Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю захисників-адвокатів Опаленика М. Ю. та Резуненка О. А., представника потерпілого ОСОБА_1 -адвоката Співака О. М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/640/23 за апеляційними скаргами захисників-адвокатів Опаленика М. Ю. та Резуненка О. А., на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.08.2023.

Цією постановою закрито провадження у справі, щодо:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , розлученого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, інваліда 3 групи, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 068005 від 18.12.2022 та постанови судді від 14.08.2023 вбачається, що 18.12.2022 о 11 год 30 хв, на автодорозі Київ-Чоп М-06, 827 км+700 м, водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», д. н. з. НОМЕР_1 , здійснюючи розворот ліворуч не зайняв крайнє ліве положення на проїзній частині та не переконався в безпечності маневру здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «TOYOTA», д. н. з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Потерпілим вказано ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_2 .

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що показання свідків та наявні в матеріалах справи докази свідчать про наявність у діях водія ОСОБА_3 ознак порушення вимог п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, що знаходяться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.12.2022 о 11 год 30 хв, однак взявши до уваги те, що станом на 14.08.2023 закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції закрив провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Опаленик М. Ю. просить постанову суду скасувати, прийняти нову, якою резолютивну частину постанови залишити без змін, мотивувальну частину змінити, а саме виключити з неї обставини причинного зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з мотивувальною частиною постанови, місцевий суд взяв до уваги виключно покази водія автомобіля марки «TOYOTA» державний номерний знак НОМЕР_2 , який є зацікавленою особою, однак

-2-

залишив поза увагою інші докази, зокрема покази свідків, які були безпосередніми очевидцями дорожньо-транспортної пригоди, схему місця дорожньо-транспортної пригоди, відеозаписи з місця події. Винуватцем дорожньо-транспортної пригоди є водій ОСОБА_1 , який не дотримався п. 12.3 Правил дорожнього руху України, оскільки маючи технічну можливість об`єктивно оцінити дорожні умови та обстановку, не застосувавши своєчасне екстрене гальмування допустив зіткнення з транспортним засобом під керуванням водія ОСОБА_3 . Судом не враховано, що зіткнення відбулося на смузі руху автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», д.н.з НОМЕР_1 . Крім того, адвокат Опаленик М. Ю. порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що такий пропущено з поважних причин, оскільки у судовому засіданні була проголошена лише вступна та резолютивна частина постанови, а з повним тексом судового рішення сторона захисту ознайомилась 25.08.2023.

Захисник-адвокат Резуненко О. А. в апеляційній скарзі просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Посилається на те, що невжиття водієм ОСОБА_1 заходів щодо зупинки транспортного засобу в момент виникнення небезпеки перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що фактично констатував експерт у висновку № СЕ-19/107-23/5398-ІТ від 14.06.2023. Вина водія ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді є очевидною, оскільки підтверджується сукупністю доказів, наявних у матеріалах справи. Місцевий суд неправильно з`ясував фактичні обставини справи та дійшов помилкового висновку щодо закриття провадження у справі. Також адвокат Резуненко О. А. подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що такий пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови оприлюднений у Єдиному державному реєстрі судових рішень 25.08.2023, тобто після спливу строку на апеляційне оскарження, а з її змістом він ознайомився 29.09.2023.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційних скарг ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на розгляд справи 24.10.2024 щодо ОСОБА_3 не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. ст. 268, 269 КУпАП. При цьому, враховується думка захисників-адвокатів Опаленика М. Ю. та ОСОБА_4 та представника-адвоката Співака О. М. про можливість продовження розгляду справи без участі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення захисників особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_3 адвокатів Опаленика М. Ю. та Резуненка О. А. , які підтримали подані ними в інтересах ОСОБА_3 апеляційні скарги, представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Співака О. М., який заперечив щодо задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягають задоволенню, а апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

-3-

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 не брав участі в розгляді справи, а його інтереси захищали захисники-адвокати Опаленик М. Ю. та Резуненко О. А. При цьому, матеріали справи не містять відомостей про вручення чи направлення ОСОБА_3 та його захисникам копії оскаржуваної постанови. Крім того, знаходять своє підтвердження і доводи клопотання адвоката Резуненка О. А. про те, що повний текст постанови оприлюднений у Єдиному державному реєстрі судових рішень 25.08.2023.

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили адвокатам Опаленику М. Ю. та Резуненку О. А. своєчасно подати в інтересах ОСОБА_3 апеляційні скарги на постанову суду від 14.08.2023, а тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_3 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, визнаються поважними, у зв`язку з чим, клопотання адвокатів Опаленика М. Ю. та ОСОБА_4 про поновлення строку визнаються обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а строк поновленню.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 18.12.2022 о 11 год 30 хв, на автодорозі Київ-Чоп М-06, 827 км+700 м, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи розворот ліворуч не зайняв крайнє ліве положення на проїзній частині та не переконався в безпечності маневру, здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «TOYOTA», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України.

Викладені у протоколі щодо ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП обставини підтверджуються наявною в матеріалах справи схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, підписаною учасниками без зауважень; письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_1 , наданими під час судового розгляду справи судом першої інстанції, поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , висновком експерта № СЕ-19/107-23/5398-ІТ від 14.06.2023.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що інспектор взводу 1 роти 1 УПП в Закарпатській області Мощак В. В., який склав щодо ОСОБА_3 протокол, був упереджений при його складанні, що у нього були підстави для обмови ОСОБА_3 у порушенні Правил дорожнього руху України та підстави для фальсифікації протоколу та доданих до нього матеріалів, а також даних про його зацікавленість у результатах розгляду справи, на ці дані не вказується як в апеляційних скаргах, так і не вказувала сторона захисту під час їх розгляду.

-4-

Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що поліцейський ОСОБА_9 при виконанні своїх функціональних обов`язків та складанні відповідних документів діяв у межах наданих йому повноважень.

Апеляційний суд, дослідивши зібрані по справі докази вважає, що суддею місцевого суду дана правильна оцінка наявним у справі доказам, а тому висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні, передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення є таким, що відповідає фактичним обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам і узгоджується з вимогами закону.

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху..

Пункт 10.4 вказаних Правил передбачає, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що автомобіль марки «MERCEDES-BENZ ML 320 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 змінював напрямок руху, рухаючись в крайню ліву смугу, призначену для розвороту, під кутом.

Указаний висновок підтверджується як матеріалами справи, у тому числі схемою ДТП, так і наданими в суді першої інстанції поясненнями, а саме: ОСОБА_3 пояснив, що при русі на розворот його автомобіль знаходився під невеликим кутом, так він виїхав зі смуги розгону, перетнув крайню праву смугу, крайню ліву смугу, виїхав на смугу для розвороту, швидкість знизив до 3-5 км/год, і в цей момент почув свист гальм, і в переднє ліве колесо його автомобіля вдарив авто «TOYOTA»; потерпілий ОСОБА_1 пояснив, що попереду нього рухався автомобіль «MERCEDES-BENZ», який виїхав із другорядної дороги, яка веде з м. Мукачева, і коли він його наздоганяв та відстань між ними зменшилась до 5 метрів, автомобіль «MERCEDES-BENZ» різко повернув ліворуч, гальмувати він не встиг, оскільки одразу його автомобіль зіткнувся з переднім лівим колесом автомобіля «MERCEDES-BENZ»; свідок ОСОБА_7 пояснив, що він бачив, як автомобіль «MERCEDES-BENZ» виїхав з автодороги, яка веде з м. Мукачева на автодорогу М-06. Від повороту автомобіль «MERCEDES-BENZ» рухаючись під кутом 5-10 % від розгінної смуги, перетнув крайню ліву смугу і крайню праву смугу, заїхав на смугу для розвороту, в цей час він почув свист гальм, і в автомобіль «MERCEDES-BENZ» на великій швидкості врізався автомобіль «TOYOTA»; свідок ОСОБА_8 пояснив, що при з`ясуванні обставин дорожньо-транспортної пригоди було встановлено, що автомобіль «MERCEDES-BENZ» під керуванням ОСОБА_3 , виїхав із другорядної дороги, що веде з м. Мукачева та поїхав навскіс проїзної частини дороги до місця розвороту, перетнув, смугу розгону, дві смуги у напрямку міста Ужгорода, перетнув суцільну лінію розмітки перед смугою для розвороту та став виїжджати на смугу для розвороту, де і відбулось зіткнення з автомобілем «TOYOTA» під керуванням ОСОБА_1 .

Показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 також підтверджується, що автомобіль «MERCEDES-BENZ ML320CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 змінював напрямок руху, рухаючись в крайню ліву смугу, призначену для розвороту.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що вказані свідки дали неправдиві свідчення, або у них були підстави для обмови ОСОБА_3 , а також про те, що вони є упередженим та/або зацікавленими у притягненні останнього до адміністративної відповідальності.

-5-

Згідно висновку експертизи № СЕ-19/107-23/5398-ІТ від 14.06.2023, яку проведено на підставі постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.05.2023, у даній дорожній ситуації, водій автомобіля «MERCEDES-BENZ ML320CDI», д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_3 , повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній ситуації водій автомобіля марки «TOYOTA AVENSIS», д.н.з НОМЕР_2 ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог пункту 12.3 та 10.1 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість уникнути зіткнення для водія автомобіля марки «MERCEDES-BENZ ML320CDI», д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_3 , полягає у дотриманні ним вимог пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість уникнути зіткнення для водія автомобіля марки «TOYOTA AVENSIS», д.н.з НОМЕР_2 ОСОБА_1 , полягає у дотриманні ним вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, тобто збереженні напрямку руху керованого ним автомобіля в межах своєї смуги та в застосуванні негайних заходів для зменшення швидкості, або безпечного об`їзду автомобіля. При умові, що автомобіль марки «MERCEDES-BENZ ML320CDI», д.н.з НОМЕР_1 , безпосередньо до зіткнення рухався паралельно по лівій смузі для розвороту, суперечностей вимогам пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України у діях водія ОСОБА_3 з технічної точки зору, не вбачається. Якщо ж водій автомобіля марки «MERCEDES-BENZ ML320CD1», р/н НОМЕР_1 , різко змінив напрямок руху на смугу, по якій в той час рухався автомобіль «TOYOTA AVENSIS», д.н.з НОМЕР_2 , то недотримання водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України будуть у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Провести технічний аналіз дій водія ОСОБА_3 на відповідність вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, не уявляється можливим у зв`язку з недостатнім комплексом вихідних даних, щодо яких було заявлено клопотання у попередніх дослідженнях, а саме параметрів зближення транспортних засобів. Питання про причинно-наслідковий зв`язок між діями учасників та пригодою експертом не розглядалося, оскільки вирішення питання про порушення будь-яких нормативних актів (правил, вимог, положень, законів) яким-небудь суб`єктом, так само як і встановлення вини або причинно-наслідкового зв`язку між чиїмось діями (бездіяльністю) і наслідками знаходиться поза компетенцією експерта і є виключно прерогативою слідства і суду, оскільки для вирішення цього питання необхідна правова оцінка всіх матеріалів і доказів, зібраних по справі, в тому числі і цього висновку.

Висновок вказаної експертизи виготовлений уповноваженою на те особою, яка повідомлена про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, науково обґрунтований, не містить суперечностей та неоднозначного тлумачення обставин події, а отже ставити його під сумнів, як неналежний та недопустимий доказ, в апеляційного суду немає підстав.

Аналізуючи вищевказані пояснення та докази, що містяться в справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При оцінці зібраних по справі доказів, апеляційний суд вважає, що вимоги КУпАП та інші нормативно-правові акти, при збиранні та фіксуванні таких, порушені не були.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, цим доказам суд дав належну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП, а тому доводи захисника-адвоката Резунка О. А. в апеляційній скарзі про відсутність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є необґрунтованими і такі апеляційним судом відхиляються.

-6-

Твердження захисника-адвоката Резуненка О. А. про те, що невжиття водієм ОСОБА_1 заходів щодо зупинки транспортного засобу в момент виникнення небезпеки перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що фактично констатував експерт у висновку № СЕ-19/107-23/5398-ІТ від 14.06.2023, апеляційний суд із урахуванням наведеного відхиляє як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_3 вимог п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху, а відтак і доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Щодо наданої стороною захисту копії висновку експерта № 1329-Е від 03.04.2024, апеляційний суд зазначає про таке.

Статтею 7-1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Згідно ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

Відповідно до вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998, серед основних завдань автотехнічної експертизи є установлення відповідності дії водія транспортного засобу у даній дорожній ситуації технічним вимогам Правил дорожнього руху, наявності у водія можливості запобігти пригоді з моменту виникнення небезпеки, відповідності з технічної точки зору дій водія вимогам Правил дорожнього руху, а також встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями водія та дорожньо-транспортною пригодою.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції не бере до уваги висновок інженерно-транспортної експертизи № 1329-Е від 03.04.2024, проведений експертом ОСОБА_11 , оскільки він не відповідає критеріям належності та допустимості відповідно до вимог ст. 273 КУпАП, яка полягає в тому, що експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення. При цьому, апеляційний суд враховує, що даний висновок виконаний за власною ініціативною потерпілого ОСОБА_3 і в основу зазначених експертних досліджень були покладені вихідні дані, які надані лише однією стороною, тому такі висновки не можна вважати об`єктивними.

Зміст наданої експертизи не засвідчує наявність у розпорядженні експерта офіційних даних (матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 308/174588/22) даної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки вказано, що всі вихідні дані взяті із заяви ОСОБА_3 про призначення експертизи.

До того ж, у вказаному висновку відсутні відомості про повідомлення експерта про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України.

Крім того, з указаного висновку не вбачається, що між ОСОБА_3 та експертом ОСОБА_11 був укладений відповідний договір, як це передбаченого статтею 7-1 Закону України «Про судову експертизу». Копії такого договору до вказаного висновку не додано.

Отже, з наведених підстав, даний експертний висновок не можна визнати належними та допустимим доказом у справі.

Із урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги захисника-адвоката Резуненка О. Ю. про те, що вина водія ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді є очевидною, оскільки підтверджується сукупністю доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд визнає такими, що жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення.

-7-

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення стороною захисту не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Між тим, доводи апеляційної скарги захисника-адвоката Резуненка О. Ю. фактично зводяться до переоцінки доказів, яким суддею місцевого суду надана належна правова оцінка, на правильність висновків судді не впливають та їх не спростовують, порушень вимог закону допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає, а відтак вважає, що апеляційну скаргу захисника-адвотака ОСОБА_12 слід залишити без задоволення.

Із цих підстав, як такі, що не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд не бере до уваги та відхиляє і доводи апеляційної скарги захисника-адвоката Опаленика М. Ю. про те, що винуватцем дорожньо-транспортної пригоди є водій ОСОБА_1 , який не дотримався п. 12.3 Правил дорожнього руху України, оскільки маючи технічну можливість об`єктивно оцінити дорожні умови та обстановку, не застосувавши своєчасне екстрене гальмування допустив зіткнення з транспортним засобом під керуванням водія ОСОБА_3 .

Не знаходять свого підтвердження та повністю спростовуються змістом оскарженої постанови і доводи апеляційної скарги захисника-адвоката Опаленика М. Ю. про те, що місцевий суд взяв до уваги виключно покази водія автомобіля марки «TOYOTA» державний номерний знак НОМЕР_2 , який є зацікавленою особою, однак залишив поза увагою інші докази, зокрема покази свідків, які були безпосередніми очевидцями дорожньо-транспортної пригоди, схему місця дорожньо-транспортної пригоди, відеозаписи з місця події.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку поясненням потерпілого та свідків, а також особи, яка притягається до відповідальності, всім наявним у матеріалах справи доказам, у результаті чого дійшов обґрунтовано встановив, що водій автомобіля марки «MERCEDES-BENZ ML 320 CD1», д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_3 , не дотримуючись вимог пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, різко змінив напрямок руху на смугу, по якій у той час рухався автомобіль «TOYOTA AVENSIS», д.н.з НОМЕР_2 , що знаходиться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.12.2022 о 11 год 30 хв на автодорозі Київ-Чоп М-06, 827 км+700 м., тобто дорожньо-транспортна пригода сталася, у тому числі внаслідок необережності водія автомобіля «MERCEDES-BENZ ML 320 CD1», д.н.з НОМЕР_1 , ОСОБА_3 .

У зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги захисника-адвоката Опаленика М. Ю. про те, що зіткнення відбулося на смузі руху автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», д.н.з НОМЕР_1 , апеляційний суд відхиляє, оскільки такі повністю спростовані наявними у матеріалах справи доказами та поясненнями потерпілого та свідків.

За змістом п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Суд першої інстанції зазначені положення закону врахував та виніс постанову про закриття провадження в справі з дотримання вимог ст. 247, 284 КУпАП.

Таким чином, судом першої інстанції вірно враховано положення ст. 38 КУпАП, згідно яких адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців з дня його вчинення. Як вбачається з

-8-

матеріалів справи, подія мала місце 18.12.2022, що свідчить про те, що станом на день винесення судом першої інстанції постанови щодо ОСОБА_3 14.08.2023, зазначений у ст. 38 КУпАП строк закінчився, що обґрунтовано стало підставою для закриття судом провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги захисника-адвоката Опаленика М. Ю. про виключення з мотивувальної частини постанови обставин причинного зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, апеляційний суд відхиляє з огляду на те, що зміст ст. 280 КУпАП свідчить про необхідність у будь-якому випадку встановити вину чи відсутність вини особи у справі про адміністративне правопорушення, що й зроблено судом першої інстанції у справі щодо ОСОБА_3 . При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано встановив обставини правопорушення, вину ОСОБА_3 у його вчиненні, та закрив провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Порушень вимог закону допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає, а відтак апеляційні скарги до задоволення не підлягають.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, в тому числі про витребування доказів, виклику свідків тощо - не заявлялось.

Керуючись ст. 38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисників-адвокатів Опаленика М. Ю. та Резуненка О. А., про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновити їм строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.08.2023.

Апеляційні скарги захисників-адвокатів Опаленика М. Ю. та Резуненка О. А. залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.08.2023 щодо ОСОБА_2 ,- без змін.

Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя