Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/7104/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2024 року м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області А.А.Надопта, розглянувши адміністративну справу, яка надійшла з Управління СБУ в Закарпатській області, щодо притягнення до адміністративної відповідальності-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , працює о/у СКП ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, одружений, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.212-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №10/24/Б від 09.10.2024р., складеним співробітником Управління СБУ в Закарпатській області ОСОБА_2 , ході забезпечення контролю за станом функціонування та використання електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем та комп`ютерних мереж в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах, організаціях, де циркулює інформація з обмеженим доступом, виявлено порушення вимог ст. 8, 9 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», п.п. 4, «Правил забезпечення захисту інформації в інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах», затверджених постановою КМУ № 373 від 29.03.2006, а саме факт незаконного копіювання інформації, який зберігається в ІАС, має обмежений доступ та охороняється державою. У результаті вжитих заходів, в установленому законом порядку, було отримано достатню інформацію, яка вказувала на те, що ОСОБА_1 незаконно скопіював та зберігав електронний файл: «Відповідь Ф1», що відповідно до ст. 8, 9 Закону України «Про захист інформації в інформаційних телекомунікаційних системах», ст. 6, 10, 14, 24 Закону України «Про захист персональних даних», ст. 23, ЗО, 31 Закону України «Про інформацію» є конфіденційною інформацією з обмеженим доступом та охороняється державою, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 212-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Незаконне копіювання інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах, у паперовій чи електронній формі».

Враховуючи викладене, з метою перевірки та документування протиправних дій вказаної особи, припинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-6 КУАП, 23 липня 2024 року, проведено огляд автоматизованої системи - робочого місця О/у СКП ВП №1 Бергівського РВГІ ГУНП в Закарпатській області, у файловій системі якої, «D:/» виявлено вищезазначений файл.

В ході огляду вмісту вказаного файлу встановлено, що він містить інформацію щодо персональних даних осіб, що відповідно до ст.ст.8,9 Закону України «Про захист інформації в інформаційних телекомунікаційних системах», ст.ст.6,10,14,24 Закону України «Про захист персональних даних», ст. 23, ЗО, 31 Закону України «Про інформацію», є конфіденційною інформацією з обмеженим доступом та охороняється державою. Виявлене під час огляду на підставі ст. 265 КУпАП вилучено та скопійовано на флеш носій «Арасег», с/н bAP32GAY335-01, а також роздруковано та долучено до протоколу огляду.

За даними ОСОБА_1 поясненнями, він володіє реквізитами доступу до службової ПЕОМ та здійснив копіювання вказаних електронних даних під час службової діяльності, при цьому дозволу на копіювання зазначеної інформації він не отримував.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 212-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Незаконне копіювання інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах, у паперовій чи електронній формі», що підтверджується наступними матеріалами: власним Поясненнями ОСОБА_1 та Протоколом огляду від 09.10.2024р.

Вказані дії ОСОБА_1 були кваліфіковані як адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.212-6 КУпАП, а саме: незаконне копіювання інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах, у паперовій чи електронній формі, відповідальність за яке передбачене у вигляді штрафу від десяти до двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян з конфіскацією незаконно виготовлених копій баз даних.

Будучи належними чином повідомленим про час та місце розгляду справи у суді, в тому числі судовою повісткою ОСОБА_1 на розгляд справи щодо нього не з`явився, проте 09.10.2024р. надав суду письмову заяву, в якій вказав, що свою вину визнає повністю, готовий понести відповідальність, визначену адміністративним законодавством, також просив розглянути справу про адміністративне правопорушення без його участі, а тому суд, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989р. про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому суд вважає за необхідне розглянути справу за його відсутності, що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ч.2 ст.268 КУпАП.

Окрім того, з цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що за змістом вимог КУпАП учасники судового процесу та їхні представники повинні з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, з метою запобігання безладному руху справи з врахуванням особливостей судового процесу, та зважуючи на те що сторони нових доказів ніж ті, що подано до суду, не зможуть подати і такі слід вважати достатніми для вирішення справи, то зазначене на переконання суду щодо розгляду справи за відсутності праавопорушника не вплине на своєчасний розгляд справи та не призведе до порушення процесуальних прав сторін, а відтак, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Згідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Частина 1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Згідно до вимог ст.7 ч.1 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом, а у відповідності до вимог ст.245 цього закону завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.ст.33,280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд забов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Отже, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали провадження, суд відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, дійшов наступних висновків.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.07.1997р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Відповідно до ст.ст.245,251,252,280,283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ч.4 ст.212-6 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за незаконне копіювання інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах, у паперовій чи електронній формі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.212-6 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №10/24/Б, складеним у присутності самого ОСОБА_1 , який є документом, що офіційно засвідчує факт правопорушення та зміст якого відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а також протоколом огляду та вилучення з фото таблицями та іншими матеріалами справи.

Матеріалами справи достовірно встановлено, що співробітниками Управління СБУ в Закарпатській області ході забезпечення контролю за станом функціонування та використання електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем та комп`ютерних мереж в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах, організаціях, де циркулює інформація з обмеженим доступом, виявлено порушення вимог ст.8,9 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», п.п. 4, «Правил забезпечення захисту інформації в інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах», затверджених постановою КМУ № 373 від 29.03.2006, а саме, що ОСОБА_1 , як службова особа, який працює о/у СКП ВП № Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, здійснив факт незаконного копіювання інформації, який зберігається в ІАС, має обмежений доступ та охороняється державою.

Так, в результаті вжитих заходів, в установленому законом порядку, було отримано достатню інформацію, яка вказувала на те, що ОСОБА_1 незаконно скопіював та зберігав електронний файл: «Відповідь Ф1», що відповідно до ст. 8, 9 Закону України «Про захист інформації в інформаційних телекомунікаційних системах», ст. 6, 10, 14, 24 Закону України «Про захист персональних даних», ст. 23, ЗО, 31 Закону України «Про інформацію» є конфіденційною інформацією з обмеженим доступом та охороняється державою, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 212-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Незаконне копіювання інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах, у паперовій чи електронній формі».

З метою перевірки та документування протиправних дій ОСОБА_1 , припинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-6 КУАП, 23 липня 2024 року, проведено огляд автоматизованої системи - робочого місця О/у СКП ВП №1 Бергівського РВГІ ГУНП в Закарпатській області, у файловій системі якої, «D:/» виявлено вищезазначений файл, в ході огляду якого встановлено, що він містить інформацію щодо персональних даних осіб, що відповідно до ст.ст.8,9 Закону України «Про захист інформації в інформаційних телекомунікаційних системах», ст.ст.6,10,14,24 Закону України «Про захист персональних даних», ст. 23, ЗО, 31 Закону України «Про інформацію», є конфіденційною інформацією з обмеженим доступом та охороняється державою. Виявлене під час огляду на підставі ст. 265 КУпАП вилучено та скопійовано на флеш носій «Арасег», с/н НОМЕР_1 , а також роздруковано та долучено до протоколу огляду.

За даними ОСОБА_1 поясненнями, він володіє реквізитами доступу до службової ПЕОМ та здійснив копіювання вказаних електронних даних під час службової діяльності, при цьому дозволу на копіювання зазначеної інформації він не отримував.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 212-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Незаконне копіювання інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах, у паперовій чи електронній формі», що підтверджується наступними матеріалами: власним Поясненнями ОСОБА_1 та Протоколом огляду від 09.10.2024р.

Дані докази у розумінні ст.251 КУпАП, суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення.

Матеріали справи не містять доказів про порушення працівником Управління СБУ в Закарпатській області ОСОБА_2 законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки ним дотримано вимоги ч.2 ст.251, ст.ст.256,265-2,266,268 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення №10/24/б складено у відповідності до вимог, встановлених ст.256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником СБУ, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.212-4 КУпАП в діях ОСОБА_1 під час судового розгляду справи не встановлені, а відтак судом досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про його винність у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.

Отже, на підставі наведеного суд, з урахуванням вимог ст.33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, суд вважає, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.212-6 КУпАП, а саме незаконне копіювання інформації, яка зберігається в інформаційних (автоматизованих) системах, у електронній формі.

При призначенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність, вінє є військовослужбовцем- офіцером, у письмових поясненнях свою провину не заперечував.

В якості обставин, що згідно зі ст.34 КУпАП, пом`якшують відповідальність, суд визнає визнання ОСОБА_1 своєї вини, наявність на його утриманні троє неповнолітніх дітей.

Обставин, що згідно зі ст.35 КУпАП, обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

На підставі вищевказаного, з урахуванням особи, майнового стану, ступеню вини, а також характеру вчиненого правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у виді мінімального штрафу з конфіскацією незаконно виготовлених копій баз даних, передбаченого санкцією ч.4 ст.212-6 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст.ст.40-1,283 КУпАП, ст.4 ч.2 п.5 ЗУ «Про судовий збір» з правопорушника слід стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до вимог та керуючись ст.ст.1,7,8,9,23,26,33-35,40-1,212-6,268,278,280-287,307,308 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.212-6 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170,00 (сто сімдесят) грн. з конфіскацією незаконно виготовлених копій баз даних.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Реквізити для сплати штрафу: код отримувача (ЄДРПОУ) 37975895, Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0007401, код класифікації доходів бюджету 21081100.

Реквізити для сплати судового збору: код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання- 3(три) місяці.

СуддяА. А. Надопта