Номер провадження: 33/813/1928/24
Номер справи місцевого суду: 947/5751/24
Головуючий у 1-й інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 22 травня 2024 року

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 22 травня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 січня 2024 року о 15.40 год. по вул.Шклярука, 12Б в м.Одесі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen, н/з НОМЕР_1 , в стані сп`яніння, визваного вживанням лікарських препаратів барбітуратів. Огляд проводився у медичному закладі, висновок №000188 КНП «ООМЦПЗ ООР» в порушення вимог п.2.9а «Правил дорожнього руху України», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 22 травня 2024 року, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

За доводами апеляційної скарги у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, що на думку скаржника свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв його на огляд до закладу охорони здоров`я з метою проходження огляду на стан сп`яніння. Суд першої інстанції не врахував, що усупереч ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення було складено 28 січня 2024 року, тоді як подія мала місце 19 січня 2024 року. Крім того, у разі виявлення факту перебування у стані сп`яніння за результатами проведеного огляду, лікар мав скласти висновок того ж дня, тобто 19 січня 2024 року. Вказане апелянт вважає свідчить про недопустимість зазначеного висновку, як джерела доказу. Відеозапис, долучений до матеріалів справи не містить інформації про те, що апелянт керував транспортним засобом, відтак факт керування ним автомобілем є недоведеним. Також апелянт звертає увагу на часові розбіжності, які містять документи у справі, що ставить під сумнів дійсність висновку, складеного лікарем, оскільки згідно висновку, поліцейськими було направлено апелянта на огляд о 15:40 год, у той час як початок відеозапису з місця події починається о 15:58 год, тоді пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння поліцейський запропонував йому о 16:47 год. При цьому апелянт зазначає, що впродовж тривалого він страждає на біль в області серця та підвищений кров`яний тиск, у зв`язку з чим був вимушений звернутися до свого сімейного лікаря для надання консультації щодо усунення зазначених симптомів, та ввечері 18 січня 2024 року він вживав лікарський препарат для усунення певних симптомів. Про факт вживання цього лікарського засобу під час проходження огляду та здачі аналізів, апелянт не повідомляв, оскільки йому не було відомо про те, що результати аналізу зможуть показати залишок вживання цього препарату.

Разом з апеляційною скаргою апелянт подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що усупереч вимог ст. 285 КУпАП судом першої інстанції не було надіслано на його адресу копію оскаржуваної постанови, про таке судове рішення апелянт дізнався лише 19 червня 2024 року, коли у мобільному додатку «Дія» йому надійшло повідомлення про прийняття оскаржуваної постанови, та вже наступного дня апелянт звернувся до суду із заявою про видачу копію оскаржуваного судового рішення, яке фактично отримав 26 червня 2024 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Вислухавши ОСОБА_1 за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Так, 22 травня 2024 року судом прийнято оскаржувану постанову, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 23 травня 2024 року і закінчився 03 червня 2024 року.

З матеріалів справи убачається, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , відомості щодо вручення йому копії оскаржуваної постанови у порядку, передбаченому ст. 285 КУпАП у матеріалах справи відсутні, апеляційна скарга засобами поштового зв`язку подана 03 липня 2024 року.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає наведені апелянтом доводи у якості причин пропуску строку на апеляційне оскарження поважними, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ч.7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що апелянтом не оспорюється факт проходження медичного огляду у спеціалізованому медичному закладі, шляхом здачі біологічного середовища на предмет перевірки факту перебування його у стані сп`яніння захисником. Не оспорюється апелянтом і те, що обставини, які передували складенню відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на положення ч.7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не перевіряються.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них,тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (Рішення Європейського суду з правлю дини по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства"("O'Halloran and Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Згідно з п.2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я

(ч.4 ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 266 КУпАП).

Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів, регламентовано Iнструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).

Згідно із п.4 розділу I Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п.3 розділу I Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п.12 Розділу II).

Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством (п.3 розділу III Інструкції).

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи (п.4 розділу III Інструкції).

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове (п.7 розділу III Інструкції).

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння (п.8 розділу III Інструкції).

Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів (п. 10 розділу III Інструкції).

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук (п. 12 розділу III Інструкції).

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (п. 15 розділу III Інструкції).

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Висновок) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду (п. 16 розділу III Інструкції).

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я (п. 20 розділу III Інструкції).

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними (п. 22 розділу III Інструкції).

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відеозапис, інші документи.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд в основу оскаржуваної постанови поклав відомості, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії АДД №732624 від 28 січня 2024 року, медичному висновку від 27 січня 2024 року, відеозаписі, долученому правоохоронцями.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №732624 від 28 січня 2024 року, правоохоронцями зафіксовано, що: «19 січня 2024 року о 15:40 год в м. Одеса, вул. Шклярука, 12 Б, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Vokswagen Polo», НОМЕР_1 в стані сп`яніння, викликаного вживання лікарських препаратів барбітуратів. Огляд на стан сп`яніння проводився в медичному закладі у лікаря зі згоди водія у встановленому законодавством порядку. Стан сп`яніння підтверджується висновком №000188 від 27 січня 2024 року медичного закладу КМП «ООМЦПЗ» ООР.

Доводи апеляційної скарги щодо недопустимості протоколу про адміністративне правопорушення, як джерела доказу з підстав складення цього документу поза межами строку, визначеного ч.2 ст. 254 КУпАП, апеляційний суд відхиляє, з огляду на таке.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як убачається з матеріалів справі, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 пройшов 19 січня 2024 року.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Висновок) складено 27 січня 2024 року та цього ж дня, ОСОБА_1 особисто під підпис вручено його копію.

З огляду на наведене та обставина, що протокол про адміністративне правопорушення було складено 28 січня 2024 року не свідчить про порушення вимог

ст. 254 КУпАП, оскільки однією з передумов для складення уповноваженою службовою особою протоколу про адміністративне правопорушення є наявність достатніх фактичних відомостей, які будуть слугувати вагомим підтвердженням для висновку про наявність чи відсутність в діях чи бездіяльності особи вини у вчиненні правопорушення, наявності достатніх даних для прийняття рішення про складення протоколу про адміністративне правопорушення, тобто після виконання всіх необхідних процесуальних дій.

Відсутність у правоохоронців Висновку до моменту його фактичного отримання (28 січня 2024 року), унеможливлювало складення протоколу про адміністративне правопорушення раніше зазначеної вище дати, зважаючи на відсутність у правоохоронців правових підстав для вчинення таких дій.

З цих підстав, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що безпосередньо після проведення огляду, ОСОБА_1 не було вручено примірник Висновку, так як на той час (19 січня 2024 року) були відсутні результати токсикологічного дослідження біологічного середовища.

Апеляційний суд звертає увагу, що законодавець не визначає правових наслідків у разі не дотримання особою, уповноваженою на складення протоколу про адміністративне правопорушення, вимог ст. 254 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що Висновок складено лише 27 січня 2024 року, тобто через 9 днів від дня проведення огляду ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки положення Інструкції, якою регламентовано порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я, не містить імперативних положень щодо проміжку часу, у межах якого має бути проведене лабораторне дослідження біологічних зразків.

Як убачається з відеозапису, вимогу щодо проходження огляду на стан сп`яніння на адресу водія, поліцейським було висловлено о 16:47 (час вказаний на відеозаписі), тоді як фактично ОСОБА_1 відповідно до Висновку доставлено до закладу охорони здоров`я і проведено огляд о 17:30 год.

Посилання апелянта на розбіжності у часі, які містяться у Висновку та відеозаписі, а саме щодо направлення водія на огляд, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки ця обставина не має правого (юридичного значення), оскільки огляд ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я було проведено впродовж 2 годин з моменту виявлення підстав для його проведення, що відповідає вимогам п.9 розділу II Інструкції.

За таких обставин, аргументи апелянта щодо неналежності та недопустимості Висновку, як джерела доказу, апеляційний суд вважає безпідставними.

Сама по собі відсутність у матеріалах справи письмового направлення на огляд, з урахуванням того, що у даному конкретному випадку правоохоронцями було доставлено водія до закладу охорони здоров`я, та останній пройшов такий огляд, не свідчить про порушення поліцейськими порядку направлення особи з метою проходження огляду на стан сп`яніння.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності у матеріалах справи доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом, апеляційний суд виходить із такого.

Як убачається з відеозапису, долученого правоохоронцями до матеріалів справи, належність та допустимість якого як джерела доказу, апелянт не оспорює, поліцейські були викликані на місце події у зв`язку з ДТП, за участі, у тому числі, транспортного засобу «Vokswagen Polo», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . Примітно, і на цьому звертає увагу апеляційний суд, що на місці події ОСОБА_1 не заперечував факт керування цим транспортним засобом, не повідомляв про іншу особу, яка до моменту ДТП керувала зазначеним вище автомобілем. Після встановлення обставин справи на місці, відносно ОСОБА_1 правоохоронцями було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП (16:44:41 час вказаний на відеозаписі).

З Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що постановою Київського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2024 року у справі № 947/4764/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, судом встановлено, що водій ОСОБА_1

19 січня 2024 року, близько 15.40 год., керуючи автомобілем «Volkswagen Polo», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Шклярука, напроти буд.12-Б в м. Одеса, в порушення п.13.1 Правил дорожнього руху України не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Lexus LX570», державний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У тексті вказаної постанови зазначено, що ОСОБА_1 , приймаючи участь в розгляді справи визнав провину у вчиненому правопорушенні, щиро розкаявся, особисто надавши пояснення, які повністю узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення, та іншими матеріалами справи.

Отже факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом також підтверджується вказаним вище судовим рішенням.

Доводи апеляційної скарги стосовно стану здоров`я апелянта, що зумовило вживання ним лікарських препаратів (корвалтаб), як підставу для задоволення апеляційних вимог, суд апеляційної інстанції оцінює критично, зважаючи на таке.

Як убачається з Висновку, за результатами проведення токсикологічного дослідження біологічного середовища ОСОБА_1 , лікарем, що проводив огляд 19 січня 2024 року установлено, що ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння, викликаного вживанням лікарських препаратів барбітуратів.

З медичної документації, поданої під час розгляду справи місцевим судом убачається, що 11 лютого 2024 року, тобто після проходження ним огляду на стан сп`яніння (19 січня 2024 року) та отримання Висновку (27 січня 2024 року), ОСОБА_1 звернувся до сімейного лікаря зі скаргами у тому числі на коливання тиску, серцебиття, болі в серці, у зв`язку з чим, серед іншого, йому було призначено такі ліки, як «Корвалтаб».

При цьому, як убачається з апеляційної скарги, про наведені вище обставини (хворобу серця) станом на момент проходження огляду, ОСОБА_1 не повідомляв, як і не зазначав про факт нібито вживання цих ліків ввечері 18 січня 2024 року.

З урахуванням відсутності у матеріалах справи доказів, які б підтверджували наведені вище твердження апелянта, а саме факт вживання ним лікарських препаратів напередодні медичного огляду, апеляційний суд оцінює критично такі доводи апеляційної скарги, а докази у вигляді медичної документації, як такі, що подані апелянтом з метою уникнення відповідальності та створення штучного переконання в існуванні у апелянта захворювання, яке існувало на час проходження ним огляду на стан сп`яніння.

Іншими доводами апеляційну скаргу апелянт не обґрунтовує.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, підстав для закриття справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст.130 КУпАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 22 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 22 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко