Справа № 163/2069/24 Провадження №33/802/702/24 Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника Волинської митниці Кунєвої З.Ю., розглянувши в режимі відеоконференції її апеляційну скаргу на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 12 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, на підставі ст.22 КУпАП звільнений від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрито.

Вилучений за протоколом про порушення митних правил №0313/20500/24 товар, передано Волинській митниці для вирішення питання про його долю в порядку ст.ст.243, 264 МК України або ст.ст.488, 511 МК України.

Згідно протоколу про порушення митних правил №0313/20500/24, ОСОБА_1 , як керівник релігійної організації "Релігійна громада «Менонітська братська церква с.Балкове», не заявив за встановленою формою точні та достовірні відомості (наявність, найменування/назва, кількість) про товари, які підлягали обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, а саме щодо товарів: однієї снігоприбиральної машини, п`яти наметів туристичних в асортименті, трьох спальних мішків в асортименті, трьох надувних матраців в асортименті та одного набору інструментів, які переміщувались 28.07.2024 року в автомобілі "Volvo FH400" з напівпричіпом, номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , та який знаходився серед задекларованого товару без ознак приховування і був виявлений під час митного контролю, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

В апеляційній скарзі представник Волинської митниці Кунєва З.Ю. вважає постанову судді необґрунтованою. Посилається на те, що судом безпідставно звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, на підставі ст.22 КУпАП. Вказує на те, що неналежне декларування товарів, які переміщуються разом з гуманітарною допомогою призводить до їх незаконного ввезення та реалізації на території України, як комерційних товарів, без жодного обліку та сплати у державний бюджет митних податків. Просить постанову судді скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та накласти стягнення в межах санкції вказаної статті.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника митниці, яка підтримала подану апеляційну скаргу і просила скасувати рішення судді та прийняти нове, ОСОБА_1 , який заперечив апеляційну скаргу та просив постанову судді залишити без змін, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Згідно із вимогами ст.487 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.472 МК України, вказаних вимог закону дотримавсь.

Висновки судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому висновок судді в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, місцевий суд в повній мірі дотримався вимог ст.ст.23, 33 КУпАП, згідно з якими адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності.

Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно з`ясував всі обставини, які надавали підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення.

Зокрема, місцевим судом враховано, що ОСОБА_1 є керівником релігійної організації Релігійна громада «Менонітська братська церква с.Балкове», вперше притягується до адміністративної відповідальності, є військовим капеланом, займається волонтерською діяльністю, що підтверджується подякою командира військової частини НОМЕР_3 , грамотою капеланського батальйону Маріуполь, подякою прем`єр-міністра України.

Крім того, під час розгляду справи місцевим судом встановлено, що переміщуваний 28.07.2024 товар ввозився на територію України як гуманітарна допомога без сплати митних платежів, а тому з точки зору митного законодавства порушення митних правил повинне мати певну практичну мету, насамперед в частині дотримання заходів тарифного і нетарифного регулювання ЗЕД, однак у даній справі певної економічної чи іншої вигоди не має

Аналіз доказів і встановлених фактичних обставин справи (мотиви вчиненого правопорушення; асортимент, кількість і вартість незадекларованих товарів; сукупність пом`якшуючих відповідальність обставин та відомостей про особу порушника) свідчать про те, що від дій ОСОБА_1 тяжкі шкідливі для держави наслідки не настали та не могли настати.

Отже, вчинені ОСОБА_1 дії є малозначними, а накладення на нього стягнення не відповідатиме суспільній шкідливості вчиненого.

Апеляційна скарга не містить вмотивованих доводів спростування висновків місцевого суду.

Виходячи з наведеного, вважаю, що суд першої інстанції підставно звільнив ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, а тому підстав для скасування постанови судді та прийняття нової з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Волинської митниці Кунєвої З.Ю. залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 12 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.П. Денісов