КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№33/824/5032/2024
П О С Т А Н О В А

25 жовтня 2024 року місто Київ

справа № 755/13581/19

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.ст.124, 122-4 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4, накладено на нього адміністративне стягнення, із застосуванням частини 2 статті 36 КУпАП, за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 20 серпня 2024 року подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року.

В обґрунтування посилався на те, що про судове засідання 12 вересня 2019 року він не повідомлявся, будь-яких повідомлень у паперовому вигляді про розгляд справи не отримував, відповідно не був повідомлений про розгляд справи.

Вказував, що ним випадково виявлено про наявність рішення, 20 серпня 2024 року він ознайомився з матеріалами справи, отримав судове рішення у паперовому вигляді та подав апеляційну скаргу.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або оспорюються, створено перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Проте, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

У своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною.

Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.27 від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип re judicata (принцип юридичної визначеності) (рішення у справі «Пономарьов проти України», заява №3236/03, п.41, від 03 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України», заява №32053/13, п.47, від 29 жовтня 2015 року).

Як вбачається з матеріалів справи, які надійшли до суду апеляційної інстанції, оскаржувана постанова винесена Дніпровським районним судом міста Києва 12 вересня 2019 року.

З постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року вбачається, що у судове засідання, особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з'явився, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

При цьому, з наданих суду адміністративних матеріалів вбачається, що справа №755/135891/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 знищена у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується довідкою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2024 року.

Обставини, на які посилається апелянт як на поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, даними матеріалами не підтверджуються і апелянтом не надано будь-яких доказів на обґрунтування своїх доводів.

У зв`язку з викладеним, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити доводи, які зазначені ОСОБА_1 , як поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови.

Крім того, як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, які є загальнодоступними, адвокат Максимович В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , 10 червня 2024 року вже звертався з апеляційною скаргою на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року та постановою Київського апеляційного суду від 12 липня 2024 року апеляційну скаргу було повернуто особі, яка її подала.

А відтак, посилання ОСОБА_1 на те, що він лише 20 серпня 2024 року ознайомився з матеріалами справи та отримав копію рішення у паперовому вигляді, спростовуються вищевикладеним.

Враховуючи вищезазначене, визначені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є непереконливими та неповажними, не підтверджені доказами, а тому в поновленні строку на оскарження постанови судді Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року ОСОБА_1 слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст.294 КУпАП повернути апелянту.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст.124, 122-4 КУпАП.

Апеляційну скаргу з додатками повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.