає поверненню для доопрацювання, згідно вимог ст. 256 КУпАП, виходячи з наступного:

- протокол про адміністративне правопорушення було складено лише 29.09.2023 року, тобто після спливу 24 годин, передбачених ч.2 ст.254 КУпАП, після події, яка начебто мала місце з 18.09.2023 року по 25.09.2023 року з 09.00 годин;

- календарні дати 24.09.2023 року та 25.09.2023 року припадають на вихідні дні, і неповнолітня ОСОБА_4 не перебувала у навчальному закладі у ці дні;

- у графі протоколу склад адміністративного правопорушення зазначено з 18.09.2023 року по 25.09.2023 року з 09.00, і іншого часу, який би позначався ПО ХХ поліцейським не визначено;

- у графі протоколу склад адміністративного правопорушення не визначено число та місяць народження ОСОБА_4 , які є ідентифікуючими даними особи;

- в протоколу не зазначено, які саме докази долучені до протоколу на підтвердження вчинення правопорушником дій по відношенню до потерпілої;

- у протоколу на зазначено конкретизації суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення та не зазначено про систематичність (повторюваність) вчинення діяння;

- не зазначено відомості про негативні наслідки протиправних дій особи у вигляді шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілої.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки не повідомив, але його неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

В судовому засіданні апеляційної інстанції неповнолітня потерпіла ОСОБА_1 та її законний представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили апеляційний суд постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Підтримали викладені у рішення місцевого суду обставини цькування та приниження потерпілої з боку її однокласниці ОСОБА_4 та її друзями у вересні 2023 року під час перебування класу на відпочинку у лісі на День здоров`я. Мати потерпілої вимушена була звернутися до психолога та до поліції, проводилася перевірка, але ані сама ОСОБА_5 , ані її батько своєї вини не визнавали та не вибачалися. На сьогодні відкрите цькування потерпілої з боку ОСОБА_4 припинилося, але продовжується в завуальованій формі через інших дітей.

Вислухавши пояснення потерпілої та її законного представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Вказані вимоги були дотримані судом першої інстанції у повному обсязі.

Диспозиція ч.1 ст.173-4 КУпАП встановлює відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до ч.3 ст.173-4 КУпАП відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років несуть батьки, або особи, які їх замінюють.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено, що протягом часу з 18.09.2023 року по 25.09.2023 року в м. Кам`янське по вул. Братській, 4 у навчальному закладі КЗ Ліцей №23 КМР, неповнолітня ОСОБА_4 , 2009 року народження, вчинила психологічний булінг та кібербулінг по відношенню до однокласниці ОСОБА_1 , що виразилось у словах, образах, приниженні та нецензурних висловах.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 , батька ОСОБА_4 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-4 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 595533 від 29.09.2023 року, відповідно до якого з 18.09.2023 року по 25.09.2023 року з 09.00 годин у навчальному закладі КЗ Ліцей №23 КМР, розташованого за адресою: м. Кам`янське, вул. Братська, 4, неповнолітня донька ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , 2009 року народження, вчинила психологічний булінг та кібербулінг по відношенню до однокласниці ОСОБА_1 , що виразилось у словах, образах, приниженні, нецензурних висловах, чим порушено ЗУ Про освіту.

У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено На окремому аркуші. Заяви та клопотання від ОСОБА_3 не надходили. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.ст. 55,56,59,63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено місце та час розгляду справи, про що свідчить його особистий підпис, а також ним отримано копію протоколу про адміністративне правопорушення (арк.пр.1);

- покази допитаної у суді першої інстанції потерпілої ОСОБА_1 , яка пояснила, що у вересні 2023 року вони з класом їздили на День здоров`я. Вона зі своєю подругою ОСОБА_6 пішла прогулятись до лісу, а коли повернулись, ОСОБА_7 почала її цькувати, що вони вживали алкоголь. Трохи пізніше ОСОБА_5 та ще декілька однокласників почали з них сміятись, поставили підніжку, говорили неприємні речі. Коли сіли в автобус, щоб їхати додому, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 почали кричати, що від неї та ОСОБА_6 тхне перегаром, сміялись з них. Також ОСОБА_5 почала говорити образливі речі, що вона веде аморальний образ життя, займається статевими злочинами, що її штани порвали собаки. Після цієї поїзди, у шкільному чаті її почали писати принизливі речі, неприємні голосові повідомлення, ображали нецензурною лайкою. В чаті були не тільки учні її класу, а й інші особи. Також їй погрожували розбити обличчя. Ця ситуація призвела до того, що вона не хотіла йти до ліцею на навчання;

- покази свідка ОСОБА_9 , який суду пояснив, що навчається у 9-б класі КЗ Ліцей №23. 18.09.2023 року вони їздити на День здоров`я та деякі учні сміялися в шутку з ОСОБА_10 , оскільки вважали, що вона і ОСОБА_6 вживали алкоголь. В автобусі також шуткували щодо вживання ОСОБА_11 алкоголю. Пізніше у класному чаті він заступився за своїх друзів та написав декілька образливих речей у бік ОСОБА_10 ;

- покази свідка ОСОБА_12 , яка суду пояснила, що вона навчається разом з ОСОБА_11 . 18.09.2023 року на Дні здоров`я ОСОБА_7 почала насміхатися з ОСОБА_10 та з неї. Що від ОСОБА_10 нібито погано пахне, що вона вживає алкоголь. Зазначила, що краще б вони з ОСОБА_10 взагалі б не їхали з класом на День здоров`я. В автобусі Ніколь кричала, що вони воняють;

- письмові пояснення свідка ОСОБА_13 , який у присутності своєї матері пояснив, що на День здоров`я 18.09.2023 року ОСОБА_14 сказав, що ОСОБА_15 з ОСОБА_6 пішли до лісу. Коли вони поверталися, хтось сказав, що ОСОБА_16 алкашка. Він вирішив підтримати сказане і також так казав. Потім, в п`ятницю 22.09.2023 року, вони з однокласниками сиділи у голосовому чаті, куди зайшла ОСОБА_17 та почала їх провокувати. ОСОБА_18 заступився за свідка і написав ОСОБА_16 погані слова. Перед цим ОСОБА_16 обізвала свідка, ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_5 . Потім свідок написав у чаті образливі слова (ар.пр. 8);

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_21 , яка у присутності матері пояснила, що 18.09.2023 року у понеділок, вони з класом поїхали на День здоров`я на природу. Вона помітила, що ОСОБА_22 та ОСОБА_23 відходили від всіх далеко на надовго, при цьому брали з собою рюкзак. Потім частина класу пішли грати у волейбол, повернулись назад і сказали, що ці дівчата пішли пити коньяк. Вони класом пішли шукати ОСОБА_16 і ОСОБА_6 . Коли знайшли, ОСОБА_22 колихалась, у неї були червоні очі, несло алкоголем, та вона боялась підходити до вчителя та розмовляти. Потім вони всім класом почали шуткувати на цю тему. Через декілька днів ОСОБА_22 та ОСОБА_24 почали сваритися, а ОСОБА_10 почала ображати їх назвала свідка та ОСОБА_4 товстими і цим перейшла власні кордони. Коли свідок почала питати про цю образу, то ОСОБА_25 точну відповідь не змогла надати (арк.пр.9);

- письмовими пояснення свідка ОСОБА_26 , яка у присутності матері вказала, що 18.09.2023 року вони з класом поїхали в ліс на День здоров`я. Під час прогулянки ОСОБА_14 сказав, що ОСОБА_25 та ОСОБА_23 пішли до лісу з рюкзаком пити алкоголь. Після того, як пограли у волейбол, підійшли до ОСОБА_27 , а вона йшла шатаючись на не рівно. Про цю ситуацію вони розповіли класному керівнику ОСОБА_28 , а ОСОБА_16 і ОСОБА_6 стояли в цей момент осторонь. Коли ОСОБА_17 розмовляла з вчителем, то говорила у підлогу, не підіймаючи голови. З цього практично весь клас почав сміятися і називати ОСОБА_16 алкоголічкою та обзивати її нецензурними словами. Свідок та ОСОБА_29 в цей момент стояли і просто сміялися з жарту однокласників, сама свідок ОСОБА_16 нічого не казала. Коли їхали назад у маршрутці, ОСОБА_10 продовжували називати алкоголічкою. Через декілька днів вони з класом розмовляли по відеочату, в розмову зайшла ОСОБА_22 . ОСОБА_30 та ОСОБА_24 знову почали шуткувати над ОСОБА_16 . Вона сама запропонувала поговорити після школи. Вони: ОСОБА_31 , ОСОБА_4 , ОСОБА_30 та подружка ОСОБА_32 - зібралися, поговорили та розійшлися (арк.пр.10);

- письмовими пояснення свідка ОСОБА_33 , який в присутності батьків вказав, що 18.09.2023 року був День здоров`я, його не було. На наступний день, у вівторок, він дізнався, що на День здоров`я ОСОБА_25 вживала спиртні напої. Потім він почав шуткувати з ОСОБА_10 , потім перейшли до словесних перепалок у голосову чаті разом з ОСОБА_34 . Він вирішив заступитися за ОСОБА_8 та також вступив у словесну перепалку з ОСОБА_10 у головому чаті. Потім молодий чоловік ОСОБА_10 захотів зустрітися зі свідком. Він разом з ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 пішли на зустріч з ОСОБА_38 . Під час розмови фізичну силу не застосовували. Закінчили розмову і нічого не вирішили та розійшлися (арк.пр.12);

- письмовими пояснення свідка ОСОБА_39 , який у присутності матері пояснив, що 18.09.2023 року на День здоров`я вони класом їздили до лісу. Від знайомої він почув, що ОСОБА_10 та її подруга ОСОБА_6 вживали алкогольні напої. Він запитав у дівчат, чи це правда. Вони відповідли, що так і сказали, що пили коньяк з колою. Свідок повідомив про це ОСОБА_40 старості, щоб вона передала це класному керівнику. Більше він нічого не говорив, але спостерігав, як однокласники шуткували та сміялися над дівчатами. Потім ОСОБА_41 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 почали насміхатися над дівчатами. Надалі цей конфлікт переріс у те, що у чаті почали насміхатися з ОСОБА_42 , писати їй гадості та різні речі (арк.пр.15);

- скриншотами зі шкільного чату, де відображено образливі вислови з бік ОСОБА_43 (арк.пр. 25-29).

Відповідно до п. 3-1 ст. 1 Закону України «Про освіту» булінг (цькування)- діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Апеляційний суд також бере до уваги протокол № 1 засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькуваня) КЗ Ліцей № 23 КМР від 25.09.2023 року, згідно якого копмісія кваліфікувала дії ОСОБА_4 , ОСОБА_29 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , які посприяли створенню негативного середовища для ОСОБА_48 , як булінг. При цьому дії (образи, жартування, принизливі припущення) з боку ОСОБА_4 , яка використала недостовірну інформацію щодо вживання алкогольних напоїв ОСОБА_11 та ОСОБА_23 , як дії, які завдали найбільшої моральної шкоди ОСОБА_49 та посприяли початку булінгу. Основними причинами, які призвели до випадку булінгу з боку ОСОБА_4 , комісія вважає недостатність контролю та виховних впливів з боку батьків, самоствердження дитини за рахунок інших, відсутність почуття відповідальності за свої дії по відношенню до інших (арк.пр.17-19).

Згідно до протоколу №2 засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькуваня) КЗ Ліцей № 23 КМР від 26.09.2023 року, комісія кваліфікує дії ОСОБА_4 , як дії, що посприяли виникненню булінгу стосовно ОСОБА_1 (арк.пр.20-22).

На переконання апеляційного суду вищенаведеними доказами підтверджується вчинення неповнолітньою ОСОБА_4 протягом 18.09.2023 року 25.09.2023 року булінгу та кібербулінгу по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_48 , що виразилось у словесних образах, приниженні, нецензурних висловах, в присутності інших осіб (спостерігачів), що призвело до публічного приниження потерпілої ОСОБА_1 та самоутвердження ОСОБА_4 серед своїх однолітків, які є безпосередніми ознаками цькування (булінгу) та вказані дії могли спричинити шкоду психологічному здоров`ю ОСОБА_1 , що підтверджується консультаційним висновком практичного психолога КЗ Ліцей № 7 КМР ОСОБА_50 від 29.09.2023 року (арк.пр. 30-32), згідно з яким деякий час (один тиждень) дитина - ОСОБА_1 піддавалась психологічному, моральному знущанню зі сторони однокласників, але завдяки довірливим стосункам з батьками, відповідальній життєвій позиції та сильному характеру дівчинки, їй вдалось інтегрувати негативний особистий досвід, пов`язаний з ситуацією булінгу у власне життя.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам закону оскільки його складено у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, оформлено компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення, а тому є належним і допустимим доказом у справі.

Жодних зауважень з приводу складеного поліцейським адміністративного протоколу чи інших матеріалів ОСОБА_3 не подавались та в матеріалах справи не містяться.

Посилання апелянта на відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення конкретного часу вчинення булінгу; не зазначення дати народження ОСОБА_4 ; доказів, які долучені до протоколу та негативних наслідків, що настали для ОСОБА_48 , а також не зазначення про систематичність булінгу - не заслуговують на увагу, оскільки не вказують на невідображення у протоколі істотних ознак адміністративного правопорушення.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 595533 від 29.09.2023 року, у ньому зазначено: дату і місце його складення - 29.09.2023 року, м.Кам`янське; посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол інспектор СЮП ВП Кам`янського РУП лейтенант поліції Довгопола Л.В.; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 , зазначено дату та місце його народження, місце проживання та роботи, номер телефону та документ, за яким встановлено особу; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення у період з 18.09.202023 року по 25.09.2023 року з 09.00 годин у НЗ КЗ Ліцей № 23 КМР, м. Кам`янське, вул. Братська, 4, неповнолітня донька ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , 2009 року народження, вчинила психологічний булінг та кібербулінг по відношенню до однокласниці ОСОБА_1 , що виразилось у словесних образах, приниженні, нецензурних виразах, чим порушено Закон України Про освіту. У протоколі зазначено також нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення ч.3 ст.173-4 КУпАП; вказано, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності додаються на окремому аркуші; відображено відомості про роз`яснення ОСОБА_3 його процесуальних прав та обов`язків, повідомлено про дату, час та місце розгляду адміністративної справи та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Отже, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 595533 від 29.09.2023 року, він складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, у ньому чітко викладено суть правопорушення, зазначено необхідні складові адміністративного правопорушення, а тому протокол є належним і допустимим доказом у справі. Доводи апелянта щодо неточностостей, допущених при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не можуть слугувати підставою для скасування постанови і закриття провадження у справі, оскільки не спростовують факту вчинення адміністративного правопорушення, що доведено сукупністю належних та допустимих доказів, наявних у матеріалах справи.

Не заслуговують на увагу й твердження ОСОБА_3 про те, що у порушення вимог ч.2 ст.254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення складено пізніше, ніж через 24 години з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Відповідно до ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно матеріалів провадження 23.09.2023 року ОСОБА_2 звернулась до РУП із заявою щодо вчинення цькування, морального та психологічного тиску на її доньку ОСОБА_1 .

Співробітниками СЮП ВП Кам`янського РУП на підставі діючого чинного законодавства України було проведення перевірку за заявою ОСОБА_2 та на підставі отриманих доказів, зокрема і висновку психолога КЗ Ліцей №7 КМР ОСОБА_50 щодо неповнолітньої ОСОБА_1 від 29.09.2023 року (арк.пр.30-32), інспектор СЮП ВП Кам`янського РУП Довгопола Д.В. дійшла висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-4 КУпАП та 29.09.2023 року склала відповідний протокол.

Тому суд апеляційної інстанції вважає, що складений протокол про адміністративне правопорушення не свідчить про порушення приписів ст.254 КУпАП, якою передбачено складання протоколу з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, тобто коли у посадової особи, уповноваженої складати протокол, буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність чи відсутність в діях чи бездіяльності особи вини у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто після виконання всіх необхідних процесуальних дій.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо допущеного судом першої інстанції порушення права останнього на захист та розгляд судом першої інстанції справи за його відсутності, апеляційній суд зазначає наступне.

Згідно матеріалів провадження, розгляд адміністративного провадження у суді першої інстанції щодо ОСОБА_3 було призначено на 14.00 годину 10.11.2023 року.

10.11.2023 року ОСОБА_3 подав до суду заяву з прохання перенесення слухання справи у зв`язку зі смертю батька (арк.пр.52). Клопотання особи, як притягується до адміністративної відповідальність було задоволено та перенесено дату судового засідання на 15.00 годину 08.12.2023 року.

В судовому засіданні 08.12.2023 року ОСОБА_3 заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідність укласти договір з адвокатом на отримання правової допомоги (арк.пр. 55). Подане клопотання було судом задоволено, незважаючи на те, що у судове засідання вдруге з`явилися неповнолітні свідки та їх законні представники (арк.пр. 53, 56), та перенесено розгляд справи на 21.12.2023 року.

25.12.2023 року ОСОБА_3 в черговий раз в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи викладене та дотримуючись вимог ч.2 ст.268 КУпАП, відповідно до яких участь ОСОБА_3 у судовому засіданні не є обов`язковою, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, судом першої інстанції 25.12.2023 року було ухвалено рішення про можливість розгляду даної справи за відсутність ОСОБА_3 та винесено постанову про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-4 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених судом доказів.

Окрім того, право ОСОБА_3 на захист було відновлено шляхом подання апеляційної скарги та надано можливість повністю використати весь обсяг прав, передбачених КУпАП, щодо дослідження обставин справи для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності та вирішення її в точній відповідності із законом, в тому числі право скористатись правовою допомогою на стадії апеляційного розгляду.

Натомість до суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 не з`явився, що свідчить про його небажання у повній мірі скористатися своїм правом на захист і довести перед судом свою версію подій та свою невинуватість.

Поміж іншого апеляційний суд звертає увагу апелянта на те, що його вимоги щодо призначення нового розгляду справи у суді першої інстанції суперечить приписам ч.8 ст.294 КУпАП, відповідно до якої за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_3 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-4 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-4 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 грудня 2023 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-4 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО