КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М. за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника Гапона Сергія Васильовича, розглянувши апеляційну скаргу захисника Гапона С.В. на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 05 серпня 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 05 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 10.07.2024 року о 00 год 10 хв в м. Києві по просп. Оболонський керував транспортним засобом «Seat», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння; огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога в КНП КМНКЛ «Соціотерапія». Тобто, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, відповідальність за що передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, захисник Гапон С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Оболонського районного суду міста Києва від 05 серпня 2024 року скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у матеріалах справи відсутні докази, які доводили би перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, оскільки огляд проведено з порушенням ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апелянт зазначає, що під час огляду ОСОБА_1 лікарем лабораторне дослідження не проводилося, а лише «клінічно» виявлено у ОСОБА_1 стан наркотичного сп'яніння. При цьому, КНП «КМНКЛ «СОЦІОТЕРАПІЯ» згідно переліку вимірювальних можливостей клінічно-діагностичної лабораторії станом на 08.03.2023 мало можливість провести лабораторні дослідження біологічного середовища, а саме: сечі та крові на наявність в ній етанолу, що підтверджується сертифікатом визнання вимірювальних можливостей від 12.04.2021 року та переліком вимірювальних можливостей вказаного медичного закладу. Отже, лікар-нарколог зобов`язаний був взяти зразки біологічного середовища ОСОБА_1 та провести лабораторне дослідження, а не проводити медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою поверхневого огляду. Зважаючи на те, що стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 був діагностований без проведення обов`язкових лабораторний досліджень, тобто проведений з порушенням п. 15 Розділу 3 Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року та є недійсним в силу положень п. 22 Розділу 3 Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року та ч.5 ст.266 КУпАП. Відповідно, зважаючи на те, що при проведенні огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не було проведено лабораторних досліджень, а тому висновок КМНКЛ «Соціотерпія» №001751 від 08.03.2023 року є недопустимим доказом. Крім того, працівниками поліції не роз`яснені ОСОБА_1 її права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в тому числі і права на захист. Також працівники поліції неодноразово примусово вимикали технічний засіб, який має функцію відеозапису, а також не зафіксували всі обставини події. Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний судом належним доказом у справі, оскільки викладена в ньому суть правопорушення не узгоджується з диспозицією ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Гапон С.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 861571 від 10 липня 2024 року ОСОБА_1 10.07.2024 року о 00 год 10 хв керував транспортним засобом «Seat Leon», д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння; огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога в КНП КМНКЛ «Соціотерапія». Тобто, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, відповідальність за що передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, передбачено, що огляд особи проводиться поліцейським з використанням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У судовому засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що його доставлили працівники поліції до КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» для проведення огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння. На підставі огляду лікарем КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» складено висновок від 10.07.2024 року, згідно з яким ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння, а саме: амфетамін. Однак, біологічні зразки (кров і сеча) для встановлення стану наркотичного сп`яніння та перебування під впливом амфетаміну у нього не відбиралися.

Наведені пояснення ОСОБА_1 щодо перебігу подій наявними у адміністративних матеріалах доказами, у тому числі і відеозаписом з місця події, не спростовуються, позаяк відеозапис є небезперервним, і взагалі не містить інформації, щодо обставин проходження ОСОБА_1 огляду у лікаря-нарколога у закладі охорони здоров`я.

Згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши відеозапис та оцінивши його як доказ у розумінні ст. 251 КУпАП, з огляду на значимість відеозапису як доказу, який покликаний повно та максимально точно зафіксувати фактичні обставини, дійшов висновку, що на відеозаписі, наявному в адміністративних матеріалах, не зафіксовано тих необхідних фактичних обставин, що містили би достатній обсяг інформації, яка слугувала би беззаперечними доказами вчинення ОСОБА_1 порушення ПДР, зокрема п. 2.9 «а» ПДР, як і не спростовує доводів апелянта про порушення проведення огляду згідно ч. 3 ст. 266 КУпАП.

З огляду на викладене, відеозапис, на переконання суду апеляційної інстанції, є недопустимим доказом. Інші докази у адміністративних матеріалах є похідними, а відтак з огляду рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України» зазначено, що допустимість та достовірність похідних доказів прямо залежить від допустимості та достовірності первинних процесуальних джерел доказування по принципу «плоди отруйного дерева».

Отже, дослідженими доказами не спростовуються доводи апелянта про порушення ч. 3 ст. 266 КУпАП, зокрема порядку проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, що має наслідком визнання огляду недійсним, відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП

Суд першої інстанції, посилаючись на докази на обґрунтування свого рішення, лише формально їх перерахував.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Згідно з ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, постанова судді Оболонського районного суду міста Києва від 05 серпня 2024 року, в цій частині як незаконна підлягає скасуванню, а провадження на підставі ст. 247 КУпАП - закриттю.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника Гапон Сергія Васильовича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 05 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Олена СІТАЙЛО