справа № 515/1329/24
провадження № 3/492/789/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 жовтня 2024 року м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Варгаракі С.М.,

розглянувши справу про адміністративні правопорушення, яка надійшла з Відділення поліції № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Татарбунари Одеської області, громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

28 липня 2024 року близько 19 год. 00 хв., ОСОБА_1 ,ухилився від виконання обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , який 28 липня 2024 року близько 19 год. 00 хв., по вул. Центральна, с. Расейка Білгород-Дністровського району Одеської областікерував транспортним засобом (мопедом), без номерного знака, без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Також, від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про звільнення його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого діяння та закриття провадження.

Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу у відсутності правопорушниці, за наявними у справі письмовими доказами, враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 277 КУпАП.

Суд, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, вважає, що притягуваний своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 184 КУпАП, а його провина у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 169862 від 28 липня 2024 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , письмовими поясненнями самого притягуваного ОСОБА_1 .

Таким чином, провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, повністю доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення та підтверджена доказами, дослідженими судом.

При накладенні адміністративного стягнення, відносно ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його провини, майнове становище та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

До обставин, які відповідно до статті 34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд відносить щире розкаяння винного.

Обставин, які відповідно до статті 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 вчинене ним адміністративне правопорушення, судом встановлено не було.

Поряд з цим, доводи ОСОБА_1 про можливість звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 КУпАП у звязку з малозначністю вчиненого правопорушення, вважаю необґрунтованими з наступних підстав.

Так, положеннями статті 22 КУпАП визначено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначність, як ознака адміністративного правопорушення, характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.

Законодавство не містить переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Згадана норма не передбачає обовязковості звільнення від адміністративної відповідальності за всі малозначні правопорушення, а передбачає тільки право прийняти таке рішення.

Таким чином, можливість застосування звільнення від адміністративної відповідальності у звязку з малозначністю вчиненого правопорушення відноситься до дискреційних повноваження судді.

Враховуючи зазначені обставини та характер вчинення адміністративного правопорушення, а також те, що ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП, яка підтверджується матеріалами справи, саме лише визнання своєї вини у вчиненні такого адміністративного правопорушення не є достатніми підставами для застосування положень статті 22 КУпАП, тому суд дійшов висновку про неможливість звільнення останнього від адміністративної відповідальності та відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на правопорушницю за вчинене нею адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 184 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчинених адміністративних правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення; особу правопорушника, вік, соціальне положення; ступінь його вини та ставлення до вчиненого; наявність обставин пом`якшуючих, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин під час вчинення адміністративного правопорушення, суддя вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення ним нових правопорушень застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у виді попередження, передбаченого санкцією частини 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, суддя також вважає, що в даному випадку таке стягнення, як попередження, буде достатнім та таке стягнення повністю досягне мети його застосування.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 ід 27 травня 2020 року ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи, тому не підлягає звільненню від сплати судового збору.

Згідно з статтею 40-1 КУпАП, пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення, підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 34, 35, 40-1, 184, 221, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі відмовити.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення за частиною 1 статті 184 КУпАП у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Реквізити для сплати судового збору розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада» - https://ar.od.court.gov.ua/sud1502/gromadyanam/tax/.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Варгаракі С.М.