Справа № 162/868/24
Провадження № 3/162/596/2024
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року селище Любешів

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Цибень О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднану справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Любешівським РВ УМВС України у Волинській області 08.12.2006 року

за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 20.09.2024 року серії ВАВ №969484 ОСОБА_1 цього дня близько 05 год 30 хв в АДРЕСА_2 , перебуваючи в п`яному вигляді, ображав нецензурними словами свою колишню співмешканку ОСОБА_2 , погрожував їй словесно фізичною розправою, в такий спосіб контактував з нею, чим порушив вимоги ТЗПСК серії АА №649160 від 20.09.2024 року про заборону в будь який спосіб контактувати з ОСОБА_2 в період з 20.09.2024 року по 21.09.2024 року, чим повторно протягом року вчинив домашнє насильство психологічного характеру. У зв`язку з вказаним, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходило.

Зі змісту ст. 268 КУпАП слідує, що під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За таких обставин, а також з урахуванням того, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП, не передбачається обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності ОСОБА_1 .

З огляду на вказане, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справ, суд дійшов таких висновків.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані на основі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозицією ч.2 ст.173-2 КУпАП передбачено відповідальність за дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Із даної норми слідує, що вчинення домашнього насильства, зокрема, дій фізичного характеру, та невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, є окремими самостійними складовими об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення.

У даному випадку фабула протоколу про адміністративне правопорушення мітить некоректне формулювання суті адміністративного правопорушення, оскільки зазначено про порушення вимоги термінового заборонного припису шляхом вчинення домашнього насильства, що суперечить диспозиції ч.2 ст.173-2 КУпАП.

У провину ОСОБА_1 ставиться порушення вимоги термінового заборонного припису серії АА №649160 від 20.08.2024 року, який у матеріалах, доданих до протоколу, відсутній. Наявна у матеріалах справи копія термінового заборонного припису є нечитабельною, тому суд позбавлений можливості перевірити вказані у ньому вимоги та необхідні реквізити.

Разом з тим, у змісті суті адміністративного правопорушення, вказаного у протоколі, наявна вказівка на наявність повторності вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, та зазначена відповідна кваліфікація.

Однак, до протоколу не додано належного документа, який би підтверджував факт притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП протягом року, оскільки долучена до матеріалів справи копія постанови Любешівського районного суду Волинської області винесена 21.08.2024 року, а інкриміноване вчинене правопорушення - 20.09.2024 року.

Вказане позбавляє суд можливості встановити наявність у діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони інкримінованого йому правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Будь які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді адміністративного позову про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення суд тлумачить на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що наявність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони правопорушення, яка має утворювати його склад у сукупності з іншими обставинами, не доведена належними та достатніми доказами, у зв`язку із чим в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.251, 280, 283, 284 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ