Справа № 504/3427/24
Номер провадження 3/504/1989/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2024с-ще Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Якимів А.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли з СПД №1 ВП №4 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП: НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

на розгляд Комінтернівського районного суду Одеської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнала, просила закрити провадження у справі. Повідомила, що 30.07.2024 о 23:20 год. пішла на вулицю до місця роботи подруги з собакою. На вулиці, біля будинку, де проживає її подруга, стояв її електровелосипед. Як тільки вона підійшла до цього велосипеда та включила його, до неї під`їхали працівники поліції та почали складати адмінматеріали. ОСОБА_1 вказує, що електровелосипедом вона не керувала. Повідомила, що в цей час вона була разом із собакою, що виключає можливість керування цим електровелосипедом. Алкогольні напої до приїзду працівників поліції вона не вживала, вживала алкоголь тільки в присутності поліцейських. Жодних письмових пояснень працівникам поліції не надавала. Також зазначила, що на керування вказаним електровелосипедом не потрібне посвідчення водія.

Захисник Сластікова Г.О. в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, транспортний засіб марки «Corso Solar» має потужність двигуна до 3 кВт, тому на нього заборони передбачені ст. 130 КУпАП не розповсюджуються. Також, підписання протоколу про адміністративне правопорушення та надання письмових пояснень було здійснене під тиском працівників поліції, із цього приводу ОСОБА_1 звернулась до правоохоронних органів. Більше того, ОСОБА_1 на момент складення адміністративних матеріалів перебувала у стані сильних душевних хвилювань, у зв`язку з смертю друга. Такі ж доводи викладені і в письмових документах, що надані суду. До матеріалів справи стороною захисту долучено заяву про вчинення кримінального порушення та скріншот екрану сторінки електронної пошти, скріншот сторінки інтернет магазину з характеристики тз «Corso Solar».

Судом встановлено, що 30.07.2024 о 23:32 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Фонтанка, вул. Незалежності, 23, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Corso Solar, з явними ознаками з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я відмовилась, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується такими доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 31.07.2024 серії ЕПР1 №105839, який підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 30.07.2024, який пояснив, що 30.07.2024 був свідком того, як працівники поліції пропонували водію ОСОБА_1 , яка керувала мопедом Corso Solar, пройти огляд на стан сп`яніння, та яка відмовилась від проведення огляду та повідомила, що вживала алкогольні напої, а саме «Гараж»;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 30.07.2024, який надав аналогічні ОСОБА_2 пояснення;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 30.07.2024, яка пояснила, що 30.07.2024 керувала мопедом Corso Solar та була зупинена працівниками поліції, під час розмови працівник поліції почув запах алкоголю та запропонував пройти огляд, на що вона відмовилась. Цього дня вживала алкогольні напої, а саме «Гараж» та сіла за кермо;

- направленням ОСОБА_4 на огляд з метою виявлення стану сп`яніння від 30.07.2024;

- відео записами, з місця зупинки транспортного засобу, які досліджено в ході розгляду справи.

- поясненнями свідка ОСОБА_5 , що надані суду в ході розгляд протоколу про адміністративне правопорушення, яка повідомила, що є подругою ОСОБА_1 . 30.07.2024 ОСОБА_1 залишила свій мопед на вулиці біля паркану території де працює свідок, в цей час свідок перебувала на роботі. Приблизно о 23:30 год. ОСОБА_1 зателефонувала свідку та повідомила, що прийде до роботи свідка. Коли свідок вийшла на вулицю, то двигун мопеда був вимкнений, а на місці з ОСОБА_4 вже були працівники поліції та муніципальна варта.

Щодо доводів, захисту про те, що транспортний засіб «Corso Solar» не є механічним транспортним засобом, що унеможливлює притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, суд зазначає про таке.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, серед іншого, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ч. 12 ст. 121 КУпАП під транспортними засобами у статтях 121-126, 127-1- 128-1, частинах першій і другій статті 129,статтях 132-1,133-1,133-2,139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Таким чином, визначення транспортного засобу для цілей застосування ст. 130 КУпАП, вказаний нормативний акт не містить, а тому для вказаних цілей слід керуватися нормами спеціального законодавства та Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306 (далі Правила).

Відповідно до п. 10.1 правил, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Таким чином, під загальне визначення транспортного засобу підпадають усі без винятку пристрої призначені для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, зокрема велосипеди, гужові транспортні засоби, візки, самокати, тощо. Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

Також, пунктом 1 статті 1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» № 2956-IX від 24.02.2023, який набрав чинності 23.03.2023, визначено, що електричний колісний транспортний засіб це дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

За таких, обставин внаслідок внесення змін в законодавство та прийняття Закону №2956-IX - електричні колісні транспортні засоби прирівняні до транспортних засобів про, що прямо вказано у Законі №2956-IX і такі не підпадають під жодну іншу категорію учасників дорожнього руху, що визначені у ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», а тому особи, що керують такими транспортними засобами є водіями і зобов`язані дотримуватися правил дорожнього руху та ЗУ «Про дорожній рух».

Підпунктом б) частини 2 статті 16 Закону «Про дорожній рух» визначено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Вказане кореспондується із вимогами п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, згідно котрого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також, суд не може не врахувати, висновки викладені у постанові Верховного Суду по справі №127/5920/22 від 15.03.2023, касаційна інстанції зазначила, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначається, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортних засобів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти ними та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізувала своє право володіти та керувати транспортним засобом, а значить і погодилась виконувати додатково покладені на неї обов`язки, встановлені нормами законодавства України, в тому числі і Правилами дорожнього руху України, тому доводи сторони захисту у цій частині судом відхиляються.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, суд сприймає як позицію захисту спрямовану на уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, оскільки факт керування ОСОБА_6 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, наданими нею письмовими поясненнями, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які жодним чином не спростовані, клопотання про допит вказаних свідків судом, стороною захисту не заявлялись. Пояснення свідка ОСОБА_5 не спростували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки хоча свідок і повідомила, що не бачила, щоб її подруга керувала мопедом, водночас вказала, що вийшовши на вулицю, на місці з ОСОБА_1 вже знаходились працівники поліції та муніципальна варта, тобто свідок не бачила яким чином ОСОБА_1 прибула до вказаного місця.

Дослідженими судом відео записами з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, також підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, о 23:23 год, відповідно до часу вказаного на записі, остання повідомляє працівнику поліції: «я вже приїхала, я заїжджаю сюди, в свій гараж». Крім того, на вказаних відео записах зафіксовано як ОСОБА_1 підтверджує факт вживання нею алкогольних напоїв та відмовляється від проведення огляду на стан сп`яніння. Відеозаписами також спростовуються доводи сторони захисту про тиск зі сторони поліції на ОСОБА_1 , на записах зафіксована поведінка останньої, її збуджений емоційний стан та висловлювання нецензурною лайкою в розмові з працівниками поліції. Також фіксувалось ознайомлення останньої з протоколом про адміністративне правопорушення та роз`яснення їй можливості відмови від підписання протоколу.

Тобто належними та допустимими доказами доведено, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом та відмовилась від проведення огляду на стан сп`яніння за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Об`єктивно з`ясувавши обставини, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, суд визнає винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини також вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України»).

Суд констатує, що інші доводи сторони захисту з приводу обставин вчинення адміністративного правопорушення є загальними, та не спростовують висновків суду, щодо винуватості ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки докази, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, як і сам протокол є належними та допустимими доказами винуватості особи.

З пояснень ОСОБА_1 остання не отримувала посвідчення водія.

Норми КУпАП не містять жодних застережень чи умов застосування стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, у тому числі, зумовлених відсутністю у винного посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Підхід щодо неможливості призначення стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Подібного правового висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20.

Таким чином, визначаючи вид та розмір адміністративного стягнення, за вчинене порушення, суд звертає увагу на безальтернативність адміністративного стягнення за дане порушення та вважає необхідним накласти на правопорушника адміністративне стягнення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік.

Крім того, відповідно до частини 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір», а також статті 40-1 КУпАП у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особа, на яку накладено таке стягнення, сплачує судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,6 грн.

Керуючись частиною 1 статті 130, статями 245, 280, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,6 (шістсот п`ять) гривень (шістдесят) копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Реквізити для сплати штрафу і судового збору розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада» - https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя А. В. Якимів