Єд. унік. № 243/8537/24
Провадження № 3/243/4533/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22жовтня 2024 року м. Слов`янськ

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Соловйова О.О., розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення, що надійшов з ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Теплик, Вінницької обл., громадянина України, заступника командира взводу батальйону з ППП, військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною 2 статті 17215 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2024 року о 23-30 год. молодший лейтенант ОСОБА_1 заступник командира 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 з психологічної підтримки персоналу, будучи військовослужбовцем, в порушення вимог ст.ст. 11, 12, 16, 58, 59, 107, 108 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, заходів для з`ясування обставин правопорушення, що вчинено підлеглим військовослужбовцем, не вжив заходів, а саме своєчасно не доповів командиру батальйону та заступнику командира бригади з психологічної підтримки персоналу про обставини за участі підлеглого особового складу, чим вчинив недбале ставлення до військової служби, в умовах особливого періоду та вчинив правопорушення, передбачене частиною 2 статті 17215 КУпАП.

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі.

За таких обставин та з урахування ч. 2 ст. 277 КУпАП відповідно до якої, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 17215КУпАП розглядаються протягом доби, суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення у відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення ДНК-2 №5270 від 13.10.2024р. вбачається, що 11 жовтня 2024 року о 23-30 год. молодший лейтенант ОСОБА_1 заступник командира 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 з психологічної підтримки персоналу, будучи військовослужбовцем, в порушення вимог ст. ст. 11, 12, 16, 58, 59, 107, 108 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, для заходів для з`ясування обставин порушення військової дисципліни, що вчинено підлеглим військовослужбовцем, не вжив заходів, а саме: своєчасно не доповів командиру батальйону та заступнику командира бригади з психологічної підтримки персоналу про обставини за участі підлеглого особового складу, чим вчинив недбале ставлення до військової служби, в умовах особливого періоду та вчинив правопорушення, передбачене частиною 2 статті 17215КУпАП.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , долучених до протоколу, зазначено, що він ввечері 11.10.2024 року від командира батальйону старшого лейтенанта ОСОБА_2 отримав вказівку з`ясувати з приводу чого сталась конфліктна ситуація, що виникла 11.10.2024 року близько 23-00 год в штабі батальйону, розташованого в АДРЕСА_2 . Прибувши до штабу, побачив на обличчі молодшого лейтенанта ОСОБА_3 тілесні ушкодження. На запитання ОСОБА_1 останній відповів, що його побив сержант ОСОБА_4 . В свою чергу, ОСОБА_1 повинен був одразу доповісти про цю подію, але через відсутність часу та купу інших доручень, вирішив зробити це зранку наступного дня. Підготувавши проект доповіді, не зміг його узгодити з командиром до вечора 12.10.2024 року через відсутність зв`язку на позиціях батальйону.

Військовим квитком серії НОМЕР_2 , підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є військовослужбовцем та перебуває в складі військової частини НОМЕР_1 . Також відповідно до витягу з наказу №271 від 26.09.2024 року про призначення - молодшого лейтенанта ОСОБА_1 призначили заступником командира 2 стрілецького батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 .

Згідно пояснень ОСОБА_3 від 12.10.2024 року встановлено, що 11.10.2024 року у нього в телефонній розмові з сержантом ОСОБА_4 сталась перепалка. Після чого близько 23-00 год. цього ж дня, в розташування штабу батальйону завітали ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Сержант ОСОБА_4 одразу почав висловлювати претензії до ОСОБА_3 , після чого почав застосовувати фізичне насилля, а саме почав бити по обличчю, схопив за шию та перекинув. У відповідь ударів нанесено не було. З усіх присутніх військовослужбовців ніхто не зупинив ОСОБА_4 . Після закінчення побиття ОСОБА_4 залишив розташування підрозділу, а ОСОБА_3 доповів по телефону командиру батальйону ОСОБА_2 12.10.2024 року близько 13-30 звернувся до медичного пункту через погане самопочуття та його було направлено до госпіталю в м. Слов`янськ.

Згідно пояснень ОСОБА_5 від 12.10.2024 року зазначається, що 11.10.2024 року близко 23-00 год. він знаходився на робочому місці разом з молодшим лейтенантом ОСОБА_3 та виконували доручення командира батальйону ОСОБА_2 . У ОСОБА_3 виникло декілька питань стосовно доручень командира та він вирішив з приводу цього зателефонувати ОСОБА_4 , проте в них виникла суперечка. Пізніше ввечері до приміщення штабу прийшов ОСОБА_4 та почав наносити ОСОБА_3 тілесні ушкодження. Стосовно цієї події доповів заступнику командира батальйону ОСОБА_1 .

Відповідно до пояснень ОСОБА_2 від 12.10.2024 року, зазначається, що він з 03.07.2024 року перебував на бойових позиціях батальйону та був відсутній в тимчасовому розташуванні штабу в АДРЕСА_2 , виконання обов`язків передав молодшому лейтенанту ОСОБА_1 та ОСОБА_9 . Ввечері 11.10.2024 року молодший лейтенант ОСОБА_3 доповів, що між ним та ОСОБА_4 виник конфлікт. Не маючи можливості спілкуватися по телефону, доручив розібратись в даній ситуації ОСОБА_10 та доповісти. Станом на 23-00 год 12.10.2024 року доповіді про події, що стались в розташуванні підрозділу в АДРЕСА_2 не надходили. Прибувши особисто до штабу близько о 23-30 12.10.2024 року, дізнався, що саме сталось.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Стаття 256 КУпАП передбачає, що в протоколі про адміністративне правопорушення окрім того зазначається і нормативний акт, який передбачає відповідальність за правопорушення.

Відповідно до Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушенні, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 23 жовтня 2021 року № 329, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2021 року за № 1622/37244 під час викладення обставин правопорушення у протоколі обов`язково зазначаються місце та час його вчинення, суть правопорушення, які саме протиправні дії (бездіяльність) вчинила (допустила) особа, стосовно якої складається протокол, які норми законодавства порушено, та робиться посилання на нормативний акт, який передбачає відповідальність за таке правопорушення.

Частиною 1 ст. 17215 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Крім того, ч. 2 ст. 17215 КУпАП передбачена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

Варто звернути увагу на те, що ст. 17215КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 17215 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння. А тому при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за цією статтею обов`язковим є посилання на спеціальні норми законодавства.

Так, недбале ставлення до військової служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Несумлінне ставлення службової особи до своїх службових обов`язків, передусім, характеризує поведінку (дію або бездіяльність) при недбалості. Вона означає, що за наявності об`єктивної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, службова особа безвідповідально ставиться до виконання своїх обов`язків, у зв`язку з чим виконує їх неналежним чином (неякісне, неточно, неповно, поверхнево, несвоєчасно тощо) або взагалі не виконує службові обов`язки, які входять до її компетенції. Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.

Отже, для об`єктивної сторони недбалості необхідно встановити: а) нормативний акт, яким визначається компетенція службової особи; б) коло службових обов`язків, покладених на неї цим актом у встановленому порядку; в) яким способом і які конкретні дії суб`єкт повинен був здійснити за даних обставин; г) чи мав він реальну можливість виконати ці дії; д) в чому виразилися допущені ним порушення.

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано в чому ж проявилось недбале ставлення військовослужбовця ОСОБА_10 до військової служби, не деталізовано виконання яких конкретно посадових обов`язків було ним проігноровано, які вимоги нормативних актів було ним порушено. Зазначення в протоколі уповноваженою особою твердження, що ОСОБА_1 своєчасно не доповів командиру батальйону та заступнику командира бригади з психологічної підтримки персоналу про обставини за участі підлеглого особового складу, не підпадає під диспозицію статті 172-15 КУпАП.

Окрім того, відповідно до примітки статті 17213 КУпАП, під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Однак, особою, яка склала протокол, не доданого жодного доказу на підтвердження обставин ймовірного адміністративного правопорушення, вчиненого молодшим лейтенантом ОСОБА_1 , а саме: обов`язків молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , як посадової особи, яка обіймає постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконує такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Слід зазначити, що положеннями КУпАП не передбачено право суду самостійно визначати суть вчиненого адміністративного правопорушення або вносити зміни до протоколів про адміністративні правопорушення, які складені уповноваженими особами. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Враховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини порушника слід тлумачити на його користь, суд робить висновок, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відомості про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 17215 КУпАП, не підтверджуються доказами, отже і протокол про адміністративне правопорушення не можна визнати доказом вини останнього у розумінні ст. 251 КУпАП.

Отже, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 17215 КУпАП, у діях ОСОБА_1 відсутній.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки суду не було надано безспірних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 17215 КУпАП, суд вважає, що його вина належним чином не доведена, достатніх доказів його вини не зібрано, тому справу необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 17215, ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, - суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 17215 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: О.О. Соловйова