КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року Суддя Київського апеляційного суду Шебуєва В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Супруна Ігоря Ігоровича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Захисник ОСОБА_1. 15 вересня 2024 року подав апеляційну скаргу, а також порушив питання поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначив, що він і ОСОБА_1 не були присутніми в судовому засіданні 24 липня 2024 року, не отримували копії оскаржуваної постанови. Про наявність постанови Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року він дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень лише 09 вересня 2024 року.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова Печерського районного суду м. Києва була винесена 24 липня 2024 року за відсутності ОСОБА_1 . В матеріалах справи відсутні докази отримання копії постанови Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року ОСОБА_1 або його захисником. Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що визначені захисником ОСОБА_1. причини пропуску строку на апеляційне оскарження слід вважати поважними і він підлягає поновленню.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1. просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи і був позбавлений можливості надати свої заперечення та реалізувати інші процесуальні права. Насправді ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, про що він зазначав поліцейським. З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що у ОСОБА_1 були відсутні будь-які ознаки сп`яніння, а відповідно, у поліцейських були відсутні підстави для пред`явлення вимоги щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 був втомлений і роздратований, що поліцейські його зупинили, в той час як водій автомобіля Tesla, через якого він заїхав за стоп лінію, уникнув покарання. Він не розумів як протидіяти незаконним діям поліцейських, хоча насправді не перебував у стані сп`яніння. Будучи втомленим, ОСОБА_1 погодився на складання протоколу щоб якнайшвидше поїхати до командира для того, щоб його відпустили на відпочинок додому. Поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 його права, , чим порушили його право на захист. ОСОБА_1 вважає, що поліцейські перевищили свої повноваження, адже ініціювали його огляд на стан сп`яніння за ст. 266 КУпАП і склали протоко за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в той час як ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що він є військовослужбовцем, огляд якого під час виконання обов`язку військової служби проводиться у порядку ч. 2 ст. 266-1 КУпАП посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини, які могли скласти протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-20 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування такої постанови суду першої інстанції.

Так, до суду першої інстанції був наданий протоколпро адміністративне правопорушення

Відповідно до наданого суду протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№ 721262від 26 лютого 2024 року ОСОБА_1 26 лютого 2024 року о 22 год. 55 хв. у м. Києві на бульварі Лесі Українки, 30 керував автомобілем марки «Крайслер», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння - порушення координації рухів, звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучені копія постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26 лютого 2024 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26 лютого 2024 року, та DVD диск з відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

З наданих суду документів та відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу поліцейського. А тому суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє посилання захисника ОСОБА_1 на порушення поліцейськими порядку огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та на відсутність у нього ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Виявлення ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння належить до повноважень поліцейського. Як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису, поліцейський повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього ознак сп`яніння та запропонував пройти огляд. ОСОБА_1 зазначив, що необхідно визвати його начальника, і тоді він разом з начальником може поїхати на огляд, а самостійно їхати з поліцейськими для проходження огляду він відмовляється. В подальшому поліцейський повторно неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, та роз`яснював наслідки відмови від проходження огляду. ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився від проходження огляду і не заперечував проти складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи захисника ОСОБА_1. на перевищення поліцейськими повноважень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Захисник зазначав, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому його огляд на стан сп`яніння має проводитися не в порядку ст. 266 КУпАП, а в порядку ст. 266-1 КУпАП посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини, які і могли скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст. 172-20 КУпАП, а не за ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, такі доводи не ґрунтуються на положеннях КУпАП. Чинне законодавство не передбачає обмежень щодо притягнення військовослужбовців до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, при встановленні працівником поліції особи ОСОБА_1 він вказав, що тимчасово не працює. На відеозаписі бодікамер поліцейського ОСОБА_1 не одягнутий у військову форму, посвідчення військового не пред`явив.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1. не підлягає залишенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Супруна Ігоря Ігоровича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Шебуєва В.А.