КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/287/2024 Головуючий суддя у суді першоїінстанції: Вознюк С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Подільського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення №42 від 26.06.2024 року військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_1 у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, недбало поставився до військової служби, що виразилось у самоусуненні від виконання покладених на нього обов`язків військової служби у зв`язку з незаконною відсутністю на військовій службі 06.06.2024 року, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою Подільського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Подільського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що постанова Подільського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року є незаконною, необґрунтованою та такою, яка ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема судом першої інстанції не взято до уваги те, що місце мала одна подія та одне адміністративне правопорушення, дії якого підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, а саме нез`явлення вчасно без поважних причин на військову службу тривалістю 5 днів, а не окремих 5 подій, як зазначено у постанові суду першої інстанції.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про судове засідання не з'явився. При цьому, на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання, про розгляд справи без участі апелянта.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши адміністративні матеріали, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення №42 від 26.06.2024 року військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України солдат ОСОБА_1 у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 49, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, недбало поставився до військової служби, що виразилось у самоусуненні від виконання покладених на нього обов`язків військової служби у зв`язку з незаконною відсутністю на військовій службі 06.06.2024 року, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, доведена та підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення № 42 від 26.06.2024 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , матеріалами службового розслідування.

Однак, суд апеляційної інстанції частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно з положеннями ст. 172-15 КУпАП особа несе відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби (ч. 1) та за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду (ч. 2).

Під час апеляційного розгляду встановлено, що згідно протоколу № 42 від 26 червня 2024 року ОСОБА_1 , будучи солдатом військової частини НОМЕР_1 , наказом командира військової частини від 4 червня 2024 року № 145 виключений зі списків особового кладу військової частини та всіх видів забезпечення, та у термін до 5 червня 2024 року повинен з`явитися для подальшого проходження служби до військової частини № НОМЕР_1 . Проте, у встановлений термін ОСОБА_1 до військової частини № НОМЕР_1 не з`явився, а до розташування військової частини ОСОБА_1 з`явився 10 червня 2024 року.

Разом з тим, як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_1 , що він не з'явився вчасно за станом здоров'я і при цьому був позбавлений можливості повідомити відповідних осіб про обставини події.

Отже, під час апеляційного розгляду беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, протягом періоду з 5 по 9 червня 2024 року недбало поставився до військової служби під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України 24 лютого 2022 року, який продовжує діяти до теперішнього часу.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час, і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив триваюче правопорушення, про що обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі, яке припинено шляхом з`явлення до військової частини 10 червня 2024 року.

Водночас з матеріалів справи та долучених до апеляційної скарги копій постанов районного суду від 27 червня 2024 року у справах № 758/7978/24, № 758/7980/24, № 758/7982/24 встановлено, що відносно ОСОБА_1 , який вчинив триваюче правопорушення, за кожний день недбалого ставлення до військової служби був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Окрім того, під час апеляційного розгляду встановлено, що всі п`ять матеріалів відносно ОСОБА_1 перебували у провадженні одного судді, розглянуті в один і той самий день, і за результатами розгляду кожного із протоколів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідності та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Разом з тим, положеннями ст. 36 КУпАП передбачено, що, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Всупереч вимог закону суддею вказані провадження не були розглянуті з дотриманням вимог ст. 36 КУпАП, що призвело до притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не за триваюче адміністративне правопорушення, а за п`ять окремих правопорушень з накладенням за кожне адміністративного стягнення, що суперечить вимогам закону, на що обґрунтовано посилається апелянт.

Водночас, положеннями ст. 36 КУпАП передбачено, що, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Всупереч вимог закону вказані провадження не були розглянуті з дотриманням вимог ст. 36 КУпАП, що призвело до притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не за триваюче адміністративне правопорушення, а за п`ять окремих правопорушень з накладенням за кожне адміністративного стягнення, що суперечить вимогам закону, на що обґрунтовано посилається апелянт.

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 вчинене саме триваюче правопорушення, яке припинено шляхом з`явлення до військової частини 10 червня 2024 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 липня 2024 року, постанову Подільського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року змінено, визнато ОСОБА_1 винуватим у тому, що з 05 по 09 червня 2024 року включно, військовослужбовець військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_1 у порушення вимого ст.ст. 11, 16, 49, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, недбало поставився до військової служби, що виразилось у самоусуненні від виконання покладених на нього обов`язків військової служби у зв`язку з незаконною відсутністю на військовій службі, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги, є обґрунтованими, а відтак постанова Подільського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, - скасувати; провадження у справі закрити на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Сітайло О.М.