Справа № 185/9493/24
Провадження № 3/185/3561/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 року м.Павлоград

Дніпропетровської області

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Щербина О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Павлоградського РВП ГУ НП в Дніпропетровській області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, працюючого за наймом, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 272774, складеного 29.08.2024 року інспектором ВРПП Павлоградського РВП ГУ НП в Дніпропетровській області ст.л-нтом поліції ОСОБА_2 слідує, що 28.08.2024 року, о 23.40год. по вул.Лиманській,16 в м.Павлограді водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21099 НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода), на вимогу працівника поліції відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння під безперервну фіксацію.

Під час розгляду справи судом ОСОБА_1 не визнав свою провину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, та пояснив, що у вказаний в протоколі час він за кермом вказаного автомобіля не перебував, та не керував ним у стані алкогольного сп`яніння, оскільки, після ремонту двигуна вказаного авто, його тестував та керував ним його колишній сусід ОСОБА_3 , після чого припаркував автомобіль біля подвір`я. У вказаному автомобілі він того дня їздив лише у якості пасажира.

Додав, що в той час, коли після перевірки стану роботи двигуна за наслідками його ремонту, вони проїхали на автомобілі навколо району за місцем проживання та зупинилися біля двору, до них під їхали працівники поліції, які стали безпідставно закидати йому керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Зауважив, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, відповідний Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, Направлення, тощо, за його присутності не складалися, огляд на стан сп`яніння відносно нього не проводився, будь-яких пояснень від нього з цього приводу працівники поліції не відбирали, вказані документи йому на підпис не надавали та з ними не ознайомлювали.

Вислухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності свідка подій від 28.08.2024 року, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши та зіставивши їх між собою та у своїй сукупності, приходжу до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути закрита за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП за таких підстав.

Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В контексті вимог, зазначених у ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити усі відомості з детальним викладенням обставин, що стосуються правопорушення, з метою повного відображення фактів учиненого порушення.

Проте, під час складання протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення правоохоронним органом не дотримано зазначених положень закону, а також положень ст.258 КУпАП.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містить посилання на те, що останній 28.08.2024 року, о 23.40 год. по вул.Лиманській,16 в м.Павлограді керував автомобілем ВАЗ 21099 НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода), на вимогу працівника поліції відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння під безперервну фіксацію, чим порушив п.2.5 Правила дорожнього руху.

Натомість, під час розгляду справи судом ОСОБА_1 категорично заперечував факт вчинення ним зазначеного адміністративного правопорушення та стверджував, що у вказаний в протоколі час та день він за кермом вказаного автомобіля не перебував, та не керував ним у стані алкогольного сп`яніння, оскільки, після ремонту двигуна вказаного авто, його тестував та керував ним його колишній сусід ОСОБА_3 , після чого припаркував його біля подвір`я.

Додав, що в той час, коли після перевірки стану роботи двигуна за наслідками його ремонту, вони проїхали на автомобілі навколо району за місцем проживання та зупинилися біля двору, до них під їхали працівники поліції, які стали безпідставно закидати йому керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Зауважив, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, відповідний Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, Направлення, тощо, за його присутності не складалися, огляд на стан сп`яніння відносно нього поліцейськими не проводився, будь-яких письмових пояснень від нього з цього приводу працівники поліції не відбирали, вказані документи йому на підпис не надавали та з ними не ознайомлювали.

Зазначена позиція особи, що притягається до адміністративної відповідальності, щодо своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, порушення його процесуальних прав та певних, визначених Законом процедур заслуговує на увагу, з огляду на таке.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не підписаний особою, відносно якої протокол було складено, а відмова від підпису, яка, на думку правоохоронного органу, мала місце під час складання протоколу, не засвідчена належним чином двома сторонніми особами свідками.

Крім того, правопорушник, як це передбачено у ч.3 ст.256 КУпАП, має право подати пояснення і зауваження, щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Разом з тим, протокол відносно ОСОБА_1 не містить ніяких додатків з цього приводу, а в матеріалах справи відсутні інші будь-які данні, які б могли б свідчити про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, а вразі своєї можливої відмови скористуватися своїми правами щодо ознайомлення з протоколом, його відмова була належним чином засвідчена двома свідками.

Наведене вище стосується й дій посадової особи відділу поліції, щодо роз`яснення ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення його прав та обов`язків, передбачених як Конституцією України так і ст.268 КУпАП, та за наявності відмови особи ознайомитися зі своїми правами та обов`язками також посвідчити таку відмову належним чином, за участю двох свідків.

Перегляд наданого суду одного з відео-доказів у справі підтверджує зазначені вище висновки суду щодо допущених посадовою особою органу внутрішніх справ порушень, допущених під час фіксації адміністративного правопорушення, складання протоколу про адміністративне правопорушення, тощо.

Вказаним доказом зафіксовано той факт, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівниками поліції на місці не складався, його зміст ОСОБА_1 для ознайомлення не надавався, копія протоколу не вручалася, права особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 також не роз`яснювалися, тощо.

При цьому, звертає на себе увагу той факт, що констатуючи у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 перебування останнього, у стані керування, за кермом автомобіля ВАЗ 21099 з такими явними ознаками алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини роту та нестійка хода, досліджений судом один з відео-доказів свідчить про те, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки взагалі не проводився, а керування транспортним засобом саме Іваровським також не фіксувалося.

Доданий до справи та досліджений судом інший відео-доказ містить в собі фіксацію подій, пов`язаних з рухом містом патрульного автомобіля поліції, переслідуванням цим автомобілем іншого авто, перебуванням в автомобілі, що переслідується, декількох осіб, тощо. Разом з тим, часом фіксації вказаних обставин, як про це свідчить сам відеозапис, є 01.01.2019 року, близько 22 год., що не має жодного відношення до обставин зазначеної справи, події якої, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, відбувалися 28.08.2024 року.

Крім того, свідок ОСОБА_3 під час розгляду справи пояснив суду, що в день, вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення, він допомагав своєму другу та колишньому сусіду ОСОБА_1 ремонтувати двигун на автомобілі ВАЗ. Ремонтували авто вони у гаражі за місцем проживання ОСОБА_1 . Ввечері, після завершення ремонтних робіт, вони вирішили протестувати авто. Керував автомобілем він, а ОСОБА_4 їхав пасажиром та прислухався до роботи двигуна. Проїхавши навколо району проживання Іваровського декілька кіл, вони зупинилися біля будинку Іваровського. Слідом за ними під`їхали й працівники поліції, які з`ясували, кому належить автомобіль та стали закидати Іваровському керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Він, ОСОБА_3 , повідомляв працівників поліції про те, що автомобілем керував саме він, але останні пред`являли претензії Іваровському.

Додав, що під час тестування автомобіля та проїздом мікрорайоном він бачив, що за ними рухався автомобіль поліції, але вимог про зупинку він не чув та не бачив, тому й не зупинявся доки вони не доїхали до будинку та гаражу Іваровського.

У відповідності до загальних положень «ІНСТРУКЦІЇ про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», п. 6 зазначених положень передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п.7 тієї ж Інструкції визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Також, зазначеною Інструкцією, а саме. п 6 та п.12 Розділу II передбачено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків; а у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Однак, зміст протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 свідчить про те, що посадова особа правоохоронного органу, яка фіксувала у протоколі про адміністративне правопорушення наявність у вказаного водія явних ознак алкогольного сп`яніння, не дотрималася визначеної законом процедури під час складання зазначених документів.

Відповідно до ст.22 вказаної Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Поруч із зазначеним, пунктом 5 розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026 передбачено, що включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища ( відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі, тощо)

Вимога, щодо необхідності проведення відео-фіксації подібних правопорушень, у разі відсутності на місці двох свідків, закріплена й КУпАП.

Однак, як констатував суд вище, фіксація адміністративного правопорушення від 28.08.2024 року у справі ОСОБА_1 не відбувалася у визначений законом порядок, який би давав підстави зробити висновок про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, саме він допустив порушення Правил дорожнього руху, був зупинений під час керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і такі ознаки були виявлені у нього на місці зупинки у передбачений відповідною Інструкцією спосіб.

Відтак, дії посадової особи правоохоронного органу, що склала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не відповідали вимогам зазначених вище Інструкцій, та КУпАП, оскільки фіксування вказаного факту відбувалося із встановленими вище порушеннями.

У практиці Європейського суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, яке має ознаки злочину», залежно від ступеню ії суспільної небезпеки ( Рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччин», « Девеєр проти Бельгії»).

Отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Обов язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположеннях свобод, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані та надані суду докази, в їх сукупності, беручи до уваги фактичну відсутність у даній справі доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд приходить висновку, що винність ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом», у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП під час розгляду справи судом не знайшла свого підтвердження.

На підставі викладеного, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути провадженням закрита, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 провадженням закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк 10 днів.

СУДДЯ: ЩЕРБИНА О.О.