Справа № 354/1441/24
Провадження № 33/4808/949/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Єрмак Н. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю адвоката Гайтанюк М.М.,

розглянувши апеляційні скарги адвоката Гайтанюк Мар`яни Миколаївни, що діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 06 вересня 2024 року якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з судовий збір.

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння за наступних обставин.

01 липня 2024 року о 19.15 год. ОСОБА_1 в м. Яремче по вул. Свободи керував автомобілем ВАЗ д.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння (нечіткість вимови, різкий запах алкоголю з порожнини рота), результат огляду за допомогою Алкотестер Драгер 6810 - 1,93 проміле.

В апеляційній скарзі адвокат Гайтанюк М.М. просить скасувати постанову Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 06 вересня 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З рішенням суду першої інстанції не погоджується, вважає його незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням матеріального та процесуального права.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі і достатні докази того, яке саме правопорушення вчинив ОСОБА_1 , яке, відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», давало б право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Вказує, що поліцейськими ОСОБА_1 не роз`яснено і не забезпечено його право на правову допомогу адвоката перед проходженням огляну на стан алкогольного сп`яніння та перед складанням щодо нього протоколу про адмінправопорушення.

Наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення складено без належної відеофіксації технічними засобами відеозапису та за відсутності двох свідків, хоча із наявних в матеріалах справи відеозаписів вбачається, що на місці події були присутні двоє осіб, але вони не залучалися до складання протоколу про адміністративне правопорушення і пояснення в них не відбиралися. Відеозаписи перериваються і не містять повної інформації з місця події, а також є розбіжності в часі початку події на відеозаписах та в протоколі.

Копію протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не вручено та не надіслано засобами поштового зв`язку, що також в свою чергу є істотним порушенням права ОСОБА_1 на захист, оскільки фактично ОСОБА_1 не пред`явлено адміністративне звинувачення, що є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності.

Зазначає, що поліцейськими огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушенням вимог закону, оскільки відсутні докази про належний стан технічного приладу - алкотесту «Драгер», поза як поліцейські показали ОСОБА_1 тільки його сертифікат, також поліцейськими не роз`яснено ОСОБА_1 , те, що: «Драгер» є спеціальним технічним засобом для встановлення стану алкогольного сп`яніння, а перед проведенням такого огляду поліцейські не поінформували його про порядок такого огляду, про порядок застосування спеціального технічного засобу та можливості на його вимогу оглянути свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а також те, що ОСОБА_1 має право не погодитися з результатом алкотесту «Драгер». На результаті тесту відсутній підпис ОСОБА_1 , що свідчить про його не згоду з результатом тесту, що зобов`язувало поліцейських запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Наголошує, що поліцейські не питали у ОСОБА_1 чи згідний він з результатом тестування приладом «Драгер» і не пропонували йому їхати для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я.

Також письмове направлення водія для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, яке наявне в матеріалах справи, ОСОБА_1 не вручалося і в його присутності не складалося.

Вказує, що рапорт поліцейського та письмові пояснення ОСОБА_1 про визнання вини не можуть бути належним доказом.

Адвокат Гайтанюк М.М. з`явився в судове засідання апеляційного суду. Йому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Клопотань не заявлено. Просила задовольнити апеляційну скаргу та розглядати у відсутності ОСОБА_1 .

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, неодноразово належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, клопотань від про відкладення розгляду апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не подавав, не поступало і заяв зміну місця проживання чи про перебування в іншому місці з поважних причин.

Так, особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, а також з метою реалізації права на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини(далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.

Твердження апелянта, що поліцейськими ОСОБА_1 не роз`яснено і не забезпечено його право на правову допомогу адвоката перед проходженням огляну на стан алкогольного сп`яніння та перед складанням щодо нього протоколу про адмінправопорушення не є слушним, оскільки право на захист виникає не в момент зупинення водія, а з моменту складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та роз`яснення прав, оскільки в справі про притягнення до адміністративної відповідальності рішення приймає суд, а не працівники поліції. Право користуватися юридичною допомогою адвоката було реалізоване ОСОБА_1 , про що свідчить залучення адвоката, який представляє його інтереси в суді. Тому вважаю, що у даному випадку не порушено право ОСОБА_1 на захист.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 01 липня 2024 року серії ААД № 585576 (а.с. 1) 01 липня 2024 року о 19.15 год. ОСОБА_1 в м. Яремче по вул. Свободи керував автомобілем ВАЗ д.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння (нечіткість вимови, різкий запах алкоголю з порожнини рота), результат огляду за допомогою Алкотестер Драгер 6810 - 1,93 ‰ проміле. Цим порушив вимоги п. 2.9. а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обвинувачення є зрозумілим та таким, що не підлягає будь-якому подвійному тлумаченню.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - інспектором СРПП ВП №1 (м. Яремче) старшим лейтенантом поліції Бойченюком В.В. з дотриманням вимог ст. 254 КУпАП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним.

ОСОБА_1 власноручним підписом у відповідній графі протоколу підтвердив, що йому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та дав пояснення: «випив пиво алкогольне після чого керував тз».

Звертаю увагу, що власноручний підпис підтверджує волевиявлення особи, дійсність документу, свідчить про відповідальність за його зміст.

Апелянт наголошує, що ОСОБА_1 не вручено та не надіслано засобами поштового зв`язку, що також в свою чергу є істотним порушенням права ОСОБА_1 на захист, однак такі доводи не знайшли свого підтвердження, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 підписав протокол і не відмовився від отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення. Відсутність копії такого протоколу у матеріалах справи свідчить про те, що ОСОБА_1 отримав таку копію, йому відомий зміст протоколу та він користується передбаченими законодавством правами, зокрема правом на захист, про що свідчить залучення адвоката, який представляє його інтереси в суді, тому вважаю, що у даному випадку не порушено право ОСОБА_1 на захист.

Роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (а.с. 5), не підписана ОСОБА_1 , але засвідчує результат тесту, проведеного за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810» - 1,93‰ проміле, який значно перевищує гранично допустиму норму (0,2 проміле).

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3) вбачається, що ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками, такими як: нечітка вимова, різкий запах алкоголю з рота пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою «Drager Alcotest 6810», з результатом 1,93 ‰ проміле, з результатом огляду ОСОБА_1 погодився та підписав акт.

Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у Яремчанську ЦРЛ (а.с. 4), вбачається, що водій ОСОБА_1 , в якого виявлені ознаки сп`яніння пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою «Drager Alcotest 6810», з результатом 1,93 ‰ проміле.

В рапорті від 01 липня 2024 року (а.с. 2) інспектор СРПП ВП №1 (м. Яремче) старший лейтенант поліції Бойченюк В.В., доповідає начальнику про те, що того дня поступило орієнтування, що водія транспортного засобу марки ВАЗ д.н. НОМЕР_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. В подальшому після зупинки вказаного транспортного засобу було запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, водій вказав що не вживав спиртне, але пройшов огляд на стан сп`яніння з результатом 1,93 ‰ проміле. Також під час перевірки документів було встановлено, що ОСОБА_1 немає оригіналу посвідчення водія, про що також було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Враховую, що рапорти поліцейських за своїм правовим змістом є документами, якими поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності з всіма наявними доказами. Тому твердження апелянта про те, що рапорт поліцейського не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення не є слушним.

На відеозаписах, які містяться на компакт-дисках в матеріалах справи (а.с. 7), безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано рух та подальшу зупинку транспортного засобу марки ВАЗ д.н. НОМЕР_1 у зв`язку з порушення ПДР, а саме рух без пристебнутого паска безпеки. Після зупинки працівники поліції перевіряють документи у водія, проте він їх не надав. Встановивши особу, працівники поліції запитати ОСОБА_1 чи вживав він алкоголь, останній сказав, що ні, далі працівники поліції надали ОСОБА_1 сертифікат на прилад «Drager Alcotest 6810» повідомили про виявлені ознаки сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці. ОСОБА_1 не давав чіткої відповіді, але в подальшому погодився та пройшов огляд на стан сп`яніння з результатом 1,93 ‰ проміле, що свідчить про перебування у стані алкогольного сп`яніння. Далі працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.

Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено без належної відеофіксації технічними засобами відеозапису, за відсутності двох свідків, відеозаписи перериваються і не містять повної інформації з місця події не є слушним, оскільки досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. Під час проведення огляду працівники поліції застосовували технічні засоби відеозапису, а тому в даному випадку проведення огляду у присутності двох свідків не було обов`язковим.

Також не є слушним твердження апелянта про те, що розбіжності в часі початку події на відеозаписах та в протоколі, оскільки такі розбіжності не є суттєвими, не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та не впливають на правову кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 та доведеності його винуватості.

Твердження апелянта, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі і достатні докази законної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не є слушним, оскільки причини та обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не підлягають встановленню, оскільки предметом доказування в межах даної справи є саме фактичні дані щодо керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено у зв`язку з порушенням ПДР, а саме рух без пристебнутого паска безпеки.

Таким чином вище викладена сукупність доказів поза розумним сумнівом доводять, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу та керував ним у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог п.п. 2.9. а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні приписи містить Інструкція.

Також, за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Наявні у матеріалах справи докази підтверджують, що водій ОСОБА_1 у якого поліцейським виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, на пропозицію поліцейського пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, за результатами якого - він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, погодився з його результатами.

Твердження апелянта про те, що поліцейські не питали у ОСОБА_1 чи згідний він з результатом тестування приладом «Драгер» і не пропонували йому їхати для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я не є слушним та спростовується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема актом огляду на стан сп`яніння, на якому наявний підпис ОСОБА_1 , що свідчить про згоду з результатом огляду.

Також згода ОСОБА_1 з результатом огляду на місці підтверджується наявними відеозаписами на яких ОСОБА_1 не висловлював заперечень з результатом і бажання пройти огляд у медичному закладі.

Оскільки ОСОБА_1 погодився з результатами огляду, який він пройшов на місці, поліцейські не мали підстав доставити його до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому твердження апелянта про те, що працівники поліції не доставили його на повторний огляд у медичний заклад не є слушним.

Також не є слушним твердження про те, що ОСОБА_1 не було вручене письмове направлення водія для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки водій не доставлявся у медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння, бо погодився з результатом огляду на місці зупинки, а направлення лише фіксує такий факт.

Таким чином, вважаю, що в даному випадку дотримано приписів Інструкції, Порядку та ст. 266 КУпАП, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вважається таким, що пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Твердження апелянта про те, що поліцейськими огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушенням вимог закону, оскільки відсутні докази про належний стан технічного приладу - алкотесту «Драгер» не є слушним.

За змістом п. 5 Розділу 2 Інструкції саме на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, поліцейський надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Як вбачається з відеозаписів ОСОБА_1 було надано сертифікат відповідності на прилад «Drager Alcotest 6810».

Перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки, Газоаналізатор Drager Alcotest, в тому числі 6810, включений до вказаного переліку.

Окрім того, згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» Газоаналізатори Drager Alcotest мають свідоцтво про державну реєстрацію № 14455/2014, у якого необмежений строк дії.

Тому доходжу висновку, що показники застосованого спеціального технічного засобу є допустимими доказами.

Отже встановлено, що ОСОБА_1 , будучи водієм транспортного засобу марки ВАЗ д.н. НОМЕР_1 , у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння, пройшов огляд на стан сп`яніння у відповідності до закону, та встановлено стан сп`яніння, а тому вважаю, що матеріалами провадження у своїй сукупності поза розумним сумнівом доведено, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу та керував ним у стані сп`яніння.

Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності постанови суду першої інстанції та наявності підстав для її скасування з закриттям провадження у справі, за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому її необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Гайтанюк Мар`яни Миколаївни, що діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 06 вересня 2024 року, щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло