БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2521/24 Провадження № 3/497/1116/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.10.2024 року суддя Болградського районного суду Одеської області Висоцький Сергій Олександрович , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, уродженця м.Одеса, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 , виданий 10.02.2015,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.185-10, ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

11.10.2024 року о 01:15 годині, в районі прикордонного знаку 0768 на відстані 200 метрів до кордону, на напрямку с.Виноградівка (Україна) с.Александру-Йоан-Куза (РМ), прикордонним нарядом «Пост технічного спостереження» було виявлено громадянина ОСОБА_1 , який разом з двома іншими громадянами незаконно, поза пунктом пропуску, намагались перетнути державний кордон України в бік Республіки Молдови, чим порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України».

Крім того, в цей же час та місці, ОСОБА_1 разом з іншими особами, не виконали неодноразово повторювану законну вимогу прикордонного наряду «Стій, прикордонний наряд!», продовжили рух в бік кордону та його були зупинені після попереджувального пострілу вгору.

За даними фактами старшим ІПС групи АЮД відносно ОСОБА_2 складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185-10, ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, про час та місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань від нього до суду не надходило.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 знав про факт складання протоколів про адміністративне правопорушення, отримав їх копію. Також надав заяву про отримання повісток смс-повідомленням та розгляд справи без його участі та визнання правопорушення.

. У своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, ОСОБА_2 , не будучи обмеженим у своїх правах та знаючи про наявність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, мав самостійно цікавитись ходом розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду. У разі ухилення від явки до суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, може бути піддана приводу лише за розгляду тих справ, у яких присутність особи є обов`язковою (ч. 2 ст. 268 КУпАП).

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 185-10, 204-1 КУпАП, у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. На суд покладено обов`язок повідомити таку особу про час та місце судового розгляду, що судом було зроблено.

Враховуючи завдання провадження в справі про адміністративне правопорушення, стислі строки накладання адміністративного стягнення, правові висновки ЄСПЛ щодо пріоритету публічного інтересу над приватним, ухиляння особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від явки в судове засідання, суд вважає за можливе та необхідне провести розгляд справи за відсутності такої особи, оскільки безпідставне умисне затягування справи може призвести до уникнення винуватою особою відповідальності.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.ст.251, 252 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 2 ст. 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади (формальний склад). Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізичні осудні особи, які досягли 16-річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про державний кордон України» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Крім того, відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року «Про порядок перетину Державного кордону України громадянами України» перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини; 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» Порушенням державного кордону України є також перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.

Частина 2 ст. 185-10 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, вчинені групою осіб .

На підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

За результатами досліджених доказів, суд дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративних правопорушень.

Винуватість особи, відносно якої складено протокол, підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №001476Е від 11.10.2024 року;

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №001477Е від 11.10.2024 року;

-рапортами інспекторів прикордонної служби;

Згідно наданих ОСОБА_1 письмових пояснень вбачається, що він викладені обставини та вину визнає.

При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 204-1 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинена групою осіб, а також передбачене ч.2 ст. 185-10 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою злісна непокора законному розпорядженню чи вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, вчинені групою осіб .

За повідомленням Державної прикордонної служби України у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, тимчасово, обмежено виїзд з України окремою категорією громадян. Зокрема, заборонено виїзд за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років.

Відповідно до вимог ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом - стягнення призначається в межах санкції, встановленої за більш тяжке правопорушення з числа вчинених, у даному випадку ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що справи про адміністративні правопорушення підлягають об`єднанню в одне провадження, а також врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, приймаючи до уваги ступінь його вини, майновий стан, враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність, та інші вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, приходжу до висновку про необхідність накладення на винного адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу передбаченого санкцією ч.1 ст. 204-1 КУпАП, що буде достатнім для його виховання та попередження вчиненню нових правопорушень. Накладення стягнення на правопорушника у вигляді адміністративного арешту, вважаю таким, що не буде відповідати характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення підлягає сплаті судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 9-11, 27, 33-35, 40-1, 204-1, 221, 283-285 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185-10, ч. 2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та з врахуванням вимог ч.2 ст.36 КУпАП, на підставі санкції ч.2 ст.204-1 КУпАП остаточно призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500.00 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законом .

Реквізити для оплати штрафу Болградська громада:

Отримувач коштів ГУК в Одеській області/м. Болград/21081100, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998,

рахунок отримувача: UA0015660, код класифікації доходів бюджету 21081100

Реквізити для оплати судового збору:

Отримувач коштів ГУК в Одеській області/м. Болград/22030101, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998,

рахунок отримувача: UA0015660 код класифікації доходів бюджету 22030101.

Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області.

Суддя: С.О. Висоцький