ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/1498/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Царьова Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Царьова Р.В. на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 30.10.2023 року, о 13:55 год., в м. Ізюм, дорога Київ-Харків-Довжанський 625 км. 800 м., водій керував тз Мерседес, днз. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з судовим рішенням захисником ОСОБА_2 на постанову суду першої інстанції було подано апеляційну скаргу.

Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини які мають значення для правильного розгляду справи та порушив вимоги норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд першої інстанції не звернув увагу на порушення працівниками поліції порядку огляду особи на стан сп`яніння та порушення вимог чинного законодавства щодо складання матеріалів про адміністративне правопорушення, а саме: працівниками поліції кваліфікували ознаку наркотичного сп`яніння, як ознаку алкогольного, а також порушили вимоги Інструкції №1026 від 18.12.2018 року та додали до протоколу відеозапис. Який не є безперервним, а тому не відображає всіх відомостей про вчинене правопорушення. Крім того. На думку апелянта, працівниками поліції порушено вимоги щодо складання протоколу про адміністративну відповідальність та не зазначили у ньому повні відомості щодо обставин події правопорушення. У зв`язку з чим, захисник просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

Крім того, захисник ОСОБА_2 просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді першої інстанції, посилаючись на те, сторона захисту не була присутня під час оголошення судового рішення. Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження відомостями матеріалів справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника.

В судовому засіданні під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 та його захисник Царьов Р.В. надали свої пояснення на підтримку поданої апеляційної скарги. В обґрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 пояснив, що причина його зупинки не відповідає дійсності. Як пояснив водій, що незадовго до зафіксованих у протоколі подій він отримав від свого товариша згорток із наркотичною речовиною канабісом. Працівники поліції побачивши це зупинили ОСОБА_1 та застосували до нього силу. Разом з тим з метою формування статистики працівники поліції сфальсифікували справу, запропонувавши ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Крім того сторона захисту повідомила апеляційний суд, що працівники поліції погрожували особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак клопотань про допит працівників поліції з метою перевірки своїх доводів не заявляли.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.5, а саме: на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Натомість, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджуються наявними у справі відомостями, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 288138 від 30.10.2023 року, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 30.10.2023 року, о 13:55 год., в м. Ізюм, дорога Київ-Харків-Довжанський 625 км. 800 м., водій керував тз Мерседес, днз. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку (а.с. 1).

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №288138 від 30.10.2024 року, в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «вчора пив водку», що свідчить про те, що ОСОБА_1 було ознайомлено із змістом вказаного протоколу та він скористався своїм правом надати пояснення у цій справі (а.с.3);

Відомостями копії довідки САП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області встановлено, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 від 29.07.2022 (а.с.10);

Згідно відомостей акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів встановлено, що ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився.

Відомостями направлення на огляд особи з метою виявлення стану сп`яніння встановлено, що медичний огляд ОСОБА_1 не проводився у зв`язку із відмовою водія.

З відомостями письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він 30.11.2023 року о 13 год. 55 хв керував транспортним засобом Мерседес по дорозі Київ-Харків-Довжанський 625 км де був зупинений працівниками поліці. Під час перевірки документів у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння взагалі відмовився (на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я). До працівників поліції претензій не має.

Відомостями витягу довідки про особу (а.с.9) встановлено 30.10.2023 року о 14 год 05 хв надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що під час патрулювання працівниками поліції виявлено автомобіль мерседес білого кольору НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 у якого під час перевірки документів та поверхневого огляду виявили поліетиленовий пакет білого кольору, в якому була речовина схожа на наркотичну, яку він витяг із барсетки та кинув під авто. По приїзду на місце було виявлено речовину рослинного походження зеленого кольору, зовні схожу на коноплю. Крім того встановлено, що на ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відомостями відеозапису фіксації обставин правопорушення, доданих до протоколу ААД№288138 встановлено, що автомобіль Мерседес білого кольору рухався дорогою загального користування та був зупинений працівниками поліції. Працівниками поліції було пояснено водію, що причиною зупинки був не вімкнений показник повороту. Під час огляду водія та його транспортного засобу, ОСОБА_1 обходячи автомобіль та поступово надаючи працівникам поліції документи дістав згорток, що привернув увагу поліцейських. Водія було затримано в порядку ст. 263 КУпАП із застосуванням сили та кайданок. Під час затримки водія ОСОБА_1 зміг викинути якийсь згорток під автомобіль, яким він керував. Через деякий час водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Виконати цю законну вимогу поліцейського ОСОБА_1 відмовився. При цьому зазначив працівникам поліції що за день до події вживав алкогольні напої, а саме водку.

Відомостями повного відеозапису, витребуваного судом першої інстанції на підставі клопотання сторони захисту доповнюють первинний відеозапис та не спростовують його відомостей. Доповнення цього відеозапису полягають в тому, що у ОСОБА_3 були виявлені також ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Від виконання цієї вимоги ОСОБА_3 спочатку відмовився, однак після роз`яснення йому процедури проведення огляду та наслідків його відмови погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. З цього приводу працівники поліції повідомили водію, що висновок буде складено в інший день і йому буде потрібно з`явитись до відділу поліції у зазначений час та додатково роз`яснили ОСОБА_3 права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 та його захисник не скористались процесуальною можливістю та не звертались із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі (ст. 267 КУпаП). Також стороною захисту не надано відомостей про те, що останній звертався до суду в порядку, передбаченому ст. 5, 20, 286 КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою. Матеріали справи не містять відповідних відомостей що обумовлюють не винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів в цій частині.

Натомість, саме відмова від проходження огляду водія на стан сп`яніння є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП, що настає в цьому випадку, саме за відмову водія у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що знайшло своє підтвердження у неспростованих відомостях протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), доданих до нього доказах та інших відомостях, наявних у матеріалах справи.

Разом з цим суд апеляційної інстанції вважає належним зазначити, що приписи статей 130 та 266 КУпАП в їх невід`ємному взаємозв`язку встановлюють відповідальність за відмову від проходження огляду яка настає у випадку відмови водія від будь-якого, визначеного законом порядку, та запропонованого (в разі наявності підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням проведення його порядку. Відомостей про порушення проведення порядку огляду на стан сп`яніння матеріали справи не містять. Не надані таких відомостей і суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» в її релевантному взаємозв`язку із нормами чинного законодавства, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції». Якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків або зафіксованому технічними пристроями відеозапису, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Приписами абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду в їх релевантному зв`язку із вимогами ч.1 ст. 130 КУпАП в редакції, чинній на момент скоєння правопорушення, встановлено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.

Правопорушення вважається закінченим з моменту відмови водія транспортного засобу від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. А тому, у працівників поліції виникають законні підстави для складання матеріалів про адміністративну відповідальність з моменту фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в порядку встановленому законом незалежно від причин надання водієм такої відмови.

За таких обставин, враховуючи зміст пункту 2.5 Правил дорожнього руху, необхідно вважати, що водій, стосовно якого є підозри про перебування його у стані сп`яніння, саме зобов`язаний пройти огляд у встановленому законом порядку. Вказаний обов`язок водія спрямований на безпеку руху, тому факт відмови від проходження такого огляду законодавство кваліфікує як окреме правопорушення з правовими наслідками, як для перебування його у стані сп`яніння. Таке належить вважати цілком виправданим та логічним, оскільки в протилежному випадку, водії, відмовляючись від такого огляду, мали б можливість приховувати свій стан, і як наслідок уникати юридичної відповідальності.

За таких обставин, наявність неспростованих відомостей протоколу ААД№288138 та долучених до нього доказів, поза розумним сумнівом, дають підстави вважати сторонньому спостерігачу, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, відмовившись від виконання законної вимоги поліцейського про проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції було неправильно кваліфіковано ознаку наркотичного сп`яніння замість алкогольного не має у цій справі процесуального значення, оскільки іншу ознаку, а саме: запах алкоголю з порожнини рота згідно до п.3 Розділу І встановленого Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції» є однією з ознак алкогольного сп`яніння, яку було встановлено працівниками поліції відповідно до їх повноважень.

Відповідно до ст. 252 КУпАП Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись переліком ознак сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан відповідного сп`яніння.

Тобто, виявлення працівником поліції у водія ознак наркотичного чи алкогольного сп`яніння є його повноваженнями, що знайшло своє законне відображення у процесуальному закріпленні працівником поліції своїх висновків щодо наявності ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення ААД№288138 від 30.10.2023 року. Це відповідає вимогам ст. 252 КУпАП відповідно до яких орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей, що дають підстави вважати дії працівників поліції незаконними. А від так, доводи сторони захисту в цій частині слід вважати безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції відеозапис не вівся безперервно та не містить усіх відомостей щодо події, зазначеній у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 належить зазначити наступне.

Відповідно до розпорядження начальника обласної військової адміністрації від 21.03.2022 року заборонено з 21 березня на період дії правового режиму воєнного стану на території Харківської області використання відеореєстраторів та інших пристроїв для фото- і відеофіксації під час використання автомобільного та мототранспорту для фото- і відеозйомки доріг загального користування, об`єктів загального призначення, об`єктів інфраструктури, блокпостів, укріплень, розташування, зосередження чи переміщення військових частин (підрозділів) сил оборони.

Системний аналіз змісту цього розпорядження свідчить про те, що в ньому не йдеться про заборону фото- і відеозйомки лише для цивільного населення. Мова йде саме про заборону використання фото і відеозйомки під час використання будь-якого автомобільного транспорту та мототранспорту, що вочевидь спростовує такі твердження апелянта.

Більш того, відеозапис доданий до оспорюваного протоколу відображає усі відомості для встановлення процесуально визначальних фактів для правильного розгляду цієї справи, а саме: керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинку та відмову від проведення огляду на стан сп`яніння. Разом з тим, усі відомості відеозапису узгоджую із іншими наявними у матеріалах відомостями, зокрема відомостями письмових пояснень водія, витягу стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с. 9), акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4) та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння (а.с. 5).

З огляду на особливості цієї справи належить зазначити, що згода на проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, надана ОСОБА_3 не спростовує надання ним відмови на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки матеріали справ не містять відомостей про фальсифікацію працівниками поліції відомостей цієї справи.

Разом з тим, згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того слід звернути увагу учасників судового розгляду на особливість правового статусу доказів у провадженні по справах про адміністративні правопорушення. Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключно національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі «будь-які фактичні дані» та не містить критеріїв недопустимості доказів.

Таким чином не спростовані докази, додані до протоколу про адміністративне правопорушення вочевидь спростовують доводи захисника щодо не безперервності відео запису, а також щодо неповноти отриманих працівниками поліції відомостей у цій справі та поза розумним сумнівом свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 1ст. 130 КУпАП за обставин зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення ААД№288138.

Оцінюючи відомості цих доказів у справі у їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмови особи, що притягається до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан сп`яніння.

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника Царьова Р.В. про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити, поновивши йому строк на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Царьова Р.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського суду м. Харкова від 12 вересня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков