Справа № 276/2425/24
Провадження по справі№ 3/276/1195/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 грудня 2024 року смт. Хорошів

Суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Збаражський А.М.,

з участю: розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посв. водія НОМЕР_1 , видане 20.01.2023, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

24.10.2024 року об 11 год. 40 хв. на автодорозі с. Вишняківка - смт Хорошів водій ОСОБА_1 керував т.з. марки Ford, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, його представник адвокат Шморгун О.П. подав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, а також про закриття провадження за відсутністю події і складу правопорушення.

В обґрунтування клопотання зазначено, що зупинка працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відбулась незаконно, про що свідчить рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області у справі №276/2423/24, яким скасовано постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП. Крім цього, відеозапис, який зроблено поліцейським, є фрагментарним та не містить повної фіксації правопорушення, тому його не можна вважати належним і допустимим доказом. Разом з цим, на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 поводить себе адекватно, ввічливо, мова у нього чітка та зрозуміла, координація рухів не порушена, а тому працівники поліції формально вказали на ознаки алкогольного сп`яніння. Також, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, автомобіль не вилучався.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

У відповідності до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до пп «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наступними доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №807163 від 24.10.2024 року, в якому зафіксовано суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зміст протоколу відповідає вимогам, визначеним КУпАП, та відповідно до якого ОСОБА_1 ознайомлений з протоколом, йому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в протоколі записано пояснення ОСОБА_1 : «вчора пив пиво»;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності, порушення мовлення. Згідно цього акта огляд з використанням спеціальних технічних засобів не проводився;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 24.10.2024, яким підтверджується, що огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 ;

- відеозаписом з бодікамери поліцейського, наданим відділенням поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, із якого встановлено, що поліцейський після зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , за порушення ПДР, повідомив останньому про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, після чого запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера або в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовився. Йому було повідомлено, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім цього, ОСОБА_1 повідомляв поліцейському, що напередодні вживав пиво.

Суть адміністративного правопорушення, встановленого протоколом серії ААД №807163 від 24.10.2024 року полягає в порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В даному випадку об`єктивна сторона правопорушення полягає не в керуванні транспортними засобами особою в стані сп`яніння (пп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху), а у відмові особи пройти відповідний огляд (п. 2.5 Правил дорожнього руху).

На переконання суду, скасування постанови про накладення адмінстягнення від 24.10.2024 за ст.125 КУпАП з мотивів, наведених у рішенні адміністративного суду, не перешкоджає суду, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП, дослідити законність дій працівників поліції щодо фіксації правопорушення, яке полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання адвоката на ту обставину, що на сьогоднішній день рішенням районного суду було скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення ПДР, винесену відносно ОСОБА_1 , а тому зупинку його автомобіля не можна вважати законною, як і наступні дії працівників поліції, судом не приймаються, як такі, що не спростовують вини останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП. В даному випадку, після зупинки автомобіля ОСОБА_1 , йому було надані чіткі пояснення щодо мотивів зупинки, а тому подальші дії водія регламентуються нормами п. 2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля.

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вчиненого ОСОБА_1 , узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Тому, доводи захисника про незаконність та необґрунтованість протоколу у зв`язку з відсутністю доказів правомірності дій працівників поліції, які містяться у вичерпному переліку підстав згідно ст.35 ЗУ Про національну поліцію, за яких поліцейський може зупинити транспортні засоби, суд вважає непереконливими.

Доводи захисника про неналежність та недопустимість відеозапису як доказу події і складу адміністративного правопорушення через те, що він не є безперервним, суд вважає безпідставними. Так, на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції чітко зафіксовано як працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння, зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, після чого поліцейським складено адміністративні матеріали.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена матеріалами справи, а доводи його захисника не спростовують встановлені судом обставини справи щодо його винуватості.

Враховуючи встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які досліджені судом, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд визнає доведеним «поза розумним сумнівом» належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 отримував посвідчення у ТСЦ.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв з позбавленням права керування транспортними засобами і на інших осіб - накладення штрафу.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії; водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Своєчасний і правильний розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, у тому числі ст. 130 КУпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з положеннями ст. 33 КУпАП при накладенні стягнень за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не підлягає врахуванню особа порушника, ступінь його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З урахуванням викладеного вище, суддя приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Окрім того, в порядку статті 40-1 КУпАП, з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у встановленому законом розмірі.

Керуючись ст. 7, 33, 40-1, 130, 245, 251, 252, 294, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її постановлення.

Постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений добровільно не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу після набрання нею законної сили, а в разі оскарження постанови, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у добровільному порядку у встановлений строк, копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з моменту набрання нею законної сили.

Суддя А.М. Збаражський