Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1407/24 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Номер провадження №33/4805/1158/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника адвоката Бородіна Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Бородіна Дмитра Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 27 червня 2024 року, про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 27 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно постанови судді місцевого суду, ОСОБА_1 05 березня 2024 року о 21-36 год за адресою: Житомирська область, Житомирський район, смт. Озерне, вул.Авіаційна, 68 керував транспортним засобом Opel Zafira, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів та у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Бородін Д.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та законної зупинки, а суд першої інстанції послався на винесену щодо останнього постанову серії ББА №324758 від 05 березня 2024 року, яка не набрала законної сили, оскільки оскаржена до районного та апеляційного суду. Крім того, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування автомобілем, а протокол про адміністративне правопорушення не може вважатися доказом вчинення адміністративного правопорушення. Вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення недоведена.

В судовому засіданні захисник адвокат Бородін Д.В. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 269954 від 05 березня 2024 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; висновком КНП «ОМСЦ» ЖОР №157 від 05 березня 2024 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; розпискою про роз`яснення прав та обов`язків; розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан алкогольного сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу; копією постанови серії ББА №324758 від 05 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 122 КУпАП; відеозаписами зі службового автомобіля та нагрудних камер поліцейських.

Так, із вказаного відеозапису вбачається, що 05 березня 2024 року о 21-36 год за адресою: Житомирська область, Житомирський район, смт. Озерне, вул. Авіаційна, 68, службовий автомобіль за допомогою проблискових маячків зупинив транспортний засіб Opel Zafira, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 , поліцейські зауважили на невикористання водієм пасків безпеки. Вказавши на ознаки алкогольного сп`яніння у водія у вигляді різкого запаху алкоголю з порожнини рота, поведінки, що не відповідає обстановці та почервонінню обличчя, працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу газоаналізатора Драгер, ОСОБА_1 відмовився, погодився їхати на огляд у медичний заклад, проте у лікарні категорично відмовився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу газоаналізатора Драгер або будь-яким іншим способом. Складені адміністративні матеріали надані ОСОБА_1 для ознайомлення, від підпису яких той відмовився. Подальший рух водію заборонений, посвідчення водія вилучено.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджено відеозаписом зі службового автомобіля працівників поліції, з якого видно, що транспортний засіб Opel Zafira з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з`їжджає на узбіччя, за кермом якого знаходиться ОСОБА_1 , а зупинка була обумовлена порушенням Правил дорожнього руху (невикористанням водієм пасків безпеки та зупинкою на виїзді з прилеглої території), за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Разом з тим, водій неодноразово зауважував, що «пив сьогодні та перший раз попався». Будь-яких заперечень щодо не перебування за кермом транспортного засобу від ОСОБА_1 не надходило, інших осіб у салоні не було. Відтак, доводи скаржника у цій частині суд вважає необґрунтованими та розцінює як намагання уникнути притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, твердження захисника, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, спростовуються відеозаписами, які зафіксували рух автомобіля та скаржника за кермом. Жодних заперечень чи пояснень щодо перебування за кермом його автомобіля іншої особи від скаржника не надходило. Тобто вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та його зупинка була обумовлена порушенням Правил дорожнього руху, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 3). Посилання апелянта на ту обставину, що судовим рішенням було скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення ПДР, винесену відносно ОСОБА_1 , а тому зупинку його автомобіля не можна вважати законною, як і наступні дії працівників поліції, апеляційним судом не приймаються, як такі, що не спростовують вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП. В даному випадку, після зупинки автомобіля ОСОБА_1 , йому було надані чіткі пояснення щодо мотивів зупинки, а тому подальші дії водія регламентуються нормами п. 2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля.

Наданий відеозапис апеляційний суд визнає відповідним п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапиису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026, оскільки за допомогою останнього можна відтворити обставини, за яких патрульні, після виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, у відповідності до встановленого законом порядку, пропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився від огляду на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, працівники поліції дотримались вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП у частині відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом шляхом примусового припинення руху, звільнення транспортного засобу від особи, що ним керує, вилучення водійського посвідчення та видачею тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, яке водій відмовився отримувати.

Щодо посилання скаржника на неналежність протоколу про адміністративне правопорушення як доказу, варто зазначити, що він є одним із доказів, на підставі яких можна встановити наявність адміністративного правопорушення та винність особи, а згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином наведені в апеляційній скарзі доводи не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду був причиною складання протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Бородіна Дмитра Вікторовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 27 червня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь