справа № 492/1353/24

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 жовтня 2024 року м.Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Черевата В.І.,

розглянувши справу про адміністративні правопорушення, яка надійшла з Відділення поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з середньою освітою, працюючої за наймом, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

23 серпня 2024 року о 21 год. 50 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в громадському місці з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме біля буд. АДРЕСА_2 , висловлювався нецензурною лайкою на адресу працівників поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_2 та старшого сержанта поліції ОСОБА_3 , чим порушила громадський порядок та спокій громадян. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

Крім того, 23 серпня 2024 року о 21 год. 50 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в громадському місці з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме біля буд. АДРЕСА_2 , виявила злісну непокору законним вимогам працівника поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_3 , а саме, не реагувала на вимоги припинити протиправні дії по висловлюванню нецензурною лайкою на адресу працівників поліції. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Притягувана ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень визнала повністю та щиро розкаялася, не заперечуючи фактів, які викладені в протоколах про адміністративні правопорушення, складених відносно неї, пояснивши, що дійсно в зазначені в протоколах дати та час, знаходячись в громадському місці висловлювалася нецензурною лайкою, а також не виконала законні вимоги поліцейського припинити протиправні дії по висловлюванню нецензурною лайкою.

Розглянувши протоколи про адміністративні правопорушення, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що притягувана своїми діями вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні дрібного хуліганстві, тобто нецензурній лайці в громадському місці, що порушило громадський порядок і спокій громадян та злісній непокорі законним вимогам поліцейських при виконанні ними службових обов`язків, повністю підтверджується обставинами, викладеними в протоколах про адміністративні правопорушення, поясненнями свідків, а також матеріалами справи.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 дав суду пояснення про те, що він обіймає посаду поліцейського СРПП № 1 відділення поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області. 23 серпня 2024 року він спільно з поліцейським СРПП Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 під час добового чергування в місті Арциз Одеської області, приблизно о 19:47 на перехресті вулиць Соборної та Бондарева нами було зупинено автомобіль ВАЗ 2109 чорного кольору під керуванням чоловіка, який не був пристебнути ременем безпеки та автомобіль був з явними ознаками ДТП, а саме була наявна деформація кузова правої частини автомобіля. В салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні перебував чоловік ромської національності - мешканець міста Арциз на ім`я ОСОБА_5 (який був нам знайомий). За кермом автомобіля перебував мешканець міста Арциз - Бурдейний Станіслав (який був нам знайомий). В ході розмови з останнім, ми представились та пояснивши причину зупинки запитали в нього про посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Бурдейний пояснив, що посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в нього при собі немає та всі документи перебувають в його співмешканки. В подальшому нами було запропоновано Бурдейному показати вміст салону автомобілю, згідно статті 34 «поверхнева перевірка» Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з тим, що через скло задньої лівої двері проглядався вміст салону автомобілю, а саме білий пакет з речовиною рослинного походження, яка за зовнішнім виглядом нагадувала висушені рослини коноплі. Бурдейний пояснив, що через деформацію кузова автомобіля дверцята багажника не відкриваються. Після чого ОСОБА_6 пройшов до задньої лівої дверці автомобілю, відкрив її, схопив вищевказаний пакет з речовиною рослинного походження та намагався розсипати її. Ми схопили його за руки, відібрали в нього пакет та повернули пакет до салону автомобілю і закрили дверцята. Бурдейний став дуже агресивно себе, поводити та при спілкуванні він вів себе як людина, яка має ознаки наркотичного сп`яніння, а саме - порушення мови та координації рухів, почервоніння очей. Бурдейний став телефонувати своїй співмешканці для того, щоб вона привезла йому вищевказані документи. В подальшому приїхала на автомобілі жінка, яка мені знайома - ОСОБА_1 з іншою жінкою - своєю подругою на ім`я ОСОБА_7 . ОСОБА_8 та ОСОБА_7 були з явними ознаками алкогольного сп`яніння, вели себе неадекватно, дуже голосно кричали, виражалися нецензурною лайкою, на неодноразові зауваження припинити свої дії не реагували. Внаслідок чого нами було викликано СОГ та здійснено дзвінок на спецлінію «102». В подальшому при проведенні слідчої дії - обшуку автомобілю. ОСОБА_9 заважала проведенню цієї слідчої дії та всіляко перешкоджала її проведенню, у зв`язку з чим неодноразово їхній було зроблено зауваження з цього приводу, н на що вона не реагувала, продовжувала висловлюватися нецезурною лайкою на адресу працівників поліції та понятих, чим самим проявляла хуліганські дії, та не реагувала на законні вимоги працівників поліції припинити протиправні дії, тим самим проявляла злісну непокору законним вимогам працівників поліції, у зв`язку з чим її було затримано за допомогою спецзасобів «кайданки» відповідно до пункту 1Б статті 45 Закону України и «Про Національну поліцію» та було доставлено до відділення поліції №1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області для складання відносно неї протоколів за статтями 185, 173 КУпАП в яких вона від підписів відмовилася через своє небажання. Все вищезазначене було зафіксовано, гідно статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» на нагрудний відеореєстратор.

Крім того, вина ОСОБА_1 у дрібному хуліганстві, тобто нецензурній лайці в громадському місці, що порушило громадський порядок і спокій громадян та злісній непокорі законним вимогам поліцейських при виконанні ними службових обов`язків, також підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи про адміністративні правопорушення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 165126 від 23 серпня 2024 року, згідно якого 23 серпня 2024 року о 21 год. 50 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в громадському місці з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме біля буд. АДРЕСА_2 , висловлювався нецензурною лайкою на адресу працівників поліції, чим порушила громадський порядок та спокій громадян;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 165127 від 23 серпня 2024 року, згідно якого 23 серпня 2024 року о 21 год. 50 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в громадському місці з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме біля буд. АДРЕСА_2 , виявила злісну непокору законним вимогам працівників поліції, а саме не реагувала на вимоги припинити протиправні дії по висловлюванню нецензурною лайкою на адресу працівників поліції;

- рапортами поліцейського СРПП № 1 відділення поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області Ширваняна А.В. поліцейського СРПП № 1 відділення поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області Анікіним C.B. від 23.08.2024 р.;

- протоколом про адміністративне затримання серії АА № 203028 від 23 серпня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 було затримано за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ст. 185 КУпАП;

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000093 від 23 серпня 2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, відповідно до якого 23 серпня 2024 року до відділення поліції № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від поліцейського СРПП ОСОБА_3 , який повідомив про те, що в м. Арциз на перехресті вул. Бондарева та Соборна було зупинено автомобіль ВАЗ-2109, чорного кольору, під керування невідомої особи, у якого в салоні транспортного засобу можливо перебуває речовина рослинного походження, схожа за зовнішніми ознаками на канабіс (ЄО-2864);

- відеозаписами, з яких вбачається, що ОСОБА_1 перебуваючи в громадському місці з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме біля буд. АДРЕСА_2 , висловлювався нецензурною лайкою на адресу працівників поліції та виявила злісну непокору законним вимогам працівників поліції, а саме не реагувала на вимоги припинити протиправні дії по висловлюванню нецензурною лайкою на їх адресу, у зв`язку з чим була доставлена до відділення поліції для складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Статтею 173 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» дрібне хуліганство - це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, під якою необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, що належать, як правило, до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чи волю, до того ж у грубій розв`язаній манері.

Для всіх випадків дрібного хуліганства характерним є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав`язати свою волю, а точніше свавілля.

Також, згідно ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такий превентивний захід як обмеження пересування особи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», поліція уповноважена затримувати особу на підставах, у порядку та на строки, визначені Конституцією України, Кримінальним процесуальним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, а також іншими законами України.

Судом встановлено, що вимога поліцейського припинити протиправні дії по висловлюванню нецензурною лайкою на адресу працівників поліції була законною та у ОСОБА_1 не було підстав для відмови у її виконанні.

Диспозицією ст. 185 КУпАП встановлена відповідальність зокрема за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку України» громадська безпека і порядок це захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз.

Статтею 2 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Таким чином, визначаючи поняття громадського (публічного) порядку та безпеки і покладаючи на поліцію обов`язок забезпечувати такі, законодавець не виділяє сфер, у яких неможливе посягання на відносини щодо встановленого порядку управління. Ключовим у таких ситуаціях є перебування поліцейського при виконанні службових обов`язків. Відтак, відмовляючись виконати законні вимоги чи розпорядження поліцейського, висловлені щодо вчинення адміністративного правопорушення у будь-якій іншій сфері, зокрема у сфері охорони природи, особа вчиняє посягання на встановлений порядок управління, що становить собою об`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, виражається у злісній непокорі, тобто відмові виконати законне розпорядження або вимогу поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Установлення злісності непокори, законності розпорядження або вимоги працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, є обов`язковими ознаками вищевказаного адміністративного правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що законодавець не конкретизував, які саме дії, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності свідчать про те, що непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків носить ознаки злісної непокори, у зв`язку з чим це питання повинно бути вирішено судом самостійно в межах висунутого обвинувачення, з наведенням відповідних мотивів своїх висновків.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків (абзац 2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»).

Із таким тлумаченням терміну «злісна непокора» погодився Конституційний Суд України в абз. 2 п. 5 рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 у справі № 1-28/2011 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 263 КУпАП та п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про міліцію» (справа про строки адміністративного затримання).

Зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Судом встановлено, що наявними в матеріалах справи доказами доведено наявність у діях ОСОБА_1 об`єктивних сторін адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ст. 185 КУпАП.

Обставини, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ст. 185 КУпАП, судом не встановлені.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол підписується також особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Зі змісту протоколів про адміністративні правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснені її права та обов`язки та також була ознайомлена з тим, що відносно неї складено протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 173, ст. 185 КУпАП та роз`яснено зміст протоколів, однак під час їх складання ОСОБА_1 відмовилася від підпису та дачі пояснень.

Суд зазначає, що право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст. 63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень.

Зокрема, відповідно до практики розгляду справ Європейським судом з прав людини право на мовчання та право не давати свідчення проти себе не є абсолютними правами «не можна сказати, що рішення обвинуваченого мовчати впродовж усього кримінального провадження обов`язково не повинно мати наслідків, коли суд, що розглядає справу, намагатиметься оцінити докази проти нього. Питання, чи порушують статтю 6 негативні висновки, зроблені з мовчання обвинуваченого, має вирішуватися у світлі всіх обставин справи».

Право особи не давати пояснення не повинно перешкоджати «тому, щоб мовчання обвинуваченого в ситуаціях, які чітко вимагають його пояснення, бралося до уваги при оцінюванні переконливості доказів наведених обвинуваченням» (справа «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства»).

Однак, суд вважає, що за обставин за яких були складені протоколи про адміністративні правопорушення, вимагало від ОСОБА_1 надати пояснення по суті вчинених нею правопорушень.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадському місці, що порушило громадський порядок і спокій громадян та проявила злісну непокору, а саме відмовилася виконати вимогу поліцейського при виконанні ним службових обов`язків припинити протиправні дії по висловлюванню нецензурною лайкою на адресу працівників поліції, та її провина повністю знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджена доказами, дослідженими судом, а невизнання провини ОСОБА_1 суд розцінює як обраний нею засіб захисту з метою ухилення від відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а в даному випадку в межах санкції ст. 185 КУпАП.

При призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП пом?якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинені нею адміністративні правопорушення, судом встановлено не було.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суддя вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також для припинення вчинення нею нових правопорушень буде недоцільним застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді громадських, виправних робіт, адміністративного арешту, а цілі адміністративного стягнення будуть досягнуті при накладенні на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в межах максимального розміру, передбаченого санкцією ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, суддя також вважає, що в даному випадку таке стягнення, як штраф, буде достатнім та таке стягнення повністю досягне мети його застосування.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з винесенням суддею постанови про накладення на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 36, 173, 185, 221, 283-285, 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

постановила:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ст. 185 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення за ст. 185 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Черевата В.І.