ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/6028/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2024 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Бондаренко М.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановила:

До Дарницького районного суду м. Києва 04 вересня 2024 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17 серпня 2024 року серії ААД № 729860, водій ОСОБА_1 17 серпня 2024 року, о 19 год. 20 хв., за адресою: м. Київ, вул. Сімферопольська, 8, керував транспортним засобом «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; хитка хода, невнятна мова. Від проходження огляду у встановленому законом порядку за допомогою тесту Драгер та у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився на бодікамеру поліцейського. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адвокат Решко С.С. у судовому засіданні вказав на те, що ОСОБА_1 у день та час зазначений у протоколі не керував транспортним засобом «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 . Наголосив, що у той вечір ОСОБА_1 разом зі своїми друзями після завершення робочого дня вживав алкогольні напої та опісля завершення застілля викликав свого сина ОСОБА_2 , який забрав його разом зі службовим автомобілем. Керуючи автомобілем його син, який є недосвідченим водієм, допустим порушення вимог ПДР та заїхав на вул. Сімферопольську, яка має односторонній рух. Після порушення сином правил дорожнього руху виникла сімейна сварка між батьком та сином, яка призвела до залишення сином автомобіля та самого ОСОБА_1 , який продовжував перебувати в автомобілі. Отже, стверджує, що працівниками поліції не правильно встановлено суб`єкта адміністративного правопорушення. Також адвокат просив надати критичну оцінку показанням свідків, які були присутні на місці події, оскільки такі є суперечливими. У зв`язку чим, просив суд закрити справу стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Суддя, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення адвоката Решка С.С., дійшла таких висновків.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 729860 від 17 серпня 2024 року, складений стосовно ОСОБА_1 ; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції; пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; копія водійського посвідчення ОСОБА_1 ; реєстраційна картка транспортного засобу «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 ; відеозапис з бодікамери поліцейського 473918, 473495, 470308

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінила докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду. Тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря-фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 Інструкції).

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами у справі, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 17 серпня 2024 року серії ААД № 729860, з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР, у протоколі в повній мірі викладено суть правопорушення, зокрема він складений за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КНП «Соціотерапія» від 17 серпня 2024 року, згідно огляду якого такий огляд не проводився через відмову ОСОБА_1 ;

- письмовими поясненням свідка ОСОБА_3 , який вказав, що 17 серпня 2024 року, о 18 год. 10 хв. став свідком події, як на вул. Сімферопольській побачив на зустрічній смузі автомобіль «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 . У автомобілі сидів водій з ознаками алкогольного сп`яніння та коли почав телефонувати працівникам поліції той побачив це і почав їхати далі. Він від`їхав приблизно 50 метрів та заглох;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 , яка зазначила, що 17 серпня 2024 року, о 20 год. 24 хв. проходила на вул. Сімферопольській і побачила на зустрічній смузі автомобіль «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 . Він їхав по зустрічній смузі, тому викликали працівників поліції, аби не утворилось ДТП. Декілька разів водій хотів почати рух, але не вдавалось.

- відеозаписом з бодікамери поліцейського, відео розпочинається з того як свідки надають пояснення щодо керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Після чого працівниками патрульної поліції було вказано на наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на виявлення стану сп`яніння на газоаналізаторі Alcotest drager, на що ОСОБА_1 відмовляється. Стосовно ОСОБА_1 було складено протоколи, з якими його було ознайомлено, роз`яснено права відповідно до Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Дослідивши вказані матеріали справи суд дійшов висновків, що ними підтверджується факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

Щодо пояснень адвоката особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про відсутність доказів керування саме ним транспортним засобом, а тому відсутність обов`язкового елементу складу адміністративного правопорушення суб`єкту, що тягне за собою відсутність складу адміністративних правопорушень, то суд зазначає таке.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Відповідно до п.2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних та токсичних речовин.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Тобто, обов`язковим елементом об`єктивної сторони є керування транспортним засобом.

З приводу посилання адвоката на те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем, суд вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки як убачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, на ньому зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу та після того, як до нього підійшли співробітники поліції, саме ОСОБА_1 перебував в автомобілі на сидінні водія, будь-яких заперечень про те, що він не керував автомобілем не висловлював. Навпаки, він декілька разів підтвердив факт керування транспортним засобом.

Окрім цього, керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтверджується поясненнями свідків та відеозаписом, які суд дослідив і які суд вважає беззаперечними та такими, що узгоджуються із матеріалами, доданими до протоколів.

Попри доводи адвоката, суддя вважає, що зазначення свідком ОСОБА_3 іншого часу, коли відбулась подія не спростовує викладених у протоколі обставин та є технічною опискою, оскільки на відеозаписі зафіксовано, як свідки послідовно та ствердно розповідають працівникам поліції події, свідками яких вони стали. До того ж вартим уваги і те, що згадані свідки були очевидцями ще факту як безпосередньо ОСОБА_1 перебуваючи за кермом автомобіля намагався здійснювати рух транспортним засобом.

Суддя не вбачає жодних підстав для того, щоб вважати інакше.

При цьому адвокат Решко С.С. не заявляв клопотань про допит цих свідків у судовому засіданні, а лише просив надати їх показанням критичну оцінку.

Водночас у суду не має підстав не довіряти вказаним свідченням свідків, адже вони не є особами, яких можна вважати зацікавленими у розгляді справи, оскільки не мають жодних відносин із особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Водночас надає критичну оцінку суддя доводам адвоката з приводу керування транспортним засобом сином ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , 2005 р.н.

ОСОБА_1 впродовж всього відеозапису жодного разу не вказував на будь-яких інших осіб, які керували його автомобілем, не називав будь-яких імен, зокрема свого сина.

З огляду на все наведене, суддя не бере до уваги надані у судовому засіданні непослідовні пояснення, позаяк такі ґрунтуються на власній інтерпретації подій, але не доведені у судовому засіданні жодним доказом.

Разом з цим, не підлягає сумніву, що ОСОБА_1 17 серпня 2024 року, о 19 год. 20 хв., за адресою: м. Київ, вул. Сімферопольська, 8, керував транспортним засобом «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння (зі слів адвоката у стані алкогольного сп`яніння). Від проходження огляду у встановленому законом порядку за допомогою тесту Драгер та у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився на бодікамеру поліцейського, тим самим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя вважає, що докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють один одного, повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають у суду сумнівів.

Отже, з огляду на те, що у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, обставин, які пом`якшують та обтяжують його відповідальність, вважаю, що стягнення у виді штрафу в розмірі, що передбачено цією санкцією, із позбавленням права керувати транспортними засобами, відповідає вимогам ст. 23, 33 КУпАП і є домірним вчиненому.

Накладення такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, статтями 23, 33, 40-1, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,

ухвалила:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня винесення постанови у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 підлягає стягненню подвійний розмір штрафу у сумі 34 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Марина БОНДАРЕНКО