Провадження № 33/824/4070/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

За участі секретаря судового засідання Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2024 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Великобританії, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №682089 від 22.05.2024 зазначено, що 22.05.2024 року о 17 год. 20 хв. в с. Забуччя по автодорозі Т1001 Ворзель-Забуччя М06 6км+350м, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи з другорядної дороги, не надав переваги в русі транспортному засобу «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався по головній дорозі. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.16.11 Правил дорожнього руху і вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2024 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Постанова мотивована тим, що згідно наявних доказів в діях ОСОБА_2 не вбачається порушень п.16.11 Правил дорожнього руху, оскільки останній переконався у безпечності свого маневру та у тому, що були відсутні інші автомобілі та почав рух.

Вказані обставини підтверджуються як письмовими, так і наданими в суді поясненнями ОСОБА_2 , які є логічними, повними та такими, що повністю узгоджуються між собою та з іншими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Не погодившись із вказаною постановою захисник потерпілого ОСОБА_1 - адвокат Стариченко М.П. звернувся з апеляційною скаргою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів перевищення ОСОБА_1 дозволеної швидкості руху, яке могло б спровокувати ДТП, чи будь-яке інше порушення ПДР.

Вважає, що ОСОБА_2 повинен був двічі пересвідчитись у відсутності інших автомобілів на головній дорозі, якщо у цьому була потреба, але він знехтував цим правилом.

Вказує, що судом першої інстанції взагалі не бралася до уваги і не досліджувалася схема місця ДТП.

Зазначає, що зі схеми чітко видно, що на місці перехрестя другорядної і головної дороги знаходився дорожній знак «Дати дорогу», на який особа, що притягається до відповідальності була зобов`язана звернути увагу. Саме характер руху ТЗ під керуванням ОСОБА_2 є причиною виникнення даної ДТП та її наслідків.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги також вказує, що обставин які, перешкоджали чи обмежували можливість особи, яка притягається до відповідальності, об`єктивно виявити рух автомобіля «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався головною дорогою, не встановлено.

На підставі викладеного, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 , винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був повідомлений про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на адресу, яка вказана особисто ним у письмових поясненнях (а.с.3), що підтверджується трекінгом Укрпошти, згідно якого 1 жовтня 2024 року конверт було повернуто відправнику (Київському апеляційному суду) у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Згідно загальної практики, днем належного вручення копії судового рішення може бути встановлений виключно з відповідної відмітки на поштовому повідомленні або розписки про отримання копії судового рішення (зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №205/1129/19).

Також слід зазначити, що ОСОБА_2 був обізнаний про саму подію ДТП, про те, що справу буле передано до суду, відтак мав цікавитись розглядом справи.

З огляду на наведене, суд ухвалив розглядати справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Заслухавши потерпілого ОСОБА_1 , його адвоката Стариченка М.П., який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

При розгляді матеріалів справи, суд першої інстанції, виходив з матеріалів, які включають протокол про адміністративні правопорушення, схему місця ДТП, яка містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди, таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження, з підписами учасників ДТП, письмовими поясненнями.

Закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, суд першої інстанції зазначив, що згідно наявних доказів в діях ОСОБА_2 не вбачається порушень п. 16.11 ПДР, оскільки останній переконався у безпечності свого маневру та у тому, що були відсутні інші автомобілі та почав рух. Вказані обставини підтверджуються як письмовими так і наданими в суді поясненнями ОСОБА_2 , які є логічними, повними та такими, що повністю узгоджуються між собою та з іншими доказами, що містяться у матеріалах справи.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погодитись не може з огляду на наступне.

Порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 2.3б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 16.11 ПДР на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Стаття 245 КУпАП визначає, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто, зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 682089 від 22 травня 2024 року, з якого слідує, що 22.05.2024 року о 17 год. 20 хв. в с. Забуччя по автодорозі Т1001 Ворзель-Забуччя М06 6км+350м, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи з другорядної дороги, не надав переваги в русі транспортному засобу «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався по головній дорозі. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

На схемі місця ДТП від 22 травня 2024 року відображено місця розташування автомобіля «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 , на проїзній частині, місце їх зіткнення, перелік видимих пошкоджень транспортних засобів.

В поясненнях ОСОБА_2 зазначено, що він рухався у напрямку з Ірпеня до Михайлівки-Рубежівки, на перехресті у с. Забуччя, дотримуючись ПДР, повернув праворуч повільно знижуючи швидкість та увімкнувши індикатор повороту ліворуч почав виконувати розворот через перериваючу лінію у бік заправочної станції КЛО, коли майже завершив маневр, відчув удар в задню частину машини з лівого боку, від якого машина почала завалюватися на бік, він був змушений зробити все необхідне задля запобігання перегортання машини, побачивши дим з під капоту відігнав машину на безпечну від заправ очної станції відстань на випадок загоряння або вибуху акумулятора, після чого зупинився, перевірив джерело диму, усунув причину загоряння, яка сталася внаслідок удару.

В поясненнях ОСОБА_1 зазначено, що він рухався зі сторонни Житомирської траси в сторону села Забуччя. Під`їжджаючи до перехрестя з сторони другорядної дороги виїхав Mercedes з іноземною реєстрацією на головну, не поступився дорогою. Він зробив екстрене гальмування, зіткнення не уникнув. У разі зіткнення машини отримали пошкодження як матеріальні, так і фізичні. У ДТП потерпілих нема. Винним себе не вважає.

Як вбачається зі схеми ДТП та пошкоджень транспортних засобів, автомобіль «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 має ушкодження переднього бампера, капот, лобове скло, а на автомобілі «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 пошкоджено ліва задня частина будки. Учасники ДТП особисто поставили свої підписи в схемі ДТП, таким чином підтвердивши, що зазначені в ній обставини є дійсними.

Суд першої інстанції взяв до уваги пояснення ОСОБА_2 та не дав оцінку поясненням ОСОБА_1 .

Не можна погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки підставою притягнення до відповідальності ОСОБА_2 п. 16.11 ПДР, а саме не надав перевагу у русі транспортному засобу , що рухався по головній дорозі.

Це ж саме підтверджується у поясненнях потерпілого ОСОБА_1 , тому висновок суду першої інстанції, який ґрунтується виключно на суб`єктивному ставленні особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, без урахування пояснень іншого учасника ДТП, є помилковими та не спростованими матеріалами справи.

ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 їхав по головній дорозі, що надавало йому пріорітет у русі, ОСОБА_2 пересікав головну дорогу виїжджаючи із другорядної і не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, оскільки його обов`язком було дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

За змістом ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішній переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, дослідивши наведені вище докази в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.16.11 ПДР знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з подією ДТП та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що провадження у даній справі відносно ОСОБА_2 слід закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Водночас, згідно з п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Правила ч.2 ст.38 КУпАП визначають строки накладення адміністративного стягнення. Дана норма регламентує, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій і четвертій цієї статті.

Разом з тим, сплив строку накладення адміністративного стягнення, на відміну від відсутності в діях особи складу чи події адміністративного правопорушення, або ж вчинення особою дій в стані крайньої необхідності чи необхідної оборони, є очевидно нереабілітуючою підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2024 року скасувати.

Ухвалити нову постанову такого змісту.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана