Єдиний унікальний номер: 379/1331/24
Провадження № 3/379/802/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2024 рокум.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Зінкін Володимир Іванович, розглянувши матеріали справи, що надійшли від батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області ДПП НП України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, відомості про притягнення до адміністративної відповідальності протягом року в матеріалах справи відсутні,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 141210 від 02.10.2024, 17.09.2024 о 10 год 40 хв по вул. Танкістів в м. Тараща Білоцерківського району, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом HONDA DIO AF 68 без н.з., не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, та здійснив зіткнення з велосипедом під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого було завдано механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.3 б, 11.3, 1.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що 17.09.2024 близько 08 год 20 хв він рухався мопедом по вул. Танкістів, 48 в м. Тараща, вверх в напрямку вул. Видної. Їхав акуратно зі швидкістю 10-15 км/год по свої полосі справа. Дорога в тому місті змінює напрямок направо, там дві полоси руху. Не виїжджав на зустрічну полосу. В протилежному напрямку з гори рухався велосипедист, який їхав по зустрічній (для велосипедиста) полосі. Велосипедисту заважало огляду дерево, тому відбулося лобове зіткнення.

Потерпілий ОСОБА_2 , який в судовому засіданні був допитаний в присутності законного представника ОСОБА_3 , пояснив, що він поспішав до коледжу, їхав по лівій стороні дороги (в напрямку руху), біля обочини. Спускався з гори, за деревом не побачив моторолер. Відбулося лобове зіткнення. Після цього він втратив свідомість.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення передбачає порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна

При цьому ПДР не містять визначення поняття «безпека дорожнього руху». Таке визначення мається в наказі «Про затвердження Типового положення про Систему управління безпекою руху на автомобільному транспорті», в якому зазначено: «Безпека дорожнього руху це характеристика дорожнього руху, що визначається аварійністю». У свою чергу «аварійність це сукупність ДТП, здійснених учасниками дорожнього руху».

Пунктом 1.5 Правил дорожнього руху встановлено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Пунктом 2.3 б Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно положень, передбачених пунктом 11.3 Правил дорожнього руху, на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, дослідивши надані суду письмові докази, заслухавши пояснення учасників справи, суддя дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог пунктів 1.5, 2.3 б, 11.3 ПДР, під час розгляду справи в суді, поза розумним сумнівом не доведена.

Так, у судовому засіданні встановлено з пояснень ОСОБА_1 , а також потерпілого ОСОБА_4 встановлено, що ОСОБА_1 не виїжджав на зустрічну полосу руху, натомість потерпілий ОСОБА_4 рухався по зустрічній полосі з гори в умовах поганої оглядовості огляду заважало дерево.

З огляду на те, що суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд констатує недоведеність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно першою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Оцінивши наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, та положення ст. 62 Конституції України, суддя вважає недоведеним те, що ОСОБА_1 допустив порушення пунктів 2.3 б, 11.3, 1.5 ПДР, а тому його звинувачення у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є недоведеним належними та допустимими доказами.

Викладені обставини свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, приходжу до висновку про необхідність закриття провадження у даній справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 124, 266, 247, 283-287, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Суддя: В. І. Зінкін