Справа №: 452/3105/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 жовтня 2024 року м.Самбір

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Бікезіна О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частиниНОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

-за ч. 3 ст. 173-20, ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у присутності правопорушника ОСОБА_1 , якому роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, захисника-адвоката Заремби О.О. та представника військової частини НОМЕР_1

ОСОБА_2

В С Т А Н О В И Л А:

До Самбірського міськрайонного суду Львівської області надійшли протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20, ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення А3913 № 13 від 1 серпня 2024 року, ОСОБА_1 , який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника РПДГ військової частини НОМЕР_1 , 31 липня 2024 року о 12 год. 50 хв. в АДРЕСА_2 , перебував на території військової частини НОМЕР_1 та виконував обов`язки військової служби з ознаками алкогольного сп`яніння, в умовах особливого періоду, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3

ст. 172-20 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення А3913 № 15 від 15 серпня 2024 року, 31 липня 2024 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині від 30 липня 2024 року № 184/ПРС капітана ОСОБА_1 було призначено заступити у складі чергової байової обслуги та займати готовність № 2 під час проведення навчально-тренувальних польотів в зоні відповідальності та за окремою вказівкою старшого авіаційного начальника на період з 9 год. 00 хв. 31 липня 2024 року до 9 год. 00 хв. 1 серпня 2024 року рятувальником. На ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , 31 липня 2024 року надійшов рапорт від старшого льотчика вертолітної ланки вертолітної ескадриль`ї військової частини майора ОСОБА_3 про факт не заступлення на чергування капітана ОСОБА_1 , вх. № 8325 від 31 липня 2024 року, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Враховуючи, що судом одночасно розглядаються протоколи про вчинення ОСОБА_1 кількох адміністративних правопорушень, постановою судді від 8 жовтня 2024 року матеріали адміністративних справ об`єднані в одне провадження, якому присвоєно

№ 452/3105/24.

Частина 3 статті 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Частина перша ст. 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Частина 2 статті 172-15 КУпАП передбачає відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Стаття перша Закону України «Про оборону України» розкриває поняття терміну «особливий період», - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на всій території нашої держави з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, останній раз продовжений на підставі Указу Президента України від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженого Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-IX, з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про міжнародні договори" від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Так, відповідно до ч. 1, 2 статті 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50- 55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Також у справі "Надточій проти України" (рішення від 15.05.2008 р., заява

№ 7460/03) ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, згідно

ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових принципах, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У даній справі на підтвердження факту виконання обов`язків військової служби з ознаками алкогольного сп`яніння надано наступні докази :

?протокол про адміністративне правопорушення А3913 № 13 від 1 серпня 2024 року, що складений уповноваженою посадовою особою в встановленому законом порядку;

?висновок щодо результатів медичного огляду № 420, складеному о 13 год. 12 хв. 31 липня 2024 року (результат 0,369 ‰).

Під час розгляду справи про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 винним себе у вчиненніданого адміністративного правопорушення не визнав, так як вважає, що відносно нього порушено процес проведення огляду на стан сп`яніння.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Заремба О.О. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на обставини зазначені у ньому.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення свідок ОСОБА_4 показав, що він сам особисто не виявив та не бачив щоб ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, не супроводжував та не був присутнім на освідченні ОСОБА_1 в медичному закладі. Свідок зазначив, що був присутнім лише при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що не був присутнім на освідченні ОСОБА_1 в медичному закладі та не спростував покази свідка ОСОБА_4 .

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника-адвоката Заремби О.О. та представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , показання свідка ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що: ОСОБА_1 , який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника РПДГ військової частини НОМЕР_1 , 31 липня 2024 року о 12 год. 50 хв. в АДРЕСА_2 , перебував на території військової частини НОМЕР_1 та виконував обов`язки військової служби з ознаками алкогольного сп`яніння, в умовах особливого періоду.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи. Тобто в такому документі фактично фіксуються беззаперечні дані про вчинення адміністративного правопорушення. Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч. 6 ст. 266-1 КУпАП, під час проведення огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку огляд ОСОБА_1 у медичному закладі проводився у відсутності двох свідків, про що у протоколі відсутній відповідний запис та до протоколу не долучено відеозапис проведення даного огляду.

Враховуючи встановлені обставини, вважаю, що складений відносно ОСОБА_1 висновком щодо результатів медичного огляду № 420, складеному о 13 год. 12 хв. 31 липня 2024 року є недопустимим доказом, оскільки здобутий з порушенням вимог КУпАП, а тому до уваги не приймається.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінюючи наведені докази в їх сукупності суддя керується закріпленим у ст. 62 і

ст. 129 Конституції України принципом забезпечення доведеності вини, згідно якого усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За викладених обставин та у сукупності із іншими фактами по справі суд дійшов висновку щодо недоведеність винуватості особи за критерієм "поза розумним сумнівом" -доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п. 65 рішення "Коробов проти України").

Згідно з п. 1) ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а саме перебування на території військової частини НОМЕР_1 та виконування обов`язків військової служби з ознаками алкогольного сп`яніння, не доведена, тому в його діях відсутні подія і склад вказаного адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим провадження в справі за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП відносно нього слід закрити на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП.

Крім того, захисник-адвокат Заремба О.О. пояснив, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, визнав повністю, підтвердив викладені в протоколі обставини вчинення ним правопорушення, просив суд суворо його не карати.

Винуватість правопорушника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, доведена даними протоколу про адміністративне правопорушення А3913 № 15 з підписом правопорушника, поясненнями захисника-адвоката Заремби О.О. та представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , матеріалами справи.

За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи обставини і характер вчинених правопорушень, ступінь вини і дані про особу правопорушника, вважаю за необхідне та достатнє застосувати до порушника адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, у виді штрафу, оскільки саме такий вид стягнення, враховуючи вищевикладені обставини, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дані адміністративні правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Згідно ст. 40-1 КпАП України, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Із копії посвідчення, серії НОМЕР_2 від 8 січня 2024 року, вбачається, що

ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

Відповідно до п. 13) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 необхідно звільнити від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1)

ст. 247 КУпАП.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штраф у розмірі ста сорока п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Встановити ОСОБА_1 строк для добровільної сплати визначеної суми штрафу - 15 днів з дня вручення йому копії цієї постанови.

У разі несплати штрафу правопорушником у встановлений строк, стягнути в порядку примусового виконання цієї постанови з ОСОБА_1 в дохід держави подвійний розмір штрафу, визначеного в постанові, тобто 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору, на підставі п. 13) ч. 1

ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після спливу строку, встановленого законом для її апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги постанова судді набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя