Справа № 301/2270/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 жовтня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі судді Фазикош Г. В. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Нечаєв Валерій Валерійович на постанову судді Іршавського районного суду від 18 липня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Іршавського районного суду від 18 липня 2023 гр. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до постанови, - 17 червня 2023 року о 21 годині 35 хвилин неповнолітній ОСОБА_1 в с. Заболотне по вул. Центральній, Хустського району, керував транспортним засобом марки «Рено Кліо», державний номерний знак « НОМЕР_1 », під час руху не користувався паском безпеки та не мав права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.3.(в), 2.1.(а) Правил дорожнього руху.

Відповідно до постанови, - 17 червня 2023 року о 21 годині 35 хвилин в с. Заболотне по вул. Центральній, Хустського району, неповнолітній ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Рено Кліо», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотесту «Драгер» та в медичному закладі неповнолітній ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Нечаєв В. В. подав апеляційну скаргу. Апелянт вказує, що постанова суду є незаконна та необґрунтована.

У своїх доводах апелянт зазначає, що суд першої інстанції недостатньо дослідив пояснення захисту щодо того, що обидва протоколи відносно неповнолітньої особи були складені без присутності батьків або захисника, чим порушено право на захист. Посилається на відсутність доказів керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Накладаючи штраф, суд не врахував важливі обставини по справі: ОСОБА_1 раніше не притягувався до жодної відповідальності, мати ОСОБА_1 покинула сім`ю кілька років тому та не спілкується із синами, батько вчиняв насильство в сім`ї (на даний час мобілізований), бабуся отримує пенсію в розмірі 3200 грн. на місяць. Стверджує, що призначення штрафу та судового збору ніяк не виховає ОСОБА_1 . Констатує, що розмір штрафу у декілька разів перевищує розмір мінімальної заробітної плати по Україні. Звертає увагу, що оскільки матеріальна шкода відсутня, просить розглянути можливість застосування до нього заходів впливу, що передбачені ст. 24-1 КУпАП. ОСОБА_1 щиро кається, має велике та цілком щире бажання виправитися, а цю ситуацію сприймає як суворий виховний момент. Просить скасувати постанову та ухвалити нову, якою врахувати обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, сімейні та майнові умови життя неповнолітнього та застосувати до нього заходи впливу, передбачені ст. 241 КУпАП у виді попередження.

У судове засідання в апеляційній інстанції ОСОБА_1 та його адвокат Нечаєв В. В. не з`явилися. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Справа неодноразово відкладалася.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25.01.2019 року № 194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав,честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й для осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши зібрані у справі матеріали, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення дотримано.

Відповідно до приписів частини шостої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, не заперечується в суді апеляційної інстанції самим правопорушником, а також доводиться зібраними матеріалами справи, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №127237 від 17.06.2023 року за ч.2 ст.126 КУпАП (том 1 а.с.1);

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №127236 від 17.06.2023 року за ч.1 ст.130 КУпАП (том 2 а.с.1);

-направленням неповнолітнього ОСОБА_1 в КНП «Іршавська міська лікарня» на огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.06.2023 року (том 2 а.с.3);

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 , згідно яких неповнолітній ОСОБА_1 в його присутності відмовився від проходження медичного огляду в установленому порядку на стан сп`яніння (том 2 а.с.4);

-диск із відеозаписами, на якому зафіксовано факт керування неповнолітнім транспортним засобом без права на керування та факт відмови від проходження освідчення на стан сп`яніння (том 1 а.с.5, том 2 а.с.6);

- довідку Відділення поліції №1 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області №2634/106/28-1-2023 від 21.06.2023 року, згідно якої неповнолітній ОСОБА_1 протягом 2022-2023 років не притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (том 2 а.с.7);

-письмові пояснення по справі, подані адвокатом Нечаєвим В.В. (том 2 а.с. 16-20)

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП є вірною.

Доводи апеляційної скарги про можливість застосування щодо ОСОБА_1 заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Статтею 13 КУпАП передбачено, що до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Згідно до вимог ст. 24-1 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2)попередження; 3)догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 34 цього ж Кодексу обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення визнаються :1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Згідно вимог до ст. 35 КУпАП обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення визнаються :1) продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її; 2) повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення; 3) втягнення неповнолітнього в правопорушення; 4) вчинення правопорушення групою осіб; 5) вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин; 6) вчинення правопорушення в стані сп`яніння. Орган (посадова особа), який накладає адміністративне стягнення, залежно від характеру адміністративного правопорушення може не визнати дану обставину обтяжуючою.

Зі змісту ст. 13 КУпАП слідує, що за вчинення неповнолітніми адміністративних правопорушень, передбачених 121-127, 130 вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах, а з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, у тому числі відеозапис з місця події, апеляційний суд не знаходить підстав для застосування щодо ОСОБА_1 заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3«в», 2.1 «а» та 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинено два адміністративні правопорушення.

При цьому, з відеозапису слідує, що ОСОБА_1 зупинений по причині того, що не користувався паском безпеки. Після чого, працівниками поліції було встановлено, що останній не має права керування транспортним засобом, так як є неповнолітнім. Останньому було запропоновано пройти тест на визначення алкогольного сп`яніння, від проходження якого він відмовився. Водій визнав, що випив два пива.

Наявний відеозапис події правопорушення дає повне уявлення про подію, підстав сумніватися у його достовірності не має.

Тому, апеляційним судом встановлено, що характер вчинених адміністративних правопорушень та дані про особу правопорушника, не дають підстав для застосування щодо ОСОБА_1 заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції при накладенні на ОСОБА_1 стягнення належним чином обґрунтованими та вмотивованими, у зв`язку з чим адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчиненням ним нових адміністративних правопорушень, а відтак і справедливим.

Обираючи ОСОБА_1 стягнення, суд першої інстанції, врахував всі оставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення щире каяття неповнолітнього. Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, вказана норма закріплює право суду, а аж не як не обов`язок, застосувати до неповнолітнього заходи впливу передбачені ст. 24-1 КУпАП.

Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 позбавлення права керувати транспортними засобами можна тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-22, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Як слідує з постанови місцевого суду, дана правова норма була дотримана. ОСОБА_1 не було позбавлено права керування транспортними засобами.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що у постанові не наведено жодних мотивів чому щодо неповнолітнього ОСОБА_1 не можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такі жодним чином не впливають на вид та розмір накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Суд апеляційної інстанції констатує, що ОСОБА_1 перебуває саме у тому віці, коли у особи формується повага до закону, уявлення про відповідальність та невідворотність покарання за скоєні вчинки.

За таких обставин, суд вважає, що жоден із заходів передбачених ст. 24-1 КУпАП не буде дієвим запобіжником від вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень в подальшому, а навпаки укріпить у неповнолітньої особи переконання у власній безкарності.

Таким чином, підстав для застосування до неповнолітнього, на момент вчинення правопорушення, ОСОБА_1 заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього Кодексу, з огляду на характер вчиненого правопорушення, не вбачається, тому він підлягає відповідальності на загальних підставах.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 289,293, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Нечаєв Валерій Валерійович - залишити без задоволення.

Постанову судді Іршавського районного суду від 18 липня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя: Фазикош Г. В.