Справа № 298/1730/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю секретаря судових засідань Чейпеш С. І., особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Цуги Ю. Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/677/24, за апеляційною скаргою захисника-адвоката Цуги Ю. Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 09.08.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, непрацюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 340854 від 08.09.2023 та постанови судді від 09.08.2024 вбачається, що 08.09.2023 о 01 год 18 хв у с. М. Березний по вул. Центральній, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Дейво Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального приладу «Drager 6810», результат огляду 0,84 проміле, тест № 5151. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Цуга Ю. Ю. просить постанову судді від 09.08.2024 скасувати та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом розглянуто справу без повного та всебічного з`ясування обставин справи, а висновки суду першої інстанції ґрунтуються на припущеннях. Матеріалами справи не підтверджено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та не зафіксовано факту його зупинки. Посилання суду на слова ОСОБА_1 про те, що його вже зупиняла поліція, є неспроможними, оскільки не можна обґрунтовувати вину особи виключно на її

поясненнях, які допускають множинні трактування. Також необґрунтованими є і

-2-

посилання суду на постанову серії БАД № 710332 від 08.09.2023, оскільки цю постанову оскаржено і справа перебуває на розгляді суду (справа № 304/2006/23). Судом не вжито достатніх заходів щодо забезпечення явки свідка ОСОБА_3 , допит якої є ключовим у даній справі, оскільки лише вона може підтвердити чи спростувати факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так як відеозапис є неповним. Крім того, посилається на те, що мундштук, який встановлював поліцейський на прилад Драгер, не був запакований. Працівник поліції, не дивлячись на незгоду ОСОБА_1 з результатами огляду, не запропонував останньому пройти огляд у медичному закладі, а також не надав ОСОБА_1 на підпис акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та не наніс на ньому відмітки про відмову останнього підписати цей акт. Посилаючись на твердження ОСОБА_1 про те, що він випив пиво, суд не встановив, яке саме пиво (алкогольне чи безалкогольне) випив ОСОБА_1 . Крім того, відеозаписом не підтверджено факту роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, у зв`язку з чим суд безпідставно послався на відмітку в протоколі про роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. При цьому, всупереч статті 283 КУпАП суд не зазначив у постанові про технічний засіб, яким було здійснено фото- та/або відеозапис (якщо такий здійснювався). Просить викликати в якості свідка ОСОБА_3 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Цуги Ю. Ю., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

-3-

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 340854 від 08.09.2023 , зміст якого, всупереч доводів апеляційної скарги, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Вказаним протоколом про адміністративне правопорушення встановлено, що 08.09.2023 о 01 год 18 хв у с. М. Березний по вул. Центральній, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Дейво Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального приладу «Drager 6810», результат огляду 0,84 проміле, тест № 5151. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стверджується: роздруківкою тесту № 5151 від 08.09.2023, відповідно до якого ОСОБА_1 о 01 год 22 хв 08.09.2023 знаходився у стані алкогольного сп`яніння, проміле 0,84; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; копією постанови серії БАД № 710332 від 08.09.2023 про притягення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 126 та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП; рапортом поліцейського СРПП № 2 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області Долешака В. від 08.09.2023 та додатком у вигляді СD-диска з відеоматеріалами правопорушення.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

-4-

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 340854 від 08.09.2023 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, чим скористався ОСОБА_1 , зазначивши, що не згідний з діями працівників поліції.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейським СРПП ВП № 2 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 340854 від 08.09.2023 складено відповідно до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Будь-які підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі не зазначені й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззаперечну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

Матеріалами справи чітко підтверджено, що огляд водія проведений за допомогою приладу «Драгер» у зв`язку з виявленими ознаками - запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння обличчя. Результат огляду на стан сп`яніння 0,84 проміле. ОСОБА_1 не висловлював будь-яких застережень щодо результатів огляду. Із відеозаписів з нагрудних камер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 08.09.2023 о 01 год 30 хв керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drаger Alcotest-6810.

Апеляційний суд враховує, що результат тесту ОСОБА_1 , проведеного працівниками поліції, а саме 0,84 проміле, тобто перевищує гранично допустиму норму (0,2 проміле) та беззаперечно вказує на перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, виключаючи можливу технічну похибку.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріалами справи не підтверджено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та не зафіксовано факту його зупинки, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що факт керування ОСОБА_1 підтверджується копією постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП, а також відеозаписом з місця події, відповідно до якого ОСОБА_1 зафіксований за кермом автомобіля, при спілкуванні з поліцейськими не оспорював факту керування ним транспортним засобом, а навпаки визнав, що вдруге за той день був зупинений працівниками поліції, при цьому не заперечуючи факту вживання перед тим алкогольних напоїв, а в подальшому в ході розмови на запитання поліцейського, чому зупинився, ОСОБА_1 відповів, що так захотів.

-5-

Доводи апеляційної скарги про те, що посилання суду на постанову серії БАД № 710332 від 08.09.2023 є необґрунтованими, оскільки цю постанову оскаржено і справа перебуває на розгляді суду (справа № 304/2006/23), апеляційний суд не бере до уваги з огляду на те, що стороною захисту не надано будь-яких доказів, які б підтверджували факт скасування цієї постанови. При цьому, апеляційний суд бере до уваги той факт, що з моменту винесення поліцейським цієї постанови пройшло більше одного року.

Твердження сторони захисту на те, що посилання суду на слова ОСОБА_1 про те, що його вже зупиняла поліція, є неспроможними, оскільки не можна обґрунтовувати вину особи виключно на її поясненнях, які допускають множинні трактування, апеляційний суд з урахуванням наведеного вище не бере до уваги, оскільки такі жодним чином не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Із цих підстав, апеляційний суд визнає неспроможними і доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не вжито достатніх заходів щодо забезпечення явки свідка ОСОБА_3 , допит якої є ключовим у даній справі, оскільки лише вона може підтвердити чи спростувати факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так як відеозапис є неповним. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції вживались всі можливі заходи щодо виклику свідка ОСОБА_3 у судове засідання, а стороною захисту, якою заявлено клопотання про виклик в судове засідання свідка ОСОБА_3 , не забезпечено явку останньої на розгляд справи.

Разом з тим, ОСОБА_3 допитано апеляційним судом під час апеляційного розгляду справи щодо ОСОБА_1 , у ході якого свідок стверджувала, що ОСОБА_1 у момент, коли подія мала місце, не керував транспортним засобом, а у момент коли працівники поліції підійшли до них, вони просто сиділи в автомобілі. При цьому, свідок зазначила, що з ОСОБА_1 вони товаришують близько двох років.

Вказані пояснення свідка ОСОБА_3 апеляційний суд визнає такими, що не є достатнім підтвердженням того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки не узгоджуються з наявними в матеріалах справи та наведеними вище доказами. При цьому, той факт, що свідок ОСОБА_3 товаришує з ОСОБА_1 близько двох років, дає обґрунтовані підстави ввжати, що показання свідка ОСОБА_3 надані з метою уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що мундштук, який встановлював поліцейський на прилад Драгер, не був запакований, апеляційний суд також відхиляє як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що ОСОБА_1 результати освідування не заперечував, з такими погодився, незгоди щодо порядку проведення освідування не висловлював. Разом з тим, з відеозапису вбачається, що після проведення огляду працівники поліції надали ОСОБА_1 для ознайомлення сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу «Драгер», за допомогою якого здійснювався огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівник поліції, не дивлячись на незгоду ОСОБА_1 з результатами огляду, не запропонував останньому пройти огляд у медичному закладі, апеляційний суд визнає безпідставними та непідтвердженими з огляду на те, що з дослідженого судом відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не висловлював жодних заперечень чи незгоди з результатами огляду, крім того не наполягав на проходженні повторного огляду у закладі охорони здоров`я, з результатами освідування його було ознайомлено відразу, результат він не заперечував, натомість підтвердив, що вжив алкоголь.

-6-

Із цих підстав, як такі, що жодним чином не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд визнає неспроможними і доводи апеляційної скарги про те, що поліцейський не надав ОСОБА_1 на підпис акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та не наніс на ньому відмітки про відмову останнього підписати цей акт.

Критично апеляційний суд оцінює і доводи апеляційної скарги про те, що посилаючись на твердження ОСОБА_1 , що він випив пиво, суд не встановив, яке саме пиво (алкогольне чи безалкогольне) випив ОСОБА_1 . При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що вказані доводи жодним чином не спростовують факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема результатами огляду ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозаписом не підтверджено факту роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, у зв`язку з чим суд безпідставно послався на відмітку в протоколі про роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, апеляційний суд також відхиляє як необгрнутовані, безпідставні й такі, що жодним чином не впливають на висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписав, визнавши, що зі змістом протоколу він ознайомлений, а сторона захисту не наводить обґрунтованих аргументів стосовно того, яким чином відсутність на відеозаписі факту роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, впливає на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Безпідставними і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону є доводи апеляційної скарги захисника-адвоката Цуги Ю. Ю. проте, що всупереч ст. 283 КУпАП суд не зазначив у постанові про технічний засіб, яким було здійснено фото- та/або відеозапис (якщо такий здійснювався). При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що за змістом ст. 283 КУпАП відомості про технічний засіб, яким було здійснено фото- та/або відеозапис (якщо такий здійснювався) повинні бути зазначані у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, а не у постанові судді, прийнятої за наслідками розгляду протоколу у справі про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявний у матеріалах справи відеозапис є неповним, апеляційний суд не бере до уваги з огляду на таке.

Згідно пунктів 4, 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

-7-

Розділом ІІІ вищевказаної Інструкції передбачено порядок застосування відеореєстраторів, встановлених на службових транспортних засобах, а саме: відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія; включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними на окремі файли, не є підставою для закриття провадження по справі, оскільки цим відеозаписом, у тому числі й зафіксованими на ньому фактами спілкування ОСОБА_1 та працівників поліції, чітко підтверджено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що ним і не заперечувалось. Отже, підстав піддавати сумніву зміст даного відеозапису немає.

У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для визнання недопустимим доказом відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, оскільки такі відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018, згідно якого включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Частина 2 статті 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Отже, відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Таким чином, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП.

При цьому, усі необхідні факти, які мають важливе значення при розгляді даної справи та з якими законодавство пов`язує настання відповідальності за вчинене правопорушення, чітко зафіксовані нагрудними камерами поліцейських та використані як доказ вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

За таких обставин, доводи про те, що відеозапис є неповном, не являються підставою для скасування прийнятого судом рішення, оскільки відповідно до приписів ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, який оцінюється у сукупності з іншими доказами по справі, а обставини, що містяться на вказаному відеозаписі, повністю узгоджуються зі змістом обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 340854 від 08.09.2023, так і у долучених до нього доказах, а тому відсутні будь-які сумніви в належності та допустимості відеозапису.

Тому, апеляційний суд вважає даний відеозапис належним та допустимим доказом у справі.

Також, судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України і накладено стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.

-8-

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, а саме те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, таке порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

При цьому, апеляційний суд ураховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 , відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни, навіть з урахуванням даних про його особу, не вбачається.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката Цуги Ю. Ю. задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що стороною захисту жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першї інстанції не надано.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Цуги Ю. Ю. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 09.08.2024 щодо ОСОБА_4 ,- без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя