ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1921/24 Справа № 235/2156/24 Суддя у 1-й інстанції - Токарєв А. Г. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 липня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, військовослужбовця, командира взводу, молодшого лейтенанту військової частини НОМЕР_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.17220 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17000грн.;

ВСТАНОВИВ:

постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 01.03.2024 року знаходився на території тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 . Приблизно о 18.30 год. 01.03.2024 року ОСОБА_1 був виявлений з ознаками алкогольного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, характерний запах алкоголю) під час виконання обов`язків військової служби на території тимчасового розташування військової частини. У зв`язку з чим ОСОБА_1 було направлено на огляд до підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою встановлення стану (ступеню) алкогольного сп`яніння. Згідно тесту на алкоголь №2717 від 01.03.2024 року результат 1,001 проміле.

На зазначену постанову особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст. 38 КУпАП. Вказує, що правопорушення вчинене 01.03.2024 року, однак суд першої інстанції помилково зазначив, що адміністративне стягнення накладено в межах трьох місячного строку, нехтуючи при цьому нормами процесуального права.

Зазначає, що закриття провадження у справі за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою адміністративного правопорушення, однак судом фактично не встановлено територію на якій вчинене правопорушення, тобто місце вчинення, лише зазначено м. Покровськ, що фактично не відповідає дійсності. .

Учасники адміністративного провадження повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, заяви чи клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, що не є перешкодою для розгляду справи за відсутності сторін.

Частиною 6 ст.294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

Всебічно розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно приписів статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням цього Кодексу, зокрема є охорона прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст.ст.245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозицією ч.3 ст. 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчиненні особою в умовах особливого періоду.

Як на доказ вини ОСОБА_1 , місцевий суд послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ДНПК-2 № 430 від 01 березня 2024 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічного засобу «АлКонт-М» №83013393, відповідно до якого станом на 20.17год. 01.03.2024 р. у ОСОБА_1 встановлено стан сп`яніння за результатом 1,001 ‰; письмові поясненнями ОСОБА_1 відповідно до яких він перебував на території військової частини НОМЕР_1 та вжив алкогольні напої горілку об`ємом 0,250 л. у зв`язку із внутрішнім бажанням.

Місцевий суд прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, а саме, в умовах особливого періоду вживав алкогольні напої та виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані, оскільки його вина підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи та факт перебування в стані алкогольного сп`яніння на території тимчасового розташування військової частини, не заперечуються самим ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про не встановлення місця вчинення правопорушення є хибними, оскільки в протоколі зазначено та судом встановлено, вчинення адміністративного правопорушення на території ВЧ НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , разом з цим, повну адресу військової частини заборонено поширювати в період дії військового стану в Україні, що може негативно вплинути на обороноздатність країни.

Доводи апеляційної скарги про безпідставне накладення адміністративного стягнення поза межами передбаченими ст. 38 КУпАП є слушними.

Так, під час розгляду даного адміністративного матеріалу суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09.01.2013 у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Як вбачається за матеріалів справи постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17.05.2024 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП зупинене до його видужання.

У зв`язку із чим, при вирішенні питання про накладення стягнення на ОСОБА_1 , місцевим судом не враховано строк на який зупинено провадження до періоду строку накладення адміністративного стягнення.

З таким рішенням місцевого суду не погоджується апеляційний суд, так відповідно ч.1 статті 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно частини четвертої статті 277 КУпАП, строк розгляду адміністративних справ про корупційні правопорушення зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

Апеляційний суд звертає увагу, що в даному випадку на розгляді в суді перебувала не пов`язана з корупційним правопорушення, а тому можливості зупинення строку розгляду у справі за ст. 172-20 КУпАП не передбачена.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що дане положення стосується саме строку розгляду справи в суді і жодним чином не впливає на строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, який передбачений ст. 38 КУпАП.

Отже, незалежно від зупинення строку розгляду справи відповідно до положень ст. 277 КУпАП, строк накладення адміністративного стягнення не зупиняється та не переривається та в даному випадку не може перевищувати 3 місяців з моменту виявлення правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративне правопорушення скоєне 01.03.2024 року, при цьому місцевим судом ухвалено рішення про визнання ОСОБА_1 винним та накладено на нього стягнення 01.07.2024 року, тобто поза межами строків накладення адміністративного стягнення передбаченими ст. 38 КУпАП.

За таких обставин, місцевий суд помилково не врахував, що строк накладення адміністративного стягнення закінчився на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , у зв`язку з чим провадження в справі підлягало закриттю.

Апеляційний суд приходить до переконання про необхідність закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Згідно ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

З огляду на зазначене, у зв`язку із тим, що місцевий суд обґрунтовано встановив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, однак незаконно наклав адміністративне стягнення поза передбаченого законом строку, апеляційний суд вбачає підстави для зміни оскаржуваної постанови в частині накладення стягнення на ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, змінити.

Вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, провадження по адміністративній справі закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА