ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/1617/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Заболотька В.Б.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. з кожного.

Постановою встановлено, ОСОБА_2 , 17.09.2024 року о 17 годині 10 хвилин, керуючи транспортним засобом ИЖ 412, д.н.з. НОМЕР_1 , по Мерефянському шосе, 17, в м. Харкові, на порушення вимог пунктів 2.3.б, 10.4 Правил дорожнього руху (затверджені постановою Кабінету Міністрів України 10 жовтня 2001 року № 1306), перед розворотам на нерегульованому перехресті не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, був недостатньо уважним внаслідок чого відбулося зіткнення з транспортним засобом KIA SOUL, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

ОСОБА_1 , 17.09.2024 року о 17 годині 10 хвилин, керуючи транспортним засобом KIA SOUL д.н.з НОМЕР_2 , по Мерефянському шосе, 17, в м. Харкові, на порушення вимог пункту 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху (затверджені постановою Кабінету Міністрів України 10 жовтня 2001 року № 1306), здійснив рух на заборонений жовтий сигнал світлофора внаслідок чого сталося зіткнення з транспортним засобом ИЖ 412, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Не погодившись із судовим рішенням ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції в якій він просив постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.10.2024 року в частині визнання винуватості ОСОБА_1 скасувати, а провадження закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 посилався на те, що судом першої інстанції було не дотримано норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на думку апелянта, суд першої інстанції не врахував, що він перетинав перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора, а також на те, що схема ДТП не свідчить на винуватість апелянта, оскільки відображаає остаточне розташування транспортних засобів, а відеозапис долучений до матеріалів справи отримано працівниками поліції з невідомих джерел та не містить відомостей належності його до цієї справи. Крім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції було порушено право на захист, оскільки з відеозаписом учасники справи ознайомились під час судового засідання. У зв`язку ознайомленням з відомостями відеозапису апелянт просив відкласти судове засідання для залучення захисника у цій справі. Відмова у задоволенні такого клопотання, а також інші зазначені в апеляційній скарзі доводи, на думку ОСОБА_1 обумовлюють скасування постанови суду першої інстанції.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити. В обґрунтування своєї апеляційної скарги посилався на те, що перетинав перехрестя на зелений сигнал світлофора, а також на те, що план-схема, яка додана до протоколів про адміністративне правопорушення не містить посилань на відеозапис, який був отриманий працівниками поліції та направлений до суду першої інстанції разом з матеріалами цієї справи. Разом з цим, апелянт зазначив, що цей відеозапис, на його думку, не відображає місце, дату та час дорожньо-транспортної пригоди, а також те, що з відеозапису неможливо встановити номери транспортних засобів цієї події.

Інший учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 пояснив суду апеляційної інстанції, що повертаючи ліворуч на перехресті потрапив у ДТП за обставин, зазначених у протоколах про адміністративне правопорушення та за участю автомобілей зафіксованих на відеозаписі, який був оглянутий судом першої інстанції. Інших дорожньо-транспортних пригод у той час він не мав, а тому відомості відеозапису є дійсними та рішення суду першої інстанції вірним.

ОСОБА_2 постанова суду першої інстанції не оскаржувалась, а тому, відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, цю справу належить розглядати виключно в межах апеляційної скарги ОСОБА_1 з огляду на відомості, які є наявними у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи учасників справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з відомостей матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог чинного законодавства.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які спростовують висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Натомість вина ОСОБА_1 підтверджується наявними у справі відомостями, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, а саме: відомостями протоколів про адміністративне правопорушення ЕПР1№132997 від 20.09.2024 року та ЕПР1№133041 від 20.09.2024 року, які свідчать про місце, дату та час дорожньо-транспортної пригоди. Ці протоколи свідчать, що ця дорожньо-транспортна пригода сталась17.09.2024 року за адресою Мерефянське шосе 17 о 17 год. 10 хв. за участю ОСОБА_2 , який порушив вимоги 2.3.б та 10.4 ПДР, а також ОСОБА_1 , який порушив вимоги п.8.7.3ґ ПДР, здійснивши рух на заборонений жовтий сигнал світлофору.

З відомостей схеми місця ДТП вбачається, що 17.09.2024 року о 17 год. 10 хв сталося зіткнення автомобілів під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яких було ознайомлено із схемою про, що свідчать підписів їх підписі у цій схемі ДТП (а.с. 3).

Відповідно до рапорту ОСОБА_3 у схемі ДТП було здійснено виправлення згідно якого належить вважати вірною дату складання цієї схеми 2024 рік (а.с. 7).

Відомостями письмових пояснень ОСОБА_1 встановлено, що 17.09.2024 року о 17 год. 10 хв він керував транспортним засобом KIA SOUL державний номер НОМЕР_2 та рухався по Мерефянському шосе в сторону м. Харкова крайньою лівою полосою. При перетині перехрестя, автомобіль ІЖ412 державний номер НОМЕР_1 , рухаючись в попутному напрямку правою крайньою стороною шосе почав повертати праворуч. ОСОБА_1 , намагаючись уникнути зіткнення взяв лівіше, одна уникнути зіткнення він не зміг. Автомобіль ОСОБА_1 здійснив зіткнення правою передньою частиною автомобіля із лівою передньою частиною автомобіля ІЖ412 державний номер НОМЕР_1 (а.с. 4).

З відомостей письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 17.09.2024 року о 17.10 хв він керуючи автомобілем ІЖ412 державний номер НОМЕР_1 у час коли загорівся червоний сигнал світлофора здійснював маневр розвороту. Під час здійснення цього маневру сталося зіткнення з автомобілем КІА державний номер НОМЕР_2 , який вдарив автомобіль під керуванням ОСОБА_2 у лівий бік автомобіля (а.с. 5).

Згідно відомостей рапорту Л. Сляднєвої 17.09.2024 року отримавши виклик про дорожньо-транспортну пригоду за адресою: Мерефянське шосе 17 було встановлено факт ДТП за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які надали пояснення по суті події.

Відомостями відеозапису встановлено, що перехрестя де сталася дорожньо-транспортна пригода 17.09.2024 рокує регульованим. Світлофор, який регулює рух цього перехрестя обладнаний зворотнім відліком часу, що об`єктивно дозволяє учасникам дорожнього руху реагувати на обстановку, пов`язану із регулюванням дорожнього руху на перехресті. З відомостей відеозапису вбачається, що автомобіль ІЖ412, під`їхавши до перехрестя на незначній швидкості з крайнього правого положення на заборонений жовтий сигнал світлофора здійснює маневр поворот ліворуч/розворот та під час здійснення цього маневру відбулось зіткнення з автомобілем КІА державний номер НОМЕР_2 .

Водночас з відеозапису вбачається, що водій автомобілю КІА державний номер НОМЕР_2 об`єктивно мав достатньо часу оцінити та своєчасно зреагувати на зміну сигналу світлофора на такий, що забороняє рух транспортних засобів, оскільки світлофор обладнаний зворотнім відліком часу. Цю зміну у дорожній обстановці ОСОБА_1 проігнорував, швидкості руху свого автомобілю не збавив та здійснив виїзд на перехрестя де сталося зіткнення з автомобілем ІЖ державний номер НОМЕР_1 на заборонений жовтий сигнал світлофора чим порушив вимоги п 8.7.3 ґ Прави дорожнього руху.

При цьому, апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 та його захисник не скористались процесуальною можливістю та не звертались із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі (ст. 267 КУпАП). Також стороною захисту не надано відомостей про те, що останній звертався до суду в порядку, передбаченому ст. 5, 20, 286 КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколах та схемі ДТП відповідають дійсності, а тому можуть слугувати доказами у справі.

Отже, ці відомості, які є наявними у матеріалах цієї справи у своїй сукупності дають підстави сторонньому спостерігачу стверджувати, що ОСОБА_1 не врахував дорожню обстановку та здійснив виїзд на перехрестя на жовтий сигнал світлофора, який забороняє рух транспортних засобів чим порушив вимоги п 8.7.3 ґ Прави дорожнього руху, а ОСОБА_2 перед розворотом на регульованому перехресті не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині чим порушив вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху.

Доводи апеляційної скарги про те, що схема ДТП складена працівниками поліції не відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованими не в автоматичному режимі є суб`єктивними з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованими не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 на схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об`єкти: ділянка дороги, на якій сталась ДТП; сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту; координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів; ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами; ширина тротуарів, узбіччя; розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття; розташування дорожньої розмітки; розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху; розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду.

В обов`язковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об`єктів, зображених на схемі.

На зворотному боці схеми місця ДТП зазначаються: марка (модель) пошкодженого транспортного засобу; номерний знак транспортного засобу; власник (співвласник) транспортного засобу; серія та номер полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та назва страхової організації, яка його видала, а у разі його відсутності - посвідчення відповідної категорії осіб, для яких наявність полісу не є обов`язковою; перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП; вид пригоди; кількість учасників ДТП; порушення пункту Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306; результати огляду на стан сп`яніння (у випадку його проведення); тип транспортного засобу.

Зазначена інформація підтверджується підписами водіїв транспортних засобів.

Схема місця ДТП від 17.09.2024 року, додана до протоколів про адміністративне правопорушення відображає усі необхідні відомості, які дають можливість встановити місце скоєння ДТП, а також обстановку його скоєння, водіїв-учасників цієї події, марки автомобілів та характер отриманих внаслідок зіткнення ушкоджень. Дійсність відомостей цієї схеми підтверджується підписами водіїв транспортних засобів учасників дорожньо-транспортної пригоди. Більш того, первинні пояснення учасників ДТП не містять жодних зауважень стосовно складеної схеми місця ДТП.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги в цій частині є суб`єктивними та необґрунтованими та розцінюються судом, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

Доводи апелянта про те, що у цій справі не можна вважати доказами відомості відеозапису доданого до протоколу є суб`єктивними та безпідставними у зв`язку із наступним.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того слід звернути увагу учасників судового розгляду на особливість правового статусу доказів у провадженні по справах про адміністративні правопорушення. Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключно національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі «будь-які фактичні дані» та не містить критеріїв недопустимості доказів.

З відомостей матеріалів справи вбачається, що т.в.о. начальника ВАП Є. Скибою були направлені матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до суду першої інстанції на десяти аркушах. Відповідно до відомостей внутрішнього опису документів справи диск з відеозаписом доданий до цих матеріалів справи та є наявним на аркуші справи вісім. Отже, відеозапис долучений до справи посадовою особою, яка оформлювала матеріали цієї справи та направляла її до суду згідно вимог п. 1 розділу ІХ Інструкції.

Відомості відеозапису об`єктивно свідчать що дорожньо-транспортна пригода 17.09.2024 року за участю автомобілів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за обставин, зазначених у протоколах про адміністративне правопорушення. Разом з тим належить зазначити, що шляхом зупинки відтворення відеозапису можна достеменно встановити марки та номери транспортних засобів під керуванням учасників дорожньо-транспортної пригоди. Більш того, марки та номери зафіксованих на відеозаписі автомобілів відповідають маркам та номерам транспортних засобів, зазначених у протоколах про адміністративне правопорушення, що дає можливість достеменно встановити, що учасниками дорожньо-транспортної пригоди яка сталася 17.09.2024 року за адресою: Мерефянському шосе, 17 у м. Харкові були саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

За таких обставин доводи апелянта щодо неможливості врахування відомостей відеозапису в якості доказу, оскільки він не надає можливості встановити номери транспортних засобів, а також доданий до матеріалів справи з порушеннями чинного законодавства є суб`єктивними та безпідставними.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції права ОСОБА_1 на захист у зв`язку із відмовою у задоволенні його клопотання про відкладення судового засідання для детального ознайомлення учасників справи із відеозаписом є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно вимог ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини, ратифікованою Законом № 475/97-ВР від 17.07.97 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того конвенція встановлює право кожного на доступ до справедливого та безстороннього правосуддя. Однак таке право не є абсолютним, та може бути обмеженим з об`єктивних підстав, визначених законом з обов`язковим врахуванням принципу розумності строків для розгляду справи.

У справі «N.B. проти України» Суд зазначив, що «розумність тривалості розгляду справи має визначатися в світлі обставин справи, а також з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, важливість предмета розгляду для заявника» («N.B. проти України», 3 квітня 2008 року, §40).

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо неї, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Цю справу з ухваленням постанови судом першої інстанції було розглянуто 11.10.2024 року. Відповідно до відомостей заяви ОСОБА_1 (а.с.15) про ознайомлення з матеріалами справи з можливістю здійснення фотокопій документів та копіювання відеоматеріалів апелянт в паперовому вигляді ознайомився 02.10.2024 року. Відомостей про відмову ОСОБА_1 в ознайомленні з відеозаписом з власних технічних засобів, а також про отримання ним копії технічного запису матеріали не містять. Проте, будучи обізнаним про наявність відеозапису мав достатньо часу щоб ознайомитися з відеозаписом у встановлений законом спосіб. Крім того, відеозапис є нетривалим та достеменно відтворює обстановку та подію дорожньо - транспортної пригоди. Більш того, ОСОБА_1 ознайомився із відеозаписом 22.10.2024 року (а.с. 22) та виклав свої заперечення відносно нього у своїй апеляційній скарзі, розгляд якої відбувався за участю його захисника Заболотька В.Б., що свідчить про дотримання у цій справі вимог ст. 268 КУпАП, зокрема і право на захист, а також право на розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Таким чином доводи апеляційної скарги в цій частині є суб`єктивними та необґрунтованими та розцінюються, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .

Оцінюючи відомості цих доказів у справі як окремо, так і в сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку із порушенням ним вимогп.8.7.3ґ Правил дорожнього руху.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та самої події правопорушення, а тому підстав для закриття провадження у справі, передбачених п.1 ст.247 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.3(б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі

Відповідно до вимог п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Вимогами п. 8.7.3 ґ встановлено, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. Більш того належить зазначити, що п. 8.10 Правил встановлено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69, якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколів та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 8.7.3 ґ Правил дорожнього руху, а також порушення ОСОБА_2 п. 2.3 б та 10.4 Правил дорожнього руху та притягнення їх до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Разом з цим належить зазначити, що посилання суду першої інстанції про те, що місцем події дорожньо транспортної пригоди є нерегульоване перехрестя є очевидною опискою та може бути виправлена у встановлений законом спосіб.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2024 року задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков