Провадження № 33/801/977/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Геращенко Т.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Геращенко Тетяни Василівнина постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №029199 від 04 вересня 2024 року, 08 серпня 2024 року близько 19:00 год ОСОБА_1 перебуваючи в м. Вінниці по вул. Пирогова, 37, в кафе «Лезгінка» виражався нецензурною лайкою та скинув посуд на землю, чим порушував громадський порядок та спокій, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з постановою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Геращенко Т.В. подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки постанова суду була надіслана ОСОБА_1 лише 15 листопада 2024 року. З ЄДРСР вбачається, що забезпечено надання загального доступу до постанови лише 18 листопада 2024 року. Вперше подану апеляційну скаргу було повернуто постановою Вінницького апеляційного суду від 25 листопада 2024 року в зв`язку з тим, що скаржник не просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови. Повторно подаючи апеляційну скаргу адвокат Геращенко Т.В. просила поновити строк, оскільки вважає, що він пропущений з поважних причин.

В апеляційній скарзі, посилається на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, постанова суду не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Вважає, що матеріали справи є недостатніми для того, аби встановити наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. Таким чином просила скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_1 та його адвоката Геращенко Т.В. дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2024 року слід задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 в судовому засіданні участі не брав, постанова суду винесена 31 жовтня 2024 року та направлена правопорушнику лише 15 листопада 2024 року. З ЄДРСР вбачається, що забезпечено надання загального доступу до постанови лише 18 листопада 2024 року

Вперше подану апеляційну скаргу було повернуто постановою Вінницького апеляційного суду від 25 листопада 2024 року, а тому строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущений з поважних причин та на підставі ст.289 КУпАП підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За вимогами ч. ч. 1,2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КУпАП, особа яка вчинила, адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Як зазначено у статті 9 КУпАП (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу статей 251, 252КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, суд повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ «Коробов проти України» №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Диспозиція ст. 173 КУпАП передбачає вчинення особою дрібного хуліганства порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Відповідно до ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів провадження, подія мала місце 08 серпня 2024 року, а протокол щодо ОСОБА_1 складений лише 04 вересня 2024 року, тобто через 28 днів після виявлення правопорушення. Проте, будь-яких передбачених законом підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення через тривалий час після встановлення обставин події правопорушення не було.

За такого, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 254 КУпАП щодо строку його складання.

Так, чинним КУпАП не передбачено: складання протоколу про адміністративне порушення після спливу 24 годин після виявлення особи, яка вчинила правопорушення; запрошення особи для складання протоколу про адміністративне порушення до відділення поліції.

З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 , і в матеріалах справи відсутні відомості про належне його повідомлення про дату та час розгляду справи в суді першої інстанції.

Між тим, відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні, оскільки здійснення цих прав передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і зіставити їх з матеріалами судової справи.

Проте, даних вимог закону судом першої інстанції не дотримано.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції порушив права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП, якими наділена особа, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право надати пояснення з приводу обставин справи, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Виходячи з викладеного та з огляду на диспозицію ст. 173 КУпАП, «поза розумним сумнівом» її вина в інкримінованому адміністративному правопорушенні не доведена, а, відтак, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.247, ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Геращенко Тетяни Василівнипро поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Геращенко Тетяни Василівни задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Сопрун