Справа №576/1487/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сапон О. В.
Номер провадження 33/816/895/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Демченко А.Д., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 02 липня 2024 року, якою на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця ЗСУ, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 02 липня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік, за те, що 24 травня 2024 року о 03 год. 12 хв. по вул. Київській в м. Глухові, керував автомобілем «Hyundai Tucson», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічних засобів, так і в КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради, відмовився.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 02 липня 2024 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що під час спілкування з працівниками поліції, пояснював останнім, що три доби виконував бойові завдання, алкоголь не вживав та в стані алкогольного сп`яніння не перебував. На наступний день, в лікарні здав аналізи біологічного середовища, в якому не знайшли залишки алкоголю.

Наданий працівниками поліції сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, містив відомості відносно іншого технічного засобу. Вимогу про надання належних документів, працівниками поліції була відхилена.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, апелянт не відмовлявся, проте вказана обставина не була зафіксована на відеозапис, долученого до матеріалів справи, який має фрагментарний зміст.

Також при складенні протоколу, поліцейським в порушення вимог ч. 4 ст. 256 КУпАП, не було роз`яснено апелянту його права та обов`язки передбачені, ст. 268 КУпАП.

Окрім цього апелянт зауважує про те, що під час розгляду матеріалів про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом відмовлено у задоволенні поданого ним клопотання про фіксацію технічними засобами перебігу судового процесу.

Таким чином, у справі відсутні допустимі та достатні докази на підтвердження факту порушення апелянтом вимог п. 2.5 ПДР України та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримав у повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з врахуванням:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 24.05.2024 серії ААД № 779649;

- відеозаписів із нагрудної камери працівників поліції, якими зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Із відеозаписів записаних на нагрудну камеру працівника поліції, вбачається, як 24 травня 2024 року о 03 год. 12 хв. по вул. Київській в м. Глухові, був зупинений транспортний засіб «Hyundai Tucson», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), у зв`язку з чим відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції було запропоновано останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу зі застосуванням спеціального технічного засобу на що останній спочатку погодився. Проте, після прибуття на місце зупинки, військовослужбовців Служби правопорядку, ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці з використання спеціального технічного засобу та в закладі охорони здоров`я.

На підставі вище викладеного, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд визнає долучені відеозаписи достатніми для того, щоб разом з іншими долученими письмовими доказами, зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було надано сертифікат та свідоцтво про повірку на прилад «Драгер», не може бути підставою для скасування постанови, оскільки сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки надається особі, яка проходить огляд на її вимогу, а такої вимоги, як вбачається з відеозапису останній не висловлював, та не проходив огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу.

Окрім цього, на спростування вказаного доводу, апеляційний суд зауважує, що відповідно до норм ч. 3 ст. 266 КУпАП, законодавцем визначено можливість особи, яка керує транспортним засобом огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, у випадку не погодження на проведення огляду за допомогою спеціального технічного засобу.

Відповідно до долученого відеозапису, працівники поліції роз`яснювали ОСОБА_1 можливість пройти огляд у найближчому закладі охорони здоров`я, у випадку не довіри до показників спеціального технічного засобу. Проте від проведення медичного огляду, ОСОБА_1 також відмовився.

Таким чином, ОСОБА_1 був належним чином проінформований про порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та останньому було запропоновано два способи проходження огляду, від яких він відмовився.

Окрім цього, під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції в результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Твердження апелянта про те, що відеозапис не є безперервним, є фрагментарним не є слушним, оскільки досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи та дають можливість встановити в діях ОСОБА_1 наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, апеляційний суд вважає, що доводи апеляції про наявність в матеріалах справи неповного відеозапису не є такими, що впливають на встановлення вини правопорушника, тому що обов`язок безперервного запису покладається на поліцейських відповідними нормативними актами тільки під час вчинення процесуальних дій. Закон не вимагає від уповноважених осіб долучення до матеріалів справи повного відеозапису, вони мають право на власний розсуд визначати необхідний обсяг доказів достатній для розгляду справи в суді.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 наполягав, що він не перебуває в стані алкогольного сп`яніння, останньому було запропоновано всі методи та способи перевірки особи на стан сп`яніння, передбачені діючим законодавством та нормативно-правовими актами, про те від проходження від них ОСОБА_1 відмовився.

Щодо поданого апелянтом в суді першої інстанції клопотання про здійснення фіксування судового процесу, апеляційним судом встановлено наступне.

Нормами Кодексу України про Адміністративні Правопорушення не передбачено здійснення фіксування судового процесу. Фіксація судового провадження передбачена положеннями кримінального процесуального кодексу, цивільного процесуального кодексу та кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно, відмова суду у задоволенні поданого клопотання про здійснення фіксування судового процесу не спростовує висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який ґрунтується на долучених доказів.

Окрім цього дана вимога була задоволена під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

Крім того, не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції і доводи апелянт про те, що працівниками поліції не було роз`яснено йому прав передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Так, при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

У протоколі зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 положень ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що підтверджується проставленим підписом останнього.

З врахуванням встановлених судом обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні даного правопорушення підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених суддею обставин справи.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є правильними.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.

Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 02 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.