Справа № 752/8731/24
Провадження №: 3/752/4074/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2024 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання у м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли

відУправління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання - АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер - не з`ясовано
за участі ОСОБА_1 , захисника Гасанова І.Д.о,

ВСТАНОВИВ:

09.04.2024 близько 16:22 у Голосіївському районі м. Києва водій ОСОБА_1 керував автомобілем Kia Spotrage, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Антоновича, Короленківській перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного засобу - газоаналізатора Alcotest 7510 (прилад № ARLМ-0292). Результат тесту з показником 2,18 % проміле роздруковано на пристрої Drager mobile printer № ARLK-0083.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. "а" п. 2.9 постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 "Про Правила дорожнього руху" (зі змінами та доповненнями, надалі по тексту - Правила дорожнього руху), за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Подія та склад адміністративного правопорушення та наявність вини у діях ОСОБА_1 доводяться поданими уповноваженим органом матеріалами, де міститься:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 860242 від 09.04.2024, складений відносно ОСОБА_1 за порушення ч. 2 ст. 130 КУпАП, який за формою та змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 06.11.2015 № 1376;

- відеозаписи з нагрудної камери поліцейських (вміщені на лазерний компакт-диск), де зафільмовано подію, у зв`язку з якою відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, спілкування водія та співробітників поліції, момент виявлення ознак алкогольного сп`яніння, проходження огляду, що були переглянуті і досліджені судом (суддею) під час розгляду справи на робочому комп`ютері в залі судового засідання;

- роздруківка з приладу Drager mobile printer, приєднаного до приладу Alcotest 7510 від 09.04.2024, яким зафіксовано вимір 2,18 проміле в організмі за наслідками проведення перевірки ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу (від підписання бланку результатів водій відмовився);

- акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складений відносно ОСОБА_1 (від підписання акта огляду водій відмовився).

Наявними матеріалами підтверджується, що при складанні протоколу особу водія встановлено на підставі посвідчення водія, роз`яснено права та обов`язки, повідомлено про те, що розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності відбудеться у Голосіївському районному суді міста Києва. Від підписання бланку протоколу водій відмовився, про що було зроблено відповідну відмітку.

Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням сторони захисту.

15.08.2024 під час розгляду справи ОСОБА_1 надав усні пояснення, зазначив, що хлопці воюють, так вийшло, що мав зустрітися на обід,вийшов з кафе, де його машина стояла неправильно, а тому мав її перепаркувати, проїхав дуже мало до зупинки поліцією, "драгерам" не довіряє, не знає як вони працюють, має певне коло спілкування з працівниками правоохоронної структури і вони розповідали, що з "драгерами" буває щось не так, акт огляду та чек "драгера" йому на підпис не давали.

Захисник заявив клопотання про "закриття справи", тобто про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення в порядку п. 1 ст. 247 КУпАП, в обґрунтування якого зазначив, що жоден з доказів в матеріалах справи не є належним і допустимим або ж таким, що відповідає вимогам законодавств і був зібраний у порядку, визначеному чинним законодавством, а тому не може бути прийнятий судом. На переконання захисника працівники поліції з незрозумілих причин зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , безпідставно перевірили його документи і запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Після проходження огляду з допомогою газоаналізатора у ОСОБА_1 запитали чи погоджується він з результатом огляду, на щоб він чітко відповів: "Ні", і надалі, замість того, щоб направити водія до спеціалізованого закладу охорони здоров`я, поліцейські стали вводити ОСОБА_1 в оману, запевняли, що у медичному закладі він пройде такий самий огляд на тому ж самому пристрої та,діючи незаконно, схилили водія до сумнівів щодо необхідності проходження огляду в закладі охорони здоров`я. відсутність підпису ОСОБА_1 у протоколі, акті огляду та чеку "Драгера" додатково свідчить про те, що він був не згоден з результатами огляду виявленими на місці зупинки. Також захисник зазначив, що ОСОБА_1 не роз`яснювали права та обов`язки, представлений суду протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним і допустимим доказом у справі. Крім того захисник у своєму клопотанні цитував постанови інших суддів у справах аналогічної категорії та виділив жирним шрифтом цитати про неприєднання до матеріалів справи сертифікатів відповідності спеціального технічного засобу та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а також цитати на незрозумілість підстав зупинки водія, відсутність бланку направлення водія на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, що робить недоведеними обставини правомірності складання на водія протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

15.08.2024 судом (суддею) повідомлено сторін про те, що розгляд справи по суті завершено та оголошено перерву в судовому засіданні для аналізу досліджених в судовому засіданні доказів та підготовки до проголошення судового рішення.

Проаналізувавши доводи захисника, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши наявні документи, суд (суддя) вважає, що обґрунтовано дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 п. "а" п. 2.9 Правил дорожнього руху та про вчинення ним правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані сп`яніння та відмовляє у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, адже доводи і заперечення захисника не спростовують подію та склад адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, згідно якої доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відтак, з дотримання принципу доказування "поза розумним сумнівом", суд (суддя) відхиляє доводи захисника та критично оцінює пояснення самого ОСОБА_1 , адже досліджені відеозаписи без виникнення обґрунтованих сумнівів свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керував належним йому авто у стані сп`яніння, пройшов огляд на місці зупинки та фактично погодився з результатами цього огляду.

Як унормовано у ч. 2-4 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з п. 2 розділу І Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735 (надалі по тексту - Інструкція № 1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 3 розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

У п. 1-9 розділу ІІ Інструкції № 1452/375 закріплено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку № 1 до цієї Інструкції.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

З викладених положень зазначеної Інструкції № 1452/735, а також і відповідних положень ст. 266 КУпАП слідує, що огляд на стан алкогольного сп`яніння водія проводиться на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних приладів, а задля забезпечення достовірності результатів огляду - у разі незгоди водія з результатами огляду, співробітники поліції зобов`язані забезпечити доставку такого водія до найближчого закладу охорони здоров`я для здійснення його огляду лікарем наркологом.

Згідно п. 10 розділу ІІ Інструкції № 1452/375, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З переглянутих відеозаписів з нагрудної камери співробітників поліції слідує, що автомобіль Кіа рухався перед патрульним авто в межах внутрішньої території торгівельно-розважального комплексу "Мегамаркет" по вул. Антоновича у м. Києві, увагу поліцейських привернула увагу поведінка водія на дорозі, який при виїзді з паркувальної зони, зачепив дзеркалом технічне оснащення шлагбауму, а потім проїхав по бордюрному каменю.

Як слідує з ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху, а відповідно до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, перевірку документів особи, опитування особи, поверхневу перевірку і огляд, зупинення транспортного засобу.

Отже, виявивши невідповідність дій водія Правилам дорожнього руху, зокрема обов`язку бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, патрульні поліцейські зупинили автомобіль Кіа, установили особу водія та виявили у нього явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода), проведи його огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, встановили факт перебування у стані сп`яніння і, дотримуючись вищевказаних приписів законодавства, запитали, чи погоджується водій з результатами огляду, на що водій ОСОБА_1 надав негативну відповідь, а тому вказали водієві на необхідність проїзду до медичного закладу для підтвердження чи спростування результатів огляду на місці зупинки. У подальшому водій ОСОБА_1 багаторазово наполягав на "вирішенні питання" без необхідності проїзду до лікаря нарколога. Цікавився наслідками тог, що він не поїде у медичний заклад, на що тримав роз`яснення про відповідну процедуру, а саме: складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передачу матеріалів до суду для розгляду по суті, вирішення судом справи та можливого застосування стягнення.

У матеріалах справи міститься роздруківка з пристрою Drager mobile printer, яким обладнаний газоаналізатор Alcotest 7510 та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за допомогою "Drager Alcotest 7510, у якому зазначено, що в результаті огляду на стан сп`яніння проба позитивна - 2, 18 %.

При застосуванні газоаналізатора кермувальнику роз`яснено порядок проходження огляду, проведено контрольний забір повітря.

ОСОБА_1 зазначив, що не погоджується з показником 2, 18 проміле, проте всі його подальші дії і висловлювання правомірно та обґрунтовано були оцінені працівниками поліції як виявив небажання проїхати для перевірки результату огляду до спеціалізованого медичного закладу, адже крім свої пропозиції "вирішити питання на місці", благань та скарг на те, що йому краще тепер повіситися, інших дієвих дій, які свідчать про дійсність та істинність бажання поїхати за направленням у медичний заклад, не було - машину водія не зачинив, до патрульного авто не сів, щоб проїхати на огляд на направленням.

Крім того, наявністю сертифікату на застосований прилад ОСОБА_1 не цікавився.

Дійсно слід зауважити, що працівники поліції не повідомили водія ОСОБА_1 про те. що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає застосування крім штрафу, ще й обов`язкового додаткового стягнення - позбавлення права керування транспортними засобами, проте у ст. 68 Конституції України чітко закріплено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, тоді як незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. При цьому враховується, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія, тобто проходив підготовку в автошколі за для його отримання, де одним з основних напрямків підготовки, як і під час здачі іспитів на водія, є знання Правил дорожнього руху.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи викладене, заперечення захисника в частині провокування водія не їхати у медичний заклад відхиляються, так само як і цитування постанов інших суддів у частині відсутності бланку направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, адже поведінку ОСОБА_1 оцінено як небажання проходити огляду в спеціалізованому медичному закладі, а тому підстав для складання такого направлення не виникло.

На відеозаписі дійсно не відображено момент роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, проте видно, що у момент ознайомлення його зі змістом протоколу водій все що просив якось "вирішити питання", що вказує на відсутність у водія розумної зацікавленості бути ознайомленим зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, своїми правами та обов`язками. А тому, визнання цього протоколу про адміністративне правопорушення недопустимим доказом у справі лише з цих підстав, видається застосуванням принципу правового пуризму, який порушуватиме принцип правої визначеності, що цьому разі є неприпустимим.

Отже, висновки суду (судді) з приводу винуватості особи, доведеності події і складі адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та, відповідно, відхилення заперечень захисту і заявленого клопотання про закриття провадження у справі ґрунтуютьсяна тому, що установлення події та складу адміністративного правопорушення відбулося в цілому відповідно до приписів ст. 266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015.

Щодо решти непроаналізованих заперечень представника суд (суддя) зазначає наступне. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02.2010).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

За приписами п. 1 ч. 7 ст. 56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Таким чином, судом (суддею) не було встановлено підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення, та, відповідно - для закриття провадження у справі.

Оскільки ОСОБА_1 визнається винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до нього застосовується передбачене законодавством адміністративне стягнення у межах санкції відповідної частини ст. 130 КУпАП та з урахуванням загальних правил накладення стягнення.

У порядку ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 605,60 грн (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024).

Керуючись ст. 23, 33-35, 40-1, 130, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять ) грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Стягувачем за цією постановою державний орган, за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

Боржником за цією постановою є особа, яка притягається до адміністративної відповідальності (анкетні дані, що видалося за можливе установити, наведені в вступній частині постанови).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 307 КУпАП, якими встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу (п`ятнадцять днів з дня вручення постанови), постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя О.В. Бушеленко