Справа № 206/5730/24
Провадження № 3/206/2490/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2024 суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська Маштак К.С., за участю секретаря судового засідання Похил А.В, захисника адвоката Давидова В.О., в режимі відеоконференції в залі суду в м. Дніпро, розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

19.10.2024 о 01 год. 00 хв. у м. Дніпро, Самарський район, вул. Кадрова, буд. 100, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці або у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, що було зафіксовано на бодікамери №№ 472221, 470866. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

06.11.2024 від Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1-5).

Так, з протоколу серії ЕПР1 № 153900 від 19.10.2024 встановлено, що 19.10.2024 о 01 год. 00 хв. у м. Дніпро, Самарський р-н., вул. Кадрова, буд. 100, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці або у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився.

Крім того, в протоколі в п. 12 дата, час, місце розгляду адміністративної справи зазначено Самарський районний суд м. Дніпропетровська 21.11.2024 о 10 год. 00 хв., про що ОСОБА_1 було повідомлено належним чином, що підтверджується його особистим підписом в протоколі

До того ж протокол не містить жодних заперечить чи зауважень ОСОБА_1 щодо його змісту (а.с. 2).

07.11.2024 від адвоката Турчак М.В. (юридична компанія «Просолов та партнери») на електронну адресу суду надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення (а.с. 8-12).

21.11.2024, перед судовим засіданням, від сторони захисту надійшла заява про відвід судді Маштака К.С. (а.с. 16-19).

22.11.2024 постановою судді Нестеренко Т.В. у задоволенні заяви про відвід судді Маштака К.С. від розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмовлено (а.с. 22-23).

Після розгляду заяви про відвід судді було призначено судове засідання на 29.11.2024 та викликано в судове засідання ОСОБА_1 та його захисника (а.с. 25-26).

28.11.2024 від захисника надійшло повідомлення, що адвокат Турчак М.В. припинила повноваження захисника Качана В.В. і подальший його захист по справі № 206/5730/24 нею здійснюватися не буде (а.с. 28-29).

Того ж дня, 28.11.2024, вже від захисника адвоката Давидова В.О. (юридична компанія «Просолов та партнери») на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (а.с. 30-37).

29.11.2024 постановою суду клопотання захисника про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП було задоволено та судове засідання було відкладено на 05.12.2024 (а.с. 38).

04.12.2024 від захисника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні та клопотання про долучення документа, а саме: клопотання Качана В.В. про відкладення розгляду справи (а.с. 44-50).

05.12.2024 було відкладено судове засідання на 10.12.2024 та викликано в судове засідання ОСОБА_1 та його захисника.

10.12.2024 від захисника надійшли клопотання: про витребування повного відеозапису, про проведення експертизи з технічного дослідження матеріалів відеозапису, про визнання доданих до справи відеозаписів неналежними та недопустимими доказами, про залучення прокурора до участі в справі про адміністративне правопорушення.

10.12.2024 в судовому засіданні захисник підтримав клопотання та просив їх задовольнити.

10.12.2024 судом були розглянуті клопотання сторони захисту про витребування повного відеозапису, про проведення експертизи з технічного дослідження матеріалів відеозапису, про залучення прокурора до участі в справі про адміністративне правопорушення та залишені без задоволення, як безпідставні та не обґрунтовані та їх задоволення призведе до порушення розумних строків розгляду даної справи.

10.12.2024 судом було в повному обсязі переглянуто відеозапис тривалістю понад 2 години, досліджено письмові докази та заслухано позицію сторони захисту. При цьому стороною захисту в судовому засіданні було заявлено клопотання про виклик поліцейського, який складав протокол з метою надання відповідних роз`яснень щодо відеозапису обставин складання адміністративного матеріалу.

10.12.2024 судом було відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про виклик поліцейського для надання відповідних роз`яснень, після чого стороною захисту було заявлено відвід судді, який був залишений без розгляду, як такий що має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування розгляду справи.

В той же час, як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», що процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. Відповідно, незгода сторони з ухваленим суддею судовим рішенням, а так само постановлення суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а є наслідком права сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Крім того, в судові засідання 21.11.2024, 29.11.2024, 05.12.2024 та 10.12.2024 ОСОБА_1 не з`явився, зловживаючи своїм правом на участь у розгляді справи, оскільки достовірно знав, що відносно нього складено протокол, який направлений до суду, в суд не з`явився. Тому, на підставі ст. 268 КУпАП, суд вирішив розглядати справу без участі ОСОБА_1 , оскільки він належно повідомлений про розгляд справи та його захисник приймає участь в режимі відеоконференції.

При цьому, оголошення про розгляд справ містяться на офіційному веб-сайті судової влади, що дає особі можливість дізнатися про стан судового провадження.

Так, суду зазначає, що згідно ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В той же час, як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», що процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. Відповідно, незгода сторони з ухваленим суддею судовим рішенням, а так само постановлення суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а є наслідком права сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Також слід зазначити про висновок ККС ВС, викладений в ухвалі від 30.05.2018 року у справі № 676/7346/15-к, у відповідності до якого суд констатував, що хоча у КПК України не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання такими є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 7 липня 1989 року, вказував на недопустимість зневілювання ключового принципу верховенства права у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративні правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових пояснень (заперечень) проти протоколу, тому суд приходить до висновку, що вищенаведена поведінка сторони захисту та ОСОБА_1 є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП та таким чином уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Також, суд звертає увагу, що в підтвердження повноважень стороною захисту було долучено один і той самий договір про надання правничої допомоги від 22.10.2024 укладений між ОСОБА_1 та юридичною компанією «Просолов та партнери».

Крім того, захисник в судовому засіданні зазначив, що матеріали справи взагалі не містять доказів факту керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом, не містять передбачених законом підстав для зупинки транспортного засобу, відеозаписи не є безперервними та не містять процесуальних моментів на них відсутні ідентифікуючі ознаки технічного пристрою, на який їх зроблено, що свідчить про можливість їх хаотичності, неповноту та можливість коригування. Зазначав, що протокол про адміністративне правопорушення не має жодної юридичної сили, оскільки складений шляхом формування в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздрукована за допомогою спеціального технічного пристрою.

Суд, вислухавши доводи та пояснення сторони захисту, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дії ОСОБА_1 про порушення ним п. 2.5 ПДР України кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як згідно з п. 2.5 ПДР водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок, процедура та особливості проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду, визначений ст. 266 КУпАП.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими судом наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 153900 від 19.10.2024 в якому зазначено, що 19.10.2024 о 01 год. 00 хв. у м. Дніпро, Самарський р-н., вул. Кадрова, буд. 100, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці або у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився.

- рапортом поліцейського, в якому зазначено, що 19.10.2024 заступивши на патрулювання, на території м. Дніпро, у складі автопатруля «Легіон-321», сумісно з поліцейським взводу № 2 роти № 3 батальйону № 3 УПП у Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Купки А.Д. близько о 01 год. 00 хв. м. Дніпро, Самарський район, вул. Кадрова, буд. 100, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», було зупинено транспортний засіб Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час спілкування з яким у останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, на що водій ОСОБА_1 відмовився. За порушенням п. 2.5 ПДР на водія ОСОБА_1 було складено протокол по ст. 130 КУпАП серії ЕПР1 № 153900. Згідно ст. 255-1 у водія ОСОБА_1 вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право користування згідно ст. 266 КУпАП, водія відсторонено від подальшого керування, попереджено про відповідальність у разі продовження керування транспортним засобом.

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.10.2024, в якому вказано, що поліцейським у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук.

- відеозаписом з нагрудних камер №№ 470866, 472221 з якого судом встановлено, що 19.10.2024 близько 01 год. 03 хв. було зупинено транспортний засіб Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_1 під керування водія ОСОБА_1 . Патрульний, який спілкувався з ОСОБА_1 , виявив у останнього запах алкоголю з порожнини рота. О 01 год. 06 хв. працівниками патрульної поліції ОСОБА_1 було вперше запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою драгеру, на що останній спочатку погодився, однак вже о 01 год. 08 хв. він вже відмовився, бо не впевнений чи залишилися в його організмі залишки алкоголю, оскільки на передодні він вживав алкоголь. ОСОБА_1 зазначив, що випивав алкоголь давно, після цього вживав «нульовку». ОСОБА_1 повторно було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння та роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду. В проміжок часу з 01 год. 09 хв. до 01 год. 21 хв. неодноразово ОСОБА_1 було запропоновано прийти огляд у встановленому законом порядку на місці за допомогою драгеру чи в медичному закладі на вибір, проте останній весь час не міг ніяк визначитися проходити огляд чи відмовлятися, тягнув час та намагався домовитися з патрульними неодноразово пропонуючи патрульним просто відпустити його та не складати протокол. Після чого ОСОБА_1 впевнено відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Після чого було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 та останнього було ознайомлено з протоколом, вручено йому примірник протоколу про адміністративне правопорушення, вилучено посвідчення водія, видано тимчасове посвідчення водія та доставлено додому, оскільки ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом. Також з відеозапису судом встановлено, що ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими не зазначав, що він не керував транспортним засобом, а навпаки зазначив, що саме він керував транспортним засобом та навіть повідомив поліцейським звідки і куди він їхав перед його зупинкою поліцейськими.

Таким чином судом встановлено, що поліцейськими було неодноразово запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і безпосередньо у медичному закладі, детально роз`яснено порядок його проходження та наслідки відмови від його проходження. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння добровільно відмовився та повністю розумів всі наслідки такої відмови.

При цьому суд зауважує, що відеозаписи здійснювалися поліцейськими одночасно на різні технічні засоби, зміст відеозаписів не суперечать один одному, є логічними та послідовними за змістом значущих для даної справи відображених подій та файли містять фіксацію як особи водія ОСОБА_1 , який перебував безпосередньо за кермом даного транспортного засобу, а також безпосередню процедуру встановлення наявності ознак алкогольного сп`яніння та неодноразові пропозиції поліцейських про проходження огляду на стан сп`яніння з роз`ясненням відповідних наслідків та безпосередню неодноразову відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння

Таким чином, враховуючи відсутність конкретних обставини, з урахуванням яких слід поставити під сумнів достовірність наявних у справі матеріалів відеофіксації, якість цих матеріалів дозволяє встановити обставини, щодо яких складено протокол, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання відеозаписів неналежними та недопустимими доказами.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання захисника на порушення поліцейським при складанні протоколу серії ЕПР1 № 153900 від 19.10.2024, а саме формування протоколу в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздрукована за допомогою спеціального технічного пристрою, оскільки його доводи не ґрунтується на вимогах закону та в даному випадку є трактуванням стороною захисту положень законодавства на власний розсуд.

Також, відповідно до роз`яснень, викладених у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП, стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Що стосується доводів захисту з приводу того, що в протокол були внесені недостовірні дані про час вчинення правопорушення 01 год. 00 хв., адже відеозапис починається на 4 хвилини пізніше, то слід зазначити, що дійсно з відеозапису, дослідженого в судовому засіданні вбачається, що він починається о 01 год. 03 хв., при цьому автомобіль був вже зупинений та за кермом перебував саме ОСОБА_1 , тому це не може свідчити про недопустимість даного протоколу або спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол складався на місці в присутності водія, а дані неточності суттєвими не є та не спростовують того факту, що 19.10.2024 близько 01 год. 00 хв. у м. Дніпро, Самарський район, вул. Кадрова, буд. 100, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda CR-V д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці або у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, що було зафіксовано на бодікамери №№ 472221, 470866.

При цьому суд зазначає, що цілком логічною є та обставина, що керування ОСОБА_1 транспортним засобом (01 год. 00 хв.) передувало зупинці його транспортного засобу працівниками поліції (01 год. 03 хв.), а не навпаки, та такий проміжок часу є не значним.

Інші доводи сторони захисту, фактично зводяться до не погодження із суттю протоколу про адміністративне правопорушення, а відтак не приймаються судом до уваги.

Окремо, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку та не зробив це самостійно, протягом встановленого законом часом. Будь-яких заперечень або зауважень щодо порядку проведення огляду, складання протоколу тощо, протокол про адміністративне правопорушення не містить.

Усі клопотання та заперечення сторони захисту спрямовані лише на створення штучних передумов для уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення. Жодного належного, достатнього та допустимого доказу, який свідчив би про не винуватість ОСОБА_1 стороною захисту не надано та матеріали справи не містять.

Поведінку ОСОБА_1 та його захисту, невизнання вини, суд розцінює як захисно-установчу в суб`єктивно складній, несприятливій для ОСОБА_1 ситуації, та як спосіб уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Таким чином, не дивлячись на тяжкі часи для нашої держави, введенням військового стану в України, ОСОБА_1 намагається у будь-який спосіб уникнути адміністративної відповідальності.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський Суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія ОСОБА_1 поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, рапорті, направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписами з бодікамер №№ 472221, 470866та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Оцінюючи досліджені судом докази, суд, звертає увагу, що оцінюючі їх реальний зміст, суд виходить саме з практики Європейського Суду з прав людини, яка орієнтує, що під час судового розгляду суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії справи, а не тільки її зовнішню сторону.

Обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі доказів, судом не встановлено.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Приймаючи рішення, суд в повній мірі враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, намагання в будь-який спосіб уникнути відповідальності, та достатність обрання санкції для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При цьому, суд враховує явне зневажливе ставлення ОСОБА_1 до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність скоєного, що створює небезпеку і загрозу здоров`ю та життю як самого ОСОБА_1 , так і інших учасників дорожнього руху, беручи до уваги і те, що правопорушник в жодне судове засідання не з`явився, не надав пояснень та не висловив своє ставлення стосовно вчиненого ним адміністративного правопорушення, тобто його байдужість до скоєного.

Враховуючи, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне стягнення, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням обставин справи та особи правопорушника, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку його накладено у розмірі визначеному ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33-35, 130, 221, 245, 276-280, 283-287 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя К.С. Маштак