Справа № 211/1673/24
Провадження № 3/211/1212/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 жовтня 2024 року суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко С.В., розглянувши адміністративну справу, що надійшла з полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст.130 КпАП,-

ВСТАНОВИВ :

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 737477 від 05.03.2024 року водій ОСОБА_1 05.03.2024 року о 20 год. 43 хв., керував транспортним засобом марки HYUNDAI TUCSON державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Кривому Розі у Довгинцівському районі по вул. Дніпровське шосе, біля буд. 80, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, дуже розширені зіниці, які не реагують на світло. Водію було запропоновано пройти медичний огляд на встановлення стану сп`яніння у встановленому законом порядку в закладі КП «КБЛПД`ДОР», на що водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

В суд ОСОБА_1 не з`явився.

Згідно вимог Закону, суд розглядає справу в межах тих матеріалів які направлені до суду, дослідивши які, суд зробив певні висновки.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу, інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Під час розгляду справи проглянуто диск з відеозаписами, який доданий до матеріалів справи в якості доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, та суд до даного доказу відноситься критично, оскільки зафіксовані обставини не доводять наявність в діях ОСОБА_1 вказаного складу адміністративного правопорушення.

Так з відеозапису вбачається, що причиною зупинки, яку було озвучено поліцейськими водію є те, що на колесах автомобіля встановлена різна резина та з метою, щоб упевнитись, що у військовому автомобілі дійсно перебуває військовий.

До протоколу додано рапорт від 05.03.2024 р., складений поліцейським взводу 3 роти 2 батальйону 1 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Максимова М., відповідно до якого вказано, що 05.03.2024 року під час патрулювання було зупинено транспортний засіб HYUNDAI TUCSON державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_1 , але не вказана жодна з причин, що зазначені в ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», якими передбачено вичерпний перелік підстав зупинки транспортного засобу.

Законом України Про національну поліцію чітко визначені підстави, межі та спосіб обмеження вільного пересування громадян. Так, у статті 35 цього Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, поінформувавши водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху (п.1 ст.35).

Свобода пересування є конституційним правом кожної людини, котра законно перебуває на території України (ст. 33 Конституції України), тому зупинка автомобіля повинна відбуватись на підставах та в порядку, передбачених Законом України «Про національну поліцію» та ПДР.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 15.03.2019 року по справі № 686/11314/17 працівником поліції повинно бути задокументовано та доведено факт порушення водієм ПДР України, а саме повинен бути складений протокол про притягнення водія до відповідальності за порушення ПДР України, що є причиною зупинки транспортного засобу, перед прийняттям постанови або притягненням до відповідальності за вчинення іншого правопорушення.

Разом з тим матеріали справи не містять відомостей про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення ПДР України, які були підставою для зупинки та висування вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, а тому з огляду на вказане є сумніви в суб`єктивності дій поліцейських, які використовуючи нікчемний привід, завуалювавши його під законний привід, зупинили водія ОСОБА_1 і пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, що в своїй сукупності підтверджує обставини його безпідставного зупинення поліцейськими.

Суд враховує концепцію ЄСПЛ «Плоди отруйного дерева» (рішення ЄСПЛ у справі «Гефген проти Німеччини») а саме, що якщо первісний доказ отримано з порушенням, то і наступні докази, отримані на підставі цього доказу є недопустимими, в даному випадку первісним доказом є правомірність зупинки автомобіля, і дані дії вчинені з порушенням, що тягне за собою відповідні наслідки.

Також суд звертає увагу, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 05.03.2024 року, у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, дуже розширені зіниці, які не реагують на світло.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5ПДРУкраїни та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735(в подальшому «Інструкція»).

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення ,передбачене частиною першою ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Відмова особи від проходження огляду на стані сп`яніння повинна бути чіткою, зрозумілою, такою, яка не викликає сумнівів чи неоднозначного її тлумачення, та яка не залежить від будь-яких зовнішніх факторів, у тому числі і дій чи намірів інших осіб.

Оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, визначеними МОЗ і МВС України. Окрім того обов`язковим є доведення підстав для такого огляду особи.

Разом з тим з доданого відео не можливо встановити наявність у водія вказаних ознак наркотичного сп`яніння, останній поводив себе адекватно, надавав чіткі відповіді на запитання поліцейських. Свідки, які б могли підтвердити зазначені ознаки сп`яніння не залучались, отже через відсутність даних відомостей, їх неможливо зіставити з тими ознаками сп`яніння, що зазначені в змісті протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому ОСОБА_1 пояснював, що не вживав наркотичні засоби.

Крім того з відео вбачається, що основною причиною висування поліцейськими вимоги до ОСОБА_1 , стало те, що відносно останнього раніше складались матеріали за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Таким чином ознаки наркотичного сп`яніння особи яка притягується до адміністративної відповідальності, які вказані у протоколі є безпідставними та недоведеними та не заслуговують на увагу суду.

Отже таким чином, не встановлено обґрунтованих підстав до вимог поліцейських щодо необхідності проходження водієм медичного огляду на з`ясування стану наркотичного сп`яніння, а відтак дії останнього не потягли порушення п. 2.5 ПДР України.

Також водій і не висловлював відмову від проходження огляду на стані сп`яніння.

Отже суд приходить до висновку, що протокол складено на лише припущеннях та ставить під сумнів те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В зв`язку з тим, що протокол про адміністративне правопорушення є основним процесуальним документом, на підставі якого здійснюється розгляд справи по суті, а у суду виникли сумніви щодо правдивості даних в ньому щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та законності його складання, то в такому випадку він не може слугувати як належний, допустимий доказ по справі.

У рішенні від 21.07.2011 у справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

Крім цього, Європейський суд з прав людини підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки суд повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, вважаю, що за цим стандартом доказування не було доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з чим провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з дня винесення постанови.

Суддя: С. В. Ткаченко