Провадження № 3/127/8013/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2024м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 124 та 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

27.09.2024 о 19.28 год. по вул. Батозькій, 1-а в м. Вінниці ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Opel, д.н. НОМЕР_2 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, внаслідок чого допустив зіткнення на припаркований автомобіль марки Ford, д.н. НОМЕР_3 . В результаті зазначеного транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Після цього, ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), яка мала місце 27.09.2024 о 19.28 год. по вул. Батозькій, 1-а в м. Вінниці, самовільно залишив місце події.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що відомості, викладені у протоколах про адміністративне правопорушення, відповідають дійсності. При цьому зауважив, що він був змушений залишити місце події у зв`язку з приступом епілепсії у дитини. Про подію в поліцію не повідомив. Зауважив, що потерпілій стороні завдані збитки відшкодовані в повному обсязі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З диспозиції статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху (далі ПДР), що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Слід звернути увагу, що зазначена норма є бланкетною.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 10.9 ПДР.

Зі змісту пункту 10.9 ПДР випливає, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

До протоколу про адміністративні правопорушення суду надана схема місця ДТП, відповідно до якої зафіксоване розташування транспортного засобу марки Ford, д.н. НОМЕР_3 , виявлені на ньому механічні пошкодження, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Суд враховує, що ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, його пояснення, надані у судовому засіданні, узгоджуються з наданими суду доказами. З огляду на викладене, суд вважає, що в судовому засіданні підтверджений факт недотримання ОСОБА_1 вимог пункту 10.9 ПДР, зміст яких суд виклав вище, а тому, на переконання суду, його дії охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП, за ознаками порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Окрім цього, в судовому засіданні, встановлено, що будучи причетним до ДТП, ОСОБА_1 не виконав вимоги підпункту «а» пункту 2.10 ПДР, тобто самовільно залишив місце події, а тому його дії також охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КпАП, за ознаками залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 122-4 КпАП, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до статті 18 КпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Як суд зазначив вище, ОСОБА_1 , посилаючись на необхідність залишення місця події зауважив, що у дитини розпочався приступ епілепсії. Однак жодного документального підтвердження зазначеної обставин ОСОБА_1 суду не надав. Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що про подію органи поліції він не повідомив. Саме тому суд вважає, що правові підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 122-4 КпАП, відсутні.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення ним нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд враховує, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, потерпілий згідно з наданою суду розпискою будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_1 не має, а тому суд вважає за доцільне застосувати до останнього адміністративне стягнення у виді штрафу. При цьому згідно з приписами частини другої статті 36 КпАП, до останнього необхідно застосувати адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 122-4, 124, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до приписів частини другої статі 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: