Справа № 447/2559/24 Головуючий у 1 інстанції: Друзюк М.М.
Провадження № 33/811/1627/24 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Онацька Володимира В`ячеславовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 28 серпня 2024 року о 10 год. 43 хв. в м. Новий Розділ, пр. Шевченка, 32, керував транспортним засобом марки «BMW 520» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відповідним висновком, чим порушив п. 2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі, окрім того просить визнати недопустимими доказами протокол затримання ОСОБА_1 , медичний висновок, допит свідка ОСОБА_2 , рапорти працівників поліції, постанову про накладення стягнення за ст. 126 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що на відео не зафіксовано, що саме він керував транспортним засобом, його було затримано в приватній будівлі, як пішохода.

Наголошує, що працівник поліції невірно кваліфікував правопорушення за п. 2.9а ПДР України, а відеозапис, долучений до матеріалів справи, не є безперервним.

Повідомляє, що йому не було вручено направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, медичний висновок та акт огляду на стан сп`яніння у його присутності не складалися, з результатами огляду його не ознайомлено.

Звертає увагу, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП є недопустимим доказом, оскільки така оскаржується, про що було повідомлено суд.

Зазначає, що в рапортах працівників поліції викладена недостовірна інформація.

Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №118940 від 28 серпня 2024 року (а.с. 4), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 520» н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння;

- протоколом серії АА №192932 про адміністративне затримання від 28 серпня 2024 року (а.с. 5), з якого встановлено, що 28 серпня 2024 року о 10 год. 55 хв. ОСОБА_1 було затримано у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, для припинення правопорушення та складання адміністративних матеріалів;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2928903 від 28 серпня 2024 року (а.с. 6), з якого вбачається, що ОСОБА_1 , 28 серпня 2024 року об 11 год. 25 хв., в м. Новий Розділ, вул. Ходорівська, 8, керуючи транспортним засобом марки «BMW 520» д.н.з. НОМЕР_1 не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 ПДР України;

- копією висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №166 від 28 серпня 2024 року (а.с. 7), з якого вбачається що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;

- рапортами працівників поліції (а.с.15-18), з якого встановлено, що патрульними було виявлено автомобіль «BMW 520» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який порушив ПДР України, на вимогу працівників поліції не зупинився, після зупинки транспортного засобу водій не надав посвідчення водія та технічний паспортна автомобіль на вимогу працівників поліції, після чого патрульними викликано допомогу та затримано ОСОБА_1 .. Пройти оглядна стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки водій відмовився, у зв`язку із чим його було доставлено в Новороздільську міську лікарню, для проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння, де лікарем діагностовано у водія стан алкогольного сп`яніння, окрім того повідомлено центр безоплатної правової допомоги, оскільки водія було затримано;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом, на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу «BMW 520» н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який зупинився посередині проїжджої частини дороги (порушив ПДР України), після чого водій продовжив рух та не виконував вимоги патрульних про зупинку транспортного засобу, намагався втекти, заїхав на територію підприємства, де зупинився. Подальшому водій висловлювався нецензурною лексико в сторону працівників поліції, поводив себе агресивно, на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не реагував, після чого його було затримано та доставлено в медичний заклад для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. В медичному закладі ОСОБА_1 продовжував поводити себе агресивно, не виконував розпорядження лікаря під час проведення клінічно обстеження, після чого водія було ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення (у присутності адвоката).

Доводи апелянта, що на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, не зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки такі спростовуються відеозаписами, з камер спостереження, які долучені до матеріалів справи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 виконував функції водія транспортного засобу «BMW 520» н.з. НОМЕР_1 , який виїхав з стоянки поблизу супермаркету.

Твердження апелянта, що працівник поліції невірно кваліфікував правопорушення за п. 2.9а ПДР України, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки з копією висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №166 від 28 серпня 2024 року (а.с. 7) вбачається, що у водія було діагностовано стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим його дії вірно кваліфіковано працівниками поліції.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення

За таких обставин, суд вважає, що доводи апелянта є неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 , оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм, з фіксацією обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №118940 від 28 серпня 2024 року (а.с. 4), а саме рух та зупинку транспортного засобу, опитування водія та процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, ознайомлення водія із протоколом про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису події, жодного упередженого ставлення в працівників поліції до ОСОБА_1 не було, всі дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 та ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію».

Аргументи апелянта, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП є недопустимим доказом, оскільки така оскаржується, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки ОСОБА_3 не надано жодних даних, які б підтверджували, що дана постанова оскаржується у встановленому законом порядку.

Покликання апелянта на те, що в рапортах працівників поліції викладена недостовірна інформація, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд звертає увагу, що огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не проводився, як встановлено з відеозапису, у зв`язку із чим у працівників поліції не було обов`язку складати акт огляду на стан сп`яніння.

Згідно із ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 12 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

З аналізу норм вказаної Інструкції вбачається, що скерування особи до медичного закладу з метою проведення огляду на стан сп`яніння оформляється працівником поліції направленням за встановленою формою, водночас вказаною Інструкцією не передбачено, що таке направлення вручається водієві та долучається до матеріалів судової справи.

Доводи сторони захисту, що водія не було ознайомлено з результатами огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд розцінює критично, оскільки ОСОБА_1 було ознайомлено в присутності адвоката з усіма матеріалами справи, що підтверджується відеозаписом, долученим до матеріалів справи.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 17 жовтня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.