справа № 619/433/24
провадження № 3/619/108/24
Постанова

іменем України

30 січня 2024 року,

суддя Дергачівського районного суду Харківської області Нечипоренко І.М., розглянула у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, громадянки України, заміжньої, яка перебуває у декретній відпустці, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

установила:

27.12.2023 інспектором СЮП ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції Семеновою І.Ю. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 728131 стосовно ОСОБА_1 , згідно даних якого 22.12.2023 приблизно о 21 год 17 хв за адресою: АДРЕСА_2 , остання не виконала своїх батьківських обов`язікв щодо свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: дитина отруїлася лікарськими засобами «Дентокінд» та була доставлена до ОДКЛ м. Харків, де діагноз підтвердився випискою № 17254, унаслідок чого було порушено вимоги ст. 150 СК України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, в системі «Електронний суд» надіслала клопотання, у якому просить здійснити розгляд справи за її відсутності та просить закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. У обґрунтування клопотання зазначено, що вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною і завжди уважно ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків. Ліки в квартирі завжди зберігаються в недоступному для дітей місці. ЇЇ дитина ОСОБА_2 грався з іншим хлопчиком, який завітав до них у гості, в кімнаті. Вона на короткий час відійшла в іншу кімнату, повернувшись вона побачила що її син грається тюбиком препарату для немовлят, який застосовується з метою поліпшення процесу прорізання зубів. Тобто, препарат дозволяється навіть немовлятам і не є серйозним лікарським засобом. Вона не залишала цей препарат у доступному для дітей місці, як воно до нього потрапило - не знає. Чи проковтнула дитина цей препарат чи ні, або взагалі відкривала вона його і вживала самі ліки до рота вона також не знає, але, про всяк випадок вирішила подзвонити педіатру для консультації з цього приводу. Педіатр порекомендувала їй викликати швидку допомогу, що вона і зробила. Лікар швидкої допомоги сказав, що необхідно промити шлунок, на що вона також погодилась. Одразу після процедури вона забрала дитину додому, ніяких гострих отруєнь в сина не було, самопочуття дитини як до процедури так і після добре, здорове. Таким чином, жодних умисних дій (дії або бездіяльності) щодо ухилення від своїх батьківських обов`язків вона не вчиняла, а навпаки сумлінно виконувала поради спеціалістів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як передбачено ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як передбачено ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

За диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративна відповідальність настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків що стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей; незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей полягає у бездіяльності, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно і у неповному обсязі. Таке ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки диспозиція ст. 184 КУпАП передбачає саме ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, де зазначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Отже, диспозиція даної статті посилається на певне законодавство, яке передбачає виконання обов`язків. Тому, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд повинен з`ясувати, які саме обов`язки не були нею виконані, яким саме чином остання не виконувала свої батьківські обов`язки, в чому саме проявилося таке неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 не виконала покладені на неї батьківські обов`язки стосовно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме дитина отруїлася лікарськими засобами «Дентокінд» та була доставлена до ОДКЛ м. Харків, де діагноз підтвердився випискою № 17254, внаслідок чого було порушено вимоги ст. 150 СК України.

Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення не визначено, які неправомірні діяння з боку ОСОБА_1 , відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП, з урахуванням ст. 150 СК України, вказують саме на її ухилення від батьківських обов`язків, у чому конкретно полягає ухилення останньої від виконання нею батьківських обов`язків.

Така невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, не дає можливості визначитись, які саме дії (чи бездіяльність) вчинено ОСОБА_1 та в чому полягає їх протиправність. Неконкретність обвинувачення за вказаним протоколом про адміністративне правопорушення позбавило останньої на належний захист, що є істотним порушенням її процесуального права.

Зазначене свідчить про те, що жодних об`єктивних даних щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків не встановлено, а зазначена у протоколі подія у розумінні ст. 184 КУпАП не може розцінюватися як таке ухилення, оскільки носить епізодичний разовий характер, що не потягло будь-яких негативних наслідків, що підтверджується випискою №17254, де зазначено, що стан дитини задовільний, скарг нема.

У зв`язку з чим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження ухилення ОСОБА_1 від здійснення батьківських обов`язків стосовно її сина ОСОБА_3 .

Отже, суд зазначає, що перевіркою матеріалів справи встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки в них не міститься даних про вчинення нею будь-яких умисних дій чи бездіяльності щодо ухилення від здійснення належних батьківських обов`язків.

Згідно зі статтею 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Ураховуючи вищевикладене, у діях ОСОБА_1 відсутні склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 284 КУпАП, постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Керуючись ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя

постановила:

Провадження по справі щодо ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.

Суддя І. М. Нечипоренко