Справа №534/77/24
Провадження №3/534/25/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючої судді Комарової Д.Ю., за участю секретаря судового засідання Лук`янчикової О.А., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Комсомольського міського суду Полтавської області 11.01.2024 надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 628549 від 1.01.2024. Згідно протоколу 01 січня 2024 року о 06 годині 58 хвилин у м. Горішні Плавні по вул. Строни, 11 водій ОСОБА_2 керувала транспортним засобом Chery A15 Amulet з державним номерним знаком НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: з різким запахом алкоголю з порожнини роту, тремтінням пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовилася, чим порушила вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до відповідальності, у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином. У захисника ОСОБА_2 судом з`ясовано, чи є необхідність в обов`язковій присутності ОСОБА_2 при розгляді адміністративної справи, на що захисник повідомила про можливість розгляду справи за відсутності її підзахисної.

Також захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 у судовому засіданні просила провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити у зв`язку з відсутністю в її діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, обґрунтовуючи свою позицію наступним:

1. Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, працівниками поліції не зазначено, в чому саме проявилась відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, неправильно зазначено ознаку стану сп`яніння "тремтіння пальців рук" - замість вираженого тремтіння пальців рук.

2. До протоколу не додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння.

3. Відеозапис проводився з перервами, тому є недопустимим доказом.

4. У протоколі зазначено час вчинення правопорушення 06 год 58 хв. 01.01.2024, проте відеозапис починається з 07 год 10 хв., що є підтвердженням відсутності події адміністративного правопорушення.

5. Працівником поліції не доведено, що ОСОБА_2 відмовилась від проходження в установленому законом порядку від проходження огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.

У судовому засіданні було опитано упорядника протоколу інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Марченка А.С., який зазначив, що 01 січня 2024 року водія ОСОБА_2 було зупинено на піставі ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" через те, що було виявлено явні ознаки технічної несправності автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , а саме відбито ліве дзеркало заднього огляду. У подальшому при спілкуванні з водієм, у останньої було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Громадянці ОСОБА_2 повідомлялося про причини зупинки, виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, права та обов`язки, а також наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Було запропоновано пройти огляд на місці, після відмови водія від проходження такого огляду запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Відеореєстратор та боді камера працювали з початку виходу на чергування.

Заслухавши захисника особи, яка притягується до відповідальності, упорядника протоколу, оцінивши досліджені в судовому засідання докази з точку зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підставі ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає за вчинення одного з трьох видів правопорушень. Згідно наданого на розгляд суду протоколу ОСОБА_2 вчинила правопорушення у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінняабо щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Для наявності складу зазначеного правопорушення в діянні особи необхідно встановити:

1. Факт керування цією особою транспортним засобом.

2. Наявність ознак алкогольного чи іншого сп`яніння у водія.

3. Факт відмови водія від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, також наголошувалось, що у працівників поліції були відсутні підстави для зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_2 . Проте поясненнями укладача протоколу та відеозаписами, долученими до матеріалів справи повністю доведено, що працівники поліції правомірно зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_2 .

Пунктом 31.4 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: немає передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду.

Відповідно до п.2.3а ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити та забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Так, згідно ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу. З відеоапису вбачається, що ліве дзеркало заднього виду має технічні несправності. Отже твердження захисника про відсутність законних підстав для зупинки автомобіля повністю спростовані.

Факт керування транспортним засобом громадянкою ОСОБА_2 підтверджено відеозаписом з відереєстратора, на якому чітко видно рух автомобіля з номерним знаком НОМЕР_2 , після зупинки траспортного запису, з автомобіля вийшла особа, яка ним керувала та яка у подальшому була встановлена як ОСОБА_2 . Крім того, суд звертає увагу, що факт керування ОСОБА_2 ніким не спростовувався.

З приводу наявності ознак алкогольного сп`яніння, виявлених у водія ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Пунктом 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота).

Як вбачається з протоколу про адмінінстративне правопорушення у ОСОБА_2 , працівниками поліції було виявлено дві ознаки алкогольного сп`яніння такі як: різкий запах алкоголю з порожнини роту, тремтіння пальців рук. Захисник ОСОБА_1 у своїх запереченнях вказує, що ознака «тремтіння пальців рук» не відповідає вимогам Інструкції.

З огляду на те, що така ознака як запах алкоголю з порожнини рота є достатньою для припущення працівниками поліції, що особа перебуває у стані сп`яніння, суд не бере до уваги твердження захисника Болгар О.І. з цього приводу, та вважає, що з огляду на поведінку ОСОБА_2 , зафіксовану на боді камеру працівника поліції, ознаки сп`яніння знайшли своє підтвердження.

У подальшому працівниками неодноразово пропонувалось громадянці ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, після чіткої однозначної відмови з її боку, пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, проте ОСОБА_2 також чітко, безсумнівно неодноразово відмовилась від запропонованого огляду. Наслідки такої відмови та права особи працівниками поліції також роз`яснено в установленому законом порядку. Усі ці обставини повністю підтверджені відеозаписом, долученим до протоколу.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, суд приходить до переконливого висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_2 відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Захисником Болгар О.І. у письмовому клопотання про закриття провадження у справі наголошувалось, що поліцейськими у порушення згаданої вище Інструкції не скалдено акт огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, що є підтвердженням перебування особи в стані такого сп`яніння. Суд роз`яснює, що такий акт огляду на стан акогольного чи іншого сп`яніння складається за результатами огляду. Тобто огляд на стан сп`яніння передує складанню акта, в який вносяться саме результати проведеного огляду. Враховуючи, що ОСОБА_2 відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не було підстав для складення акта.

Щодо твердження захисника ОСОБА_1 про порушення безперервності фіксування правопорушення, суд звертає увагу, що на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, чітко та безперервно зафіксовано керування особою транспортним засобом, законну причину зупинки, виявлені та оголошені ознаки стану алкогольного сп`яніння, а також чітку відмову ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Отже правопорушення зафіксовано повністю та безперервно. Підстав для визнання відеозаписів, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення, недопустимими судом не встановлено.

Таким чином складення протоколу про адміністративне правопорушення та фіксування технічними засобами адміністративного правопорушення відбувалося у відповідності до вимог КУпАП, права особи, відносно якої було складено протокол, працівниками поліції порушені не були, що зафіксовано за допомогою технічних засобів відеофіксації та підтверджується дослідженими судом доказами.

Отже, зазначені вище докази є чіткими, достатньо переконливими (без суперечностей) та об`єктивно узгоджуються між собою, що у сукупності дає суду підстави дійти висновку про наявність в діях громадянки ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки остання, як особа, яка керувала транспортним засобом, відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена «поза розумним сумнівом». Отже підстав для застосовувати частини другої статті 62 Конституції України не вбачається.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, суд, виходячи з положень ст.23 КУпАП, зазначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Дотримуючись вищевказаних вимог чинного законодавства суд, врахувавши ступінь суспільної небезпеки - правопорушення є потенційно небезпечними для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, для досягнення мети адміністративного стягнення, дійшов висновку про призначення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день винесення постанови становить 605 грн 60 коп.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що громадянка ОСОБА_2 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з неї слід стягнути судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись статтями 24, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 276-279, 280, 283-285, 287-289, 294 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати відносно неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на користь держави, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 605 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суддя Д.Ю. Комарова

Особи, які беруть участь у справі, мають право ознайомитися із повним текстом постанови та отримати її копію після 20 вересня 2024 року в приміщенні Комсомольського міського суду Полтавської області.