Справа № 749/1387/24
Номер провадження 3/749/834/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" жовтня 2024 р. м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Шаповал З.О.

за участю секретаря Мирошниченко А. М.,

захисника Хоминської О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сновськ матеріали, які надійшли від Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності притягувався,-

до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

30.09.2024 р. об 11 год. 15 хв., вул. Залізнична, 1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Golf, д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер». Результат 0, 37 ‰.

Своїми діями водій порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

16.10.2024 р. надійшли заперечення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, мотивовані наступним:

- вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння була необґрунтованою;

- за нормами міжнародного права мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння становить 0, 25 мг на літр повітря, що видихається, і у перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, що видихається, становить 0, 5 проміле;

- в акті огляду підпис водія відсутній, що свідчить про його незгоду з результатами огляду;

- під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було порушено право особи на захист;

- водія не було відсторонено від керування транспортним засобом.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_2 просила провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення, з підстав, викладених у запереченнях.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд звертає увагу на таке.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

За змістом підпункту «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність обґрунтованих підстав для вимоги поліцейського до водія про проходження огляду на стан сп`яніння.

За змістом пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 3 Р. 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 2 розділу 1 вказаної Інструкції передбачено, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Порушення координації рухів та порушення мови є оціночними поняттями, міру яких поліцейський оцінює за своїм внутрішнім переконанням. Перевірити наявність запаху алкоголю з порожнини рота у водія шляхом перегляду відеозапису не є можливим.

Вирішення наявності чи відсутності вищевказаних ознак відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в алкогольному сп`янінні, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак такого сп`яніння.

При цьому, з переглянутого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння, як того вимагає п. 2.5 ПДР, та жодних зауважень щодо необґрунтованості дій працівників поліції не мав.

У той же час, за результатами тесту за допомогою приладу «Драгер» було виявлено, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння (результат тесту 0, 37 ‰), що на переконання суду свідчить про те, що поліцейський дійшов вірних висновків про наявність підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На зазначене звернув увагу Чернігівський апеляційний суд у постанові від 16 березня 2023 року у справі № 751/4695/22.

Відтак, ОСОБА_1 як водій транспортного засобу був зобов`язаний знати вимоги пункту 2.5 ПДР та був зобов`язаний пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського а також вимоги п. п. «а» п. 2.9 ПДР, яким заборонено керування в стані алкогольного сп`яніння.

Що стосується посилання на п. 5 ст. 8 Конвенції про дорожній рух.

Відповідно до п. 5 ст. 8 Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01 травня 1971 року (далі Конвенції) водій повинен контролювати свій транспортний засіб так, щоб бути завжди спроможним належним чином ним управляти. Він повинен бути знайомий з правилами дорожнього руху, приписами у сфері безпеки дорожнього руху, а також з такими чинниками, що можуть впливати на його поведінку, як втома, вживання лікарських препаратів і управління транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та під впливом наркотиків.

Згідно п. 6 ст. 8 п. 5 ст. 8 Конвенції в національному законодавстві потрібно передбачити спеціальні положення, що стосуються управління під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з управлінням транспортним засобом. У будь-якому випадку максимальний рівень вмісту алкоголю в крові відповідно до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається. Водій транспортного засобу повинен уникати будь-яких дій, що не пов`язані з водінням. У національному законодавстві потрібно встановити правила користування телефонами для водіїв транспортних засобів. У будьякому випадку законодавство має забороняти водієві користуватися телефоном, який він утримує в руці, під час руху механічного транспортного засобу та велосипеда з підвісним двигуном.

Тобто наведена вище норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25 мг у видихуваному повітрі, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю 0,2 ‰.

Аналогічні висновки викладено у постановах Волинського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року у справі № 158/1643/24 Харківського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року у справі №646/8456/23, Тернопільського апеляційного суду у постанові від 07 жовтня 2024 р. у справі № 599/1772/24, Київського апеляційного суду у постанові від 23 вересня 2024 року у справі № 757/22047/24.

Відтак вказані доводи сторони захисту є неспроможними.

Щодо незгоди водія з результатами огляду.

За доводами сторони захисту зазначення водієм у протоколі «не згоден» та відсутність його підпису в акті огляду свідчить про відсутність його з результатами огляду на стан сп`яніння.

У той же час, з переглянутого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що поліцейським неодноразово роз`яснювалася водію можливість пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, натомість ОСОБА_1 повідомив, що згоден з результатом огляду та не бажає їхати до лікарні.

Таким чином, вказані доводи повністю спростовуються доказами у справі.

Щодо доводів про порушення права особи на захист.

Згідно абз. 4 п. 2 Р. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395 (далі Інструкція № 1395), під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Тобто, вказаною нормою передбачені відповідні права особи саме на стадії розгляду справи, а не на стадії адміністративного розслідування.

Велика Палата Верховного Суду у п. 20 постанови від 30 серпня 2023 року у справі № 208/712/19 зазначила, що за практикою ЄСПЛ провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, з огляду на суворість передбачених санкцією цієї статті стягнень у виді штрафу і позбавлення права керування транспортними засобами, їх каральну і профілактичну мету, у розумінні Конвенції вважається «кримінальним» (рішення у справах: «Езтюрк проти Німеччини» (Oztыrk v. Germany) від 21 лютого 1984 року, заява № 8544/79; «Шмауцер проти Австрії» (Schmautzer v.Austria) від 23 жовтня 1995 року, заява №15523/89; «Маліга проти Франції» (Malige v. France) від 23 вересня 1998 року, заява № 27812/95; «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine) від 6 вересня 2005 року, заява № 61406/00).

Згідно п. 63 рішення ЄСПЛ у справі «Лучанінова проти України» (Заява № 16347/02) (на яке посилається сторона захисту) для здійснення обвинуваченим свого права на захист йому зазвичай повинно бути забезпечено можливість отримати ефективну допомогу захисника з самого початку провадження (див. рішення у справах «Сальдуз проти Туреччини» (Salduz v. Turkey) [ВП], заява № 36391/02, п. 52, від 27 листопада 2008 року, та «Яременко, проти України» (Yaremenko v. Ukraine), заява № 32092/02, пп. 90-91, від 12 червня 2008 року). За необхідності захисник повинен призначатися офіційно. Просте призначення національними органами захисника не гарантує ефективну правову допомогу (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камазінскі проти Австрії» (Kamasinski v. Austria), п. 65, Series A № 168).

У той же час, у п. 66 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив: «Тим не менш, навіть якщо припустити, що заявниця знала про встановлений законом двомісячний строк розгляду справи та могла підготувати свої контраргументи, Суд зазначає, що її завчасно не повідомили про судовий розгляд, щоб вона могла підготуватися для участі в ньому. Більш того, вона клопотала про надання безоплатної юридичної допомоги, і національний суд надав її, призначивши захисника для її захисту. Але до судового розгляду 6 листопада 2000 року заявницю не повідомили про це, і, таким чином, вона не могла скористатись юридичною допомогою для підготовки свого захисту.»

Тобто обставини вказаної справи є кардинально відмінними від справи, що розглядається, оскільки у справі «Лучанінова проти України» заявницю завчасно не повідомили про судовий розгляд, щоб вона могла підготуватися для участі в ньому, таким чином, вона не могла скористатись юридичною допомогою для підготовки свого захисту, натомість у даній справі ОСОБА_1 та його захисника було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, а ОСОБА_1 скористався можливістю підготуватися до розгляду справи, залучивши захисника, ознайомившись з матеріалами справи та подавши свої заперечення по суті справи.

Згідно з п. 19 преамбули Директиви Європейського парламенту і ради (ЄС) 2016/1919 від 26 жовтня 2016 року про правову допомогу підозрюваним та обвинуваченим у кримінальних провадженнях та розшукуваним особам у провадженнях за європейським ордером на арешт передбачено, що компетентні органи повинні без необґрунтованої затримки надавати правову допомогу не пізніше ніж до допиту особи поліцією, іншим правоохоронним органом або судовим органом, або перед проведенням конкретних слідчих дій чи збиранням доказів, вказаних у цій Директиві. Якщо компетентні органи не можуть це зробити, вони повинні принаймні надати термінову або тимчасову правову допомогу до початку такого допиту або перед проведенням конкретних слідчих дій чи збиранням доказів.

Згідно ч. 5 ст. 4 Директиви держави-члени повинні забезпечити, щоб правову допомогу надали без необґрунтованої затримки та не пізніше ніж до допиту особи поліцією, іншим правоохоронним або судовим органом, або перед проведенням конкретних слідчих дій чи збиранням доказів, вказаних у пункті (с) статті 2(1).

У той же час згідно п. 11, 12 преамбули вказаної Дериктиви у деяких державах-членах інший орган, крім суду в справах кримінальної юрисдикції, має компетенцію призначати іншу міру покарання, ніж позбавлення волі, щодо відносно нетяжких злочинів. Наприклад, у випадку порушення правил дорожнього руху, які відбуваються у великих масштабах і можуть бути встановлені під час здійснення контролю за дорожнім рухом. У таких ситуаціях необґрунтовано вимагати від компетентних органів забезпечити дотримання всіх прав відповідно до цієї Директиви. Якщо законодавство держави-члена передбачає призначення відповідним органом міри покарання щодо нетяжких злочинів, і є або право подати апеляцію, або можливість направити справу до суду в справах кримінальної юрисдикції, цю Директиву необхідно застосовувати тільки до проваджень до розгляду цим судом такої апеляції або передачі справи.

У деяких державах-членах нетяжкі злочини, зокрема нетяжкі порушення дорожнього руху, нетяжкі порушення загальних положень муніципальних нормативно-правових актів і нетяжкі порушення громадського порядку, вважають кримінальними правопорушеннями. У таких ситуаціях необґрунтовано вимагати від компетентних органів забезпечити дотримання всіх прав відповідно до цієї Директиви. Якщо законодавство держави-члена передбачає щодо нетяжких злочинів, що позбавлення волі не може бути призначене мірою покарання, то цю Директиву необхідно застосовувати тільки до проваджень до суду в справах кримінальної юрисдикції.

Враховуючи зазначене, навіть враховуючи, що за практикою ЄСПЛ провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, з огляду на суворість передбачених санкцією цієї статті стягнень у виді штрафу і позбавлення права керування транспортними засобами, їх каральну і профілактичну мету, у розумінні Конвенції вважається «кримінальним», за європейськими стандартами залучення захисника у такій категорії справ на стадії збирання доказів (адміністративного розслідування) не є обов`язковим, оскільки справа розглядається судом і на стадії судового розгляду може бути забезпечена участь захисника.

Суд зауважує, що ОСОБА_1 скористався наданими йому правами шляхом ознайомлення з матеріалами справи, подання заперечень по суті справи та залученням захисника.

Водночас, зазнаючи про порушення його права на захист під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не вказав, яке саме з порушених прав на стадії адміністративного розслідування призвело до невідворотних наслідків, що виявились під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, тобто таких, що безповоротно не можуть бути реалізовані під час розгляду справи по суті, незважаючи на роз`яснення таких прав у судовому засіданні.

З огляду на зазначене, суд відхиляє вказані доводи сторони захисту.

Доводи про те, що матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення водія від керування та передачі керування транспортним засобом іншій уповноваженій особі, як це зазначено в ст. 266 КУпАП, на переконання суду не впливають на оцінку факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому наведені з цього приводу твердження до уваги не приймаються.

До таких висновків дійшов Чернігівський апеляційний суд у постанові від 31.05.2021 р. у справі № 733/365/21.

Таким чином, вина ОСОБА_1 повністю підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 139867, результатами тестування на алкоголь, відеозаписами, записаними на бодікаамери № СВ00036, СВ00114, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Зібрані у справі докази є належними та допустимими, одержані відповідно до вимог КУпАП, порушень при їх збиранні під час розгляду справи судом не встановлено та вони у своїй сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативний вид покарання, суд не враховує при призначенні покарання особу порушника, обтяжуючі та пом`якшуючі відповідальність обставини.

Таким чином, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 23, 401, 130, 221, 245-249, 251, 256, 276-279, 280, 281, 283 - 292 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Реквізити для сплати штрафу:

Отримувач - ГУК у Чернігів.обл/Черніг.обл/21081300

Код отримувача (ЄДРПОУ) 37972475

Банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

Код банку (МФО) - 899998

Номер рахунку UA0025001

Код класифікації доходів бюджету 21081300

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605, 60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Реквізити для оплати судового збору:

Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA0026001

Код класифікації доходів бюджету: 22030106

Призначення платежу: *;101;_________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір стягнутий з ___________ (ПІБ чи назва установи, організації з якої стягується судовий збір) на користь держави, за рішенням №_/_/__(номер рішення про стягнення судового збору).

Штраф, відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП, має бути сплачений особою, щодо якої він застосований, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення. У разі несплати штрафу у встановлений ч.1 ст.307 КУпАП строк, стягується подвійний розмір штрафу у порядку примусового виконання постанови відповідно до ст.308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Щорський районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя З.О. Шаповал