КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/4800/2024
Головуючий в суді І інстанції Комаревцева Л.В.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 жовтня 2024 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю захисника Ружицького Олега Мар`яновича, розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 28 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173, 185 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 28 серпня 2024 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, 185 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн., стягнуто судовий збір в сумі 605,60 грн.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що вона 04 серпня 2024 року приблизно о 00 год. 16 хв., за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила хуліганські дії, а саме: викидала побутове сміття з балкону тринадцятого поверху будинку, нецензурно лаялась, чим порушила громадський порядок та спокій громадян, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП. Крім того, 04 серпня 2024 року о 00 год. 30 хв., за адресою: м. Київ, вул. М.Хвильового, 1, громадянка ОСОБА_1 чинила злісну непокору законній вимозі поліцейського, яка виражалась у відмові надавати документи під час комендантської години та відмові припинити вчинення дрібного хуліганства, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Не погоджуючись із даною постановою, ОСОБА_1 30 вересня 2024 року подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказувала, що 28 серпня 2024 року було розглянуто справу про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 173, 185 КУпАП, без її участі і належного повідомлення про розгляд справи. В постанові зазначено, що в судове засідання вона не з`явилася, хоча була належно повідомлена, проте це не відповідає дійсності. Її адреса реєстрації вказана у паспорті і працівники поліції, складаючи протокол, вносили дані саме з паспорта, який вона їм надала. В паспорті зазначено, що адреса реєстрації Дегтярівська, 19 в/ч НОМЕР_1 (командування сухопутних військ ЗСУ МОН України), тобто її адреса для відправки повістки зумисно була вказана невірно для уникнення її участі в судовому розгляді і позбавлення можливості себе захистити, що свідчить про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Також в постанові зазначається, що під час судового розгляду було враховано «особу порушника», однак під час спілкування з працівниками поліції та під час складання протоколів вона неодноразово наголошувала, що є особою з інвалідністю другої групи, проте ці дані не були внесені до протоколу. Крім того, не враховуючи її стан здоров`я, до неї було застосовано спецзаходи та фізичну силу. Такі дії є незаконними і небезпечними для її життя. проте працівники поліції проігнорували її вимоги та прохання не робити цього.

Крім того, вона має статус учасника бойових дій та статус ветерана військової служби, є жінкою і громадянкою України, і таке нелюдське поводження з собою під час незаконного затримання вважає фізичним катуванням. Особи у формі зі зброєю, які не представились працівниками поліції, почали вимагати у неї документи на вході в її будинок, спровокували конфлікт і намагалися її затримати. Застосувавши фізичну силу, спецзасіб - газ і кайданки, її було доставлено до Дарницького управління поліції. Під час складання протоколів відносно неї, перебуваючи в управлінні поліції Дарницького району о 03:00 ночі, вона була позбавлена можливості скористатись правом на правову допомогу, а поліцейським не було вжито жодних дій щодо надання їй можливості реалізувати своє право на отримання такої допомоги, незаконні дії свідчать про порушення її прав. Крім того, в протоколах як доказах до оскаржуваної постанови невірно вказаний її номер телефону, що також виключало можливість її сповіщення про розгляд в суді.

Щодо обставин справи, пояснювала, що 03 серпня приблизно о 23:30 вона поверталась з прогулянки разом з собакою за адресою АДРЕСА_2 , де на парадному зустріла людей, одягнених у поліцейську форму, які почали ставити їй питання стосовно того, чи не чула вона вибухів та чи бачила феєрверки, на що відповіла, що нічого подібного особисто не чула і не бачила. Також вона попросила представитися та показати документи для з`ясування, хто ці особи, пояснивши, що не має часу на спілкування, так як до початку комендантської години залишається мало часу і їй необхідно вивести на прогулянку другу собаку, на що їй чоловік, одягнений у форму, різко та хамливо побажав «гарного вечора», не надавши жодного документа та пояснень і пішов разом з жінкою, яка також була одягнена у поліцейську форму.

Піднявшись додому, вона взяла другу собаку та вивела її на прибудинкову територію для вигулу. Повертаючись до парадного, вона побачила тих самих осіб, одягнених у поліцейську форму, які знову стояли на вході до будинку. Чоловік, одягнений у поліцейську форму, побачивши її з другою собакою, почав вимагати, щоб вона прибрала собаку, начебто собака проявила агресію і одразу поклав руку на зброю. Вона, намагаючись йому пояснити, що собака не є агресивною, виконувала вимогу озброєного чоловіка, одягненого у поліцейську форму, вона відчула загрозу своєму здоров`ю та життю.

На її вимогу надати їй посвідчення поліцейських та представитися, ці особи проігнорували її вимоги та перешкоджали їй зайти до будинку. Також вона попереджала, що їх дії, а саме перешкоджання руху її додому призведе до порушення комендантської години, у чому вбачала навмисні дії цих осіб, озброєних та одягнених у поліцейську форму. Тоді чоловік, одягнений у поліцейську форму, сказав їй, що вона затримана, тримаючись увесь час за зброю. Вона відчувала загрозу своєму життю та здоров`ю, вимагала посвідчення та пояснення підстав оголошеного затримання, на що ці особи і надалі, дуже агресивно налаштовані, ігнорували її вимоги та продовжували перешкоджати їй, не надаючи жодних документів. Коли вона почала наближатися до дверей у під`їзді, озброєний чоловік відштовхнув її на жінку, одягнену в поліцейську форму, котра стояла позаду неї, остання застосувала до неї фізичну силу, наслідком чого вона отримала травму, а саме перелом ліктя лівої руки. Чоловік, одягнений у поліцейську форму, почав використовувати спеціальні засоби щодо неї, а саме сльозогінний газ та продовжував це робити впродовж тривалого часу. Їм було пояснено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, має дуже слабий стан здоров`я, однак, враховуючи цю інформацію, ці особи не зупинились та надалі продовжували наносити їй тілесні та моральні ушкодження, в чому вона вбачає особисту розправу та цілеспрямовані наміри замаху на її здоров`я та життя. В подальшому приїхали ще люди, одягнені у поліцейську форму, котрі також застосовували до неї фізичну силу, викрутили руки, надягли кайданки та відвезли до Дарницького районного відділу поліції.

Протоколи ГП № 295718 та 295719, про які зазначається в оскаржуваній постанові, були складені вночі 04 серпня 2024 року безпосередньо у холі чергової частини поліції. З моменту її затримання та прибуття до управління поліції, вона в усній формі декілька разів при свідках просила, а потім вимагала залучити їй захисника (адвоката), але її клопотання було проігнороване особою, яка склала та винесла вказані протоколи. Всі ці обставини порушення її права на захист, а саме права при затриманні та складанні протоколу користування юридичною допомогою адвоката зафіксовані на відео, зняте бодікамерами поліцейських.

Після так званого її затримання вона склала заяву щодо незаконних дій осіб, одягнених у поліцейську форму, використання до неї фізичної сили та спеціальних засобів, після чого інші патрульні відвезли її додому.

06 серпня 2024 року для з`ясування обставин справи вона звернулася до канцелярії управління патрульної поліції, де її запевнили, що поки вона буде «на лікарняному» (дві зламані руки в гіпсі), матеріали передаватися до суду не будуть, і вона потім зможе отримати повідомлення. Проте матеріали зразу були передані до суду і через те, що в протоколах було вказано неправильний номер телефону та адресу реєстрації, вона не отримала жодного повідомлення і не змогла бути присутня на судовому засіданні.

Твердження поліцейського, які зазначені в оскаржуваній постанові, що ОСОБА_1 нібито «порушувала громадський порядок та спокій громадян» та «не надавала документи під час комендантської години», не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Порушення порядку складання протоколу, незазначення її адреси та номеру телефону, незабезпечення права на правову допомогу, невжиття дій щодо надання можливості їй реалізувати своє право на отримання такої допомоги, свідчить про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови, і саме такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 18 лютого 2020 року в справі № 524/9827/16-а.

Щодо строків оскарження постанови, вказувала, що після зняття гіпсу вона звернулася до Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги для забезпечення належного захисту. 17 вересня 2024 року на підставі наказу Північного міжрегіонального центру їй було надано захисника, і фактично лише з цієї дати вона отримала фахову правничу допомогу.

На підставі вищевикладеного просила поновити їй строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 28 серпня 2024 року та закрити провадження в справі.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 додано копію довідки № 7578 КНП «КМКЛ № 1», травмпункт м. Київ від 04 серпня 2024 року, згідно якого ОСОБА_1 поставлено діагноз: забій правої кисті, закритий перелом 4 п`ясткової кістки, правої кисті, без зміщення. Забій лівого ліктьового суглоба. Закритий перелом головчатого підвищення, лівої плечової кістки без зміщення; копію доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 17 вересня 2024 року, яким призначено адвоката Ружницького О.М. для надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1 у справі № 753/16239/24; копію посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , копію посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 , копію посвідчення ветерана військової служби НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_1 , копію паспортного документа з відміткою про реєстрацію місця проживання АДРЕСА_3 з 08 листопада 2017 року.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, при підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду, орган (посадова особа) вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Як регламентують положення ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

Дані вимоги закону під час судового провадження справи за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції належним чином не дотримані, оскільки, докази вручення судової повістки ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні.

Крім того, за приписами ч. 1, 3 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови ОСОБА_1 пропустила з поважних причин, оскільки розгляд справи судом першої інстанції проведено у відсутності ОСОБА_1 , щодо якої відсутні докази вручення їй копії постанови Дарницького районного суду м. Києва від 28 серпня 2024 року.

За наведених обставин та з метою забезпечення реалізації права ОСОБА_1 на допуск до правосуддя, в якому не може бути відмовлено з формальних підстав, апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.

Вислухавши пояснення захисника Ружицького О.М. , який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

За змістом статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції зазначені вимоги закону при розгляді справи стосовно ОСОБА_1 виконані не були.

За змістом ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише який є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчинення адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із зазначенням усіх її складових, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчиненні процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності. При розгляді справи службові особи, що здійснюють розгляд, повинні керуватися виключно даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наведене дає підстави стверджувати те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідної службової особи виникають після вчинення адміністративного правопорушення, а також наявності даних, які вказують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення в цілому та його об`єктивної сторони зокрема.

Статтею 173 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.

Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що призвели до порушення громадського порядку і спокою громадян.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну чи кримінальну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху, справи приватного обвинувачення, домашнє насильство тощо).

Також з диспозиції статті вбачається, що одним з елементів об`єктивної сторони є місце вчинення правопорушення - громадські місця, тобто місця скупчення громадян, проведення громадських заходів, тощо.

Тобто, громадське місце є обов`язковою ознакою, яка підлягає доказуванню під час розгляду справи про адміністративні правопорушення. Громадським місцем визначається вільна в доступі необмеженому колу осіб територія нежитлового та невиробничого призначення, яка використовується для задоволення особистих потреб, у межах якої здійснюється державне регулювання суспільних відносин з охорони громадського порядку. Отже громадське місце є публічним і знаходиться у вільному доступі для необмеженого кола осіб, незалежно від соціальної, групової чи іншої належності й без будь-яких спеціальних дозволів.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

До поняття «інші подібні дії» слід віднести такі прояви дрібного хуліганства, як: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, покликаних слідкувати за порядком; співання нецензурних пісень, розповідання вульгарних анекдотів групам людей; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; ґвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; публічне справляння природних потреб у невідведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільне без потреби зупинення комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявом неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах; зривання афіш, плакатів, газет, оголошень зі стендів; умисна (з бешкетництва) швидка їзда на автомобілях та мотоциклах по калюжах поблизу тротуарів, зупинок, інших місць скупчення людей тощо.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Диспозицією ст. 185 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, суспільні відносини у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

При цьому суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у форму умислу.

За змістом роз`яснень п. 7 Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1992 року (з подальшими змінами), злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Ухвалюючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 173, 185 КУпАП, суд першої інстанції визнав доведеним те, що остання вчинила правопорушення, яке проявилось у викиданні побутового сміття з балкону тринадцятого поверху будинку, нецензурній лайці, чим порушено громадський порядок та спокій громадян, а також у відмові надавати документи під час комендантської години та відмові припинити вчинення дрібного хуліганства, вчинивши злісну непокору законній вимозі поліцейського.

Дані обставини судом встановлені з протоколів про адміністративні правопорушення серії ГП № 295718 та серії ГП № 295719, протоколом АЗ № 075566 про адміністративне затримання ОСОБА_1 , відеозаписами з бодікамер.

Разом з цим, на переконання апеляційного суду, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих їй правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5-1 Закону України «Про національну поліцію» ознаками належності до поліції є символіка поліції, однострій поліцейських, спеціальні звання, відомчі відзнаки, спеціальний жетон та службове посвідчення поліцейського.

Відповідно до п. 1 - 3 ч. 1, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

З відеозаписів бодикамер поліцейських, долучених до матеріалів справи, апеляційним судом встановлено наступні обставини.

На відеозаписі з бодікамери 472723 зафіксовано, що 03 серпня 2024 року о 23:37 на виклик працівника поліції, який знаходиться в салоні службового автомобіля, жіночий голос повідомляє, що у дворі будинку, де вона проживає, щось важке впало декілька разів, по звуку схоже або на вибухи, або на феєрверк, після чого з під`їзду вийшов чоловік, сказав, що це матрац, і забрав його. Поліцейський патруль за вказівками жінки, яка звернулася з цим викликом, прибувають на місце події і знаходяться біля під`їзду будинку по АДРЕСА_2 .

О 23:45 поліцейські знаходяться біля вхідної двері до під`їзду, з`являється ОСОБА_1 з собакою, поліцейський запитує, чи вона тут проживає, на що ОСОБА_1 відповідає ствердно, і на запитання поліцейського, чи довго вона тут гуляє, повідомляє, що хвилин 15-20 біля під`їзду. На питання, чи чула вона якісь вибухи, ОСОБА_1 відповідає, що в неї стара собака, яка зараз буде стресувати, просить не лякати їх і пропустити до будинку. На повторне запитання поліцейського, чи чула вибухи, відповіла, що ні. Поліцейський зверталися до напарниці з проханням відібрати особисті дані ОСОБА_1 , на запитання останньої, навіщо це, повідомив, що це тому, що вона єдина хто тут є, вони проводять опитування. ОСОБА_1 каже, що це неправомірно. Поліцейський відповідає «до побачення» і припиняє спілкування.

О 24:47 поліцейські зустрічають на прибудинковій території чоловіка, який на їх запитання повідомив, що нічого не чув, підозрілих осіб не бачив.

О 23:49 поліцейські спілкуються на прибудинковій території з жінкою, яка повідомила, що з вікна тричі викидали якісь важкі речі у мішках з верхнього поверху на навіс над під`їздом, який оббито руберойдом і тому було схоже на вибухи. Жінка демонструє з власного телефону якийсь відеозапис, повідомляє, що зображені на ньому особи сварилися між собою та викидали якісь мішки.

О 23:51 на прибудинковій території чутно віддалені крики. О 23:52 напарниця поліцейського каже, що це кидає мішки та жінка, яка гуляла з собакою, і в цей час на асфальт біля навісу під`їзда, під яким стоять поліцейські, гучно падає пакет.

О 23:56 жінка, яка демонструвала відео, та яка стоїть у дворі, спостерігаючи розвиток подій, каже, що кидають з 7 поверху.

О 00:30 фрагмент відеозапису починається з того, що поліцейський, стоячи перед вхідними дверима до під`їзду, вимагає від ОСОБА_1 , щоб вона прив`язала собаку, на що вона запитує, яким чином і які для цього підстави. Поліцейський відповідає, що комендантська година, наполягає, щоб ОСОБА_1 прив`язала собаку. В цей час ОСОБА_1 накрутила поводок на перила сходів до під`їзду, повідомила, що собака не кусається, не є агресивною. Поліцейський каже, що продемонструє посвідчення лише коли собака буде прив`язана. ОСОБА_1 пропонує обом працівникам поліції почергово тримати кінець накрученого на перила повідка, фіксуючи собаку як прив`язану, вони не реагують.

О 00:32 підходить знайомий ОСОБА_1 чоловік, який уводить собаку далі на її прохання.

О 00:34 поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що вона затримана, на що вона нецензурно висловлюється. Поліцейський підходить ближче і намагається її втримати, вона б`є його ногою. Присутній знайомий ОСОБА_1 просить не застосовувати до неї фізичну силу, оскільки у неї травма хребта. ОСОБА_1 емоційно коментує дії поліцейських. Поліцейські застосовують сльозогінний газ із балончика, вимагають заспокоїтися.

О 00:37 поліцейські застосовують кайданки до ОСОБА_1 та ведуть до службового автомобіля, повторно повідомляючи, що вона затримана.

О 00:38 поліцейський каже знайомому ОСОБА_1 чоловіку, що «не треба бити працівників поліції ногами і кидати речі з балкону».

О 00:50 з ОСОБА_1 на її прохання знімають кайданки, дають випити води з пляшки та вмити обличчя.

На відеозаписі з бодікамери 473498 зафіксовано о 00:47 патрульний автомобіль, біля якого на асфальті у кайданках сидить ОСОБА_1 , поруч стоять працівники поліції і її знайомий чоловік. Поліцейський з`ясовує у чоловіка, чи це дійсно його черевики перед під`їздом, він погоджується. Поліцейський коментує це як «розлучення по-італійськи». ОСОБА_1 каже, що розлучення було в травні, і звертається до чоловіка з питанням, коли він забере речі.

На відеозаписі з бодікамери 472380 зафіксовано, що ОСОБА_1 о 00:53 пояснює працівнику поліції, який допомагає їй вмиватися, що поліцейські, які приїхали на виклик і затримали її, не показували своїх посвідчення.

О 00:58 ОСОБА_1 сидить на лавці у дворі будинку, та пояснює працівникам поліції, що вона командир розвідки, цей чоловік сапер, у них аб`юзивні стосунки. Вони не живуть разом, розлучилися у травні, він прийшов забрати речі, вона виставила їх за поріг квартири, він розлютився і почав їх викидати.

Системний аналіз подій, відображених на відеозаписах з бодікамер поліцейських, дає підстави для наступних висновків:

Факту викидання ОСОБА_1 побутового сміття з балкону тринадцятого поверху будинку, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, на відеозаписах не зафіксовано, а при спілкуванні з поліцейськими о 00:58 відеозапису, бодікамера 472380, ОСОБА_1 ці обставини категорично заперечує;

Особу жінки, яка о 23:49 03 серпня 2024 року зі свого телефону демонструє поліцейським власні відеозаписи, з яких патрульна поліції ідентифікувала зображену на них жінку як особу, з якою вони вже спілкувалися о 23:45, та яка нібито викидала речі з балкону, не встановлено і свідком її у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено;

При спілкуванні з ОСОБА_1 працівники поліції ані на початку спілкування, ані до моменту доставлення її як затриману особу до відділу поліції, не представилися, не повідомили своїх посад і спеціального звання та не пред`явили посвідчення на її неодноразові вимоги, внаслідок чого ОСОБА_1 не мала можливості ідентифікувати їх саме як поліцейських, і відповідно у неї не виникало передбаченого законом обов`язку виконувати їх вимоги;

Поведінка ОСОБА_1 , розцінена поліцейськими як дрібне хуліганство (а саме висловлювання нецензурою лайкою), фактично спровокована діями самих поліцейських, які не представилися, не повідомили своїх посад і спеціального звання та не пред`явили посвідчення на її неодноразові вимоги, при цьому фізично не пропускали її разом із собакою до будинку, де вона проживає, вимагаючи прив`язати собаку, що унеможливлювало дотримання ОСОБА_1 режиму комендантської години, і в подальшому застосували до неї спеціальні засоби (сльозогінний газ) та засоби обмеження руху (кайданки), незважаючи на попередження про наявність у неї інвалідності другої групи, чим викликали відповідну обстановці емоційну реакцію.

Також слід зауважити, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» особи, до яких застосовано адміністративне затримання, мають право на правничі послуги, що полягають у здійсненні представництва їх інтересів в судах, інших державних органах (зокрема, органах внутрішніх справ), органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; складенні документів процесуального характеру.

Разом із тим, при затриманні ОСОБА_1 , незважаючи на її неодноразові вимоги у відділі поліції забезпечити їй правничу допомогу, такі вимоги задоволені не були.

Таким чином, на переконання суду апеляційної інстанції, відомостями, зазначеними в протоколах про адміністративне правопорушення, складених щодо ОСОБА_1 , а також відомостями, що містяться в доданих до цих протоколів документах, не доведено те, що в діях ОСОБА_1 є склад інкримінованих їй правопорушень.

В свою чергу, суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи не спростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі - презумпції невинуватості. При цьому усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Наведених обставин суд першої інстанції не врахував, в зв`язку з чим неправильно застосував ст. 173, 185 КУпАП і безпідставно наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення дрібного хуліганства та злісну непокору законній вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при розгляді справи судом першої інстанції не дотримано вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП, згідно з якими, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі ст. 173, 185 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

З матеріалів цієї справи убачається, що заходи процесуального примусу, що пов`язані із забезпеченням присутності ОСОБА_1 при розгляді справи, судом першої інстанції не застосовувались.

В свою чергу, розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 перешкодив суду повно і всебічно з`ясувати обставини справи, які мають значення для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, що є істотним порушенням вимог законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративних правопорушень, передбачених 173, 185 КУпАП, а тому дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 .

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що наявною сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених 173, 185 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених 173, 185 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 28 серпня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 28 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за 173, 185 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173, 185 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.