Справа № 194/1274/24
Номер провадження 3-в/194/6/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року Суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області Корягін В.О., ознайомившись зі скаргою адвоката Козаченко В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , поданою в порядку ст. 307, 308 КУпАП на дії державного виконавця ВПВР УЗПВР у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі ПМУЮ МЮ (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження щодо ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 75951293,-

В С Т А Н О В И В:

До Тернівського міського суду Дніпропетровської області надійшла скарга адвоката Козаченко В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , поданою в порядку ст. 307, 308 КУпАП на дії державного виконавця ВПВР УЗПВР у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі ПМУЮ МЮ (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження щодо ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 75951293.

В обґрунтування скарги адвокат Козаченко В.В. посилається на те, що постановою від Тернівського міського суду Дніпропетровської області 12.08.2024 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП. 04.09.2024 року державним виконавцем ВПВР УЗПВР у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі ПМУЮ МЮ (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження № 75951293 про стягнення з ОСОБА_1 34 000 грн. Однак, він вважає, що постанова є незаконною, оскільки постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.10.2024 року строк апеляційного оскарження було поновлено як пропущено із поважних підстав. А відтак, на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ще не сплив для сплати, тому стягнення з ОСОБА_1 штрафу у подвійному розмірі є протиправним. У зв`язку з чим, просить визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця ВПВР УЗПВР у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі ПМУЮ МЮ (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження щодо ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 75951293.

Ознайомившись зі скаргою, суд доходить такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи належить до його компетенції розгляд даної справи.

Згідно ч.1 ст. 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 305 КУпАП, контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом.

Відтак, сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання судового рішення виключно до суду, який видав виконавчий документ.

Так, постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 12.08.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.10.2024 року було поновлено захиснику Козаченко В.В. строк апеляційного оскарження постанови Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 12.08.2024 року як пропущеного із поважних підстав. Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення до суду з відповідними заявами або клопотаннями.

Надаючи правову оцінку належності обраного заявником способу захисту, суд зважає і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Отже, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Відтак, як вбачається зі скарги адвоката Козаченко В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , останній оскаржує дії та рішення державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження про стягнення в примусовому порядку штрафу згідно постанови Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 12.08.2024 року.

Проте, слід зазначити, що нормами КУпАП не передбачено можливості оскарження в порядку судового контролю за виконанням судових рішень дій осіб, уповноважених здійснювати таке примусове виконання.

Право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення основних прав, наданих конституцією або законом, а також право на доступ до правосуддя та справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом є одними із невід`ємних прав людини, які закріплені у Загальній декларації прав людини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року (ст. ст. 8, 10).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

06 лютого 2019 р. Велика Палата Верховного Суду у справі №757/62025/17-ц (провадження №14-619цс18) прийшла до висновку, що оскільки КУпАП не передбачено можливості оскарження в порядку судового контролю за виконанням судових рішень дій осіб, уповноважених здійснювати таке примусове виконання, то оскарження дій державного виконавця у зв`язку з примусовим виконанням судового рішення про накладення адміністративного стягнення, ухваленого в порядку Кодексу України про адміністративні правопорушення, має відбуватися за правилами адміністративного судочинства.

Так, завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно із ч. 2 ст. 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.287 КАСУ, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про неможливість здійснення судового розгляду поданої скарги в порядку, не визначеному КУпАП, оскільки такий порядок не передбачений процесуальним законом.

Окремо слід роз`яснити адвокату Козаченко В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , що особа не позбавлена права оскаржити дії та рішення державного виконавця в порядку, визначеному чинним законодавством.

Положеннями ст. 284 КУпАП не передбачено, яке рішення має бути постановлено судом у даному випадку, суд вважає за можливе застосувати аналогію закону.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що скарга адвоката Козаченко В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , в порядку ст. 307, 308 КУпАП, не підлягає розгляду передбаченому КУпАП та її необхідно повернути заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 278, 283, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу адвоката Козаченко В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , поданою в порядку ст. 307, 308 КУпАП на дії державного виконавця ВПВР УЗПВР у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі ПМУЮ МЮ (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження щодо ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 75951293 - повернути заявнику.

Роз`яснити, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до відповідного суду в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.О. Корягін