П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" жовтня 2024 р. м. Сокаль

Суддя Сокальського районного суду Львівської області Фарина Л. Ю. розглянувши матеріали справи, які надійшли від начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с.Плавське, Херсонської області, проживаючого у АДРЕСА_1 , молодшого інспектора прикордонної служби 3 категорії ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 »

за ч.2 ст.172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

25.08.2024 року о 01.30год. під час перевірки офіцером відділу та внутрішньої безпеки

було виявлено, що солдат ОСОБА_1 , який виконував наказ про охорону державного кордону, мав при собі та використовував у розважальних цілях власний мобільний телефон що призвело до того, що солдат не вів належне спостереження за місцевістю за допомогою камер відеоспостереження, чим порушив Дисциплінарний статут ЗСУ, військову присягу та наказу командира в умовах особливого періоду, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-18 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , вину не визнав та пояснив, що того дня виконував наказ з охорони державного кордону, в нічний час доби був втомлений тому офіцеру здалося що він відволікся від несення служби та використовував свій мобільний телефон. Просить визначити мінімальне покарання.

Дослідивши матеріали справи та надані пояснення суд приходить до наступних висновків.

Диспозицією ч.2 ст.172-18 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

Суд звертає увагу на те, що у ст. 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію визначено, що особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 Про часткову мобілізацію . Відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав. Отже, особливого періоду не припинено. Таку правову позицію щодо тлумачення поняття особливий період Верховний Суд уже однозначно сформулював у своїх постановах від 14 лютого 2018 року (провадження № 61-4157св18 та 61-3951св18), 20 лютого 2018 року (провадження 61-4255св18), 25 квітня 2018 року (провадження № 61-1664св17), 21 лютого 2019 року (провадження 51-7411км18). По вказане також вказується у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 року у справі № 127/1684/16-к. (провадження № 51-1371 км 18).

Крім цього, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на усій території України введено воєнний стан, який діє до сьогодні.

Таким чином, на час скоєння адміністративного правопорушення, яке розглядається судом, діє особливий період.

Згідно службового посвідчення НОМЕР_1 , вбачається, що ОСОБА_1 , являється старшим солдатом та займає посаду у НОМЕР_2 прикордонному загоні ЗРУ Державної прикордонної служби України.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , своїми діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.172-18 КУпАП - порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України під час особливого періоду.

Що стосується доводів порушника про те, що він перебував на службі та мав здійснювати спостереження на більш дальню відстань та не помітив як офіцер потрапив на територію військового містечка не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні та не підтверджено жодними належними та допустимими доказами у справі, що суд розцінює критично та намагання особи уникнути відповідальності за вчинене.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самою правопорушницею, так і іншими особами.

З урахуванням особи порушника, ступеню вчиненого ним правопорушення, суд рахує за необхідне призначити йому адміністративне стягнення необхідне для його виховання і запобігання вчиненню нових правопорушень як для самого правопорушника так і для інших осіб.

Обставиною, яка пом`якшує відповідальність для ОСОБА_1 , суд не вбачає.

Обставин, які обтяжують відповідальність судом не встановлено.

Враховуючи особу правопорушника, обставини події, матеріали справи та санкцію статті, вважаю за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді мінімального штрафу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, а тому суд уважає за необхідне звільнити військовослужбовця ОСОБА_1 , від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.283-285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-18 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00коп.

На підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від сплати судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Сокальського районного суду.

Відповідно до ч. 1ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів (але не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу) надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Роз`яснюю, що у разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Суддя: Л. Ю. Фарина