Справа № 364/763/24
Провадження № 3/364/305/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2024 року, суддя Володарського районного суду Київської області Ткаченко О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від батальйону № 2 полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП НП України, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,

за вчинення правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 070240 від 26.09.2024 року, громадянин ОСОБА_1 16.09.2024 року о 01 годин 08 хвилини, в с. Завадівка по вул. Шевченка, 16, виражався нецезурною лайкою в бік працівників поліції, внаслідок чого порушив громадський спокій та порядок, принижував людську честь та гідність, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 292956 від 26.09.2024 року, громадянин ОСОБА_1 16.09.2024 року в с. Завадівка по вул. Шевченка, 16, о 01 годин 00 хвилини, не виконував неодноразову вимогу про припинення правопорушення, а саме дрібного хуліганства у формі нецензурної лайки, чим вчинив правопорушення ст. 185 КУпАП.

Прокурор, залучений до справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 08.03.2018 року у справі «Михайлов проти України», від 06.10.2022 року у справі «Бантиш проти України», від 06.10.2022 року у справі «Пушкарьов проти України», щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, а також з огляду на повноваження прокурора, визначені статтею 250 КУпАП, не з`явився.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав.

Заслухавши пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення і доданих до нього матеріалах, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (статті 252 КУпАП), вирішуючи справу, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 173 КУпАП, дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, - тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173, КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 070240 від 16.09.2024; протоколом про адміністративне затримання серії АЗ № 111556; рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 ППП в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП.

Вказані докази є належними, допустимими та в своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, вважаю за можливе обрати вид адміністративного стягнення - штраф.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП слід зазначити.

Згідно статті 185 КУпАП, - злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку - тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського під час виконання ним службових обов`язків, а також в учиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця через їхню участь в охороні громадського порядку.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законним розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні останнім службових обов`язків. Тобто, у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, і найголовніше, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог співробітника поліції, або ж в непокорі.

Отже для притягнення особи до відповідальності за непокору працівникам поліції потрібна наявність одночасно таких умов:

поліцейський має бути при виконанні службових обов`язків. Про перебування його при виконанні робимо висновок із: форменого одягу, нагрудного знаку, пред`явленого службового посвідчення;

непокора має бути злісною (тобто правопорушник має не виконувати вимоги, які наполегливо та неодноразово озвучені працівником поліції);

вимога поліцейського має бути правомірною.

Недотримання хоча б одного із наведених критеріїв унеможливлює притягнення особи до адміністративної відповідальності за невиконання вимог поліцейського.

При цьому суддя звертає увагу, що злісну непокору законному розпорядженню або вимозі необхідно відрізняти від захисту особою своїх прав. Відповідно до ст.185КУпАП підставою для притягнення до адміністративної відповідальності повинна бути злісна непокора лише законному розпорядженню або вимозі працівника поліції. Отже, непокора розпорядженню або вимозі, що суперечать закону або не передбачені ним, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

В протоколі про адміністративне правопорушення має бути чітко вказано, які саме законні вимоги працівника Національної поліції особа не виконала. Не зазначення цього де-юре свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що громадянин ОСОБА_1 16.09.2024 року в с. Завадівка по вул. Шевченка, 16, о 01 годин 00 хвилини, не виконував неодноразову вимогу про припинення правопорушення, а саме дрібного хуліганства у формі нецензурної лайки.

Водночас у даному протоколі про адміністративне правопорушення належним чином не конкретизовано суть правопорушення, оскільки не зазначено яким нормативним актом передбачено законність вимоги поліцейського при виконанні ним службових обов`язків натомість диспозиція статті 185 КУпАП є бланкетною нормою Закону. Не вказано яке правопорушення (неправомірні дії) вчинив ОСОБА_1 та в чому конкретно полягала злісна його непокора такій вимозі, що є невід`ємною частиною об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення.

Слід зазначити, що згідно із ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Вирішуючи справу, суд враховує, що лише вимога суб`єкта владних повноважень, що ґрунтується на законі, має наслідком її виконання, висування ж вимоги, що не продиктована об`єктивними передумовами і наповнена лише формальним змістом, не є підставою для її виконання за рахунок шкоди для особистих інтересів особи.

Означені вимоги суб`єкта владних повноважень не повинні межувати із свавіллям та з незаконним посяганням на права та обов`язки людини.

Враховуючи зазначене, суддя зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена достатніми, належними та допустимими доказами.

Суддя зауважує, що статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «АЛЛЕНЕ де Рібермон про Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Суддя також наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Отже, судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 605,60 грн., підлягає стягненню із ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.1,7,9, 173, 245, 247, 251-252, 280, 283-285 КУпАП,

постановив:

Визнати громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Накласти на громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 7 (семи) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 (сто дев`ятнадцять) гривень.

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 185 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок на такий рахунок:

отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106;

код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783;

банк отримувача - Казначейство України (ЕАП);

рахунок отримувача - UA0026001;

код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку, встановленого для її оскарження.

Суддя О. В. Ткаченко

Постанова набрала законної сили з "_____" __________20__ року.

Строк предявлення постанови до виконання три місяці.