Справа № 583/4365/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Яценко Н.Г., з участю секретаря судового засідання Артеменко О.С., прокурора Степаненка О.В., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні протоколи про адміністративні правопорушення разом з матеріалами, що надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Сумській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , старшого офіцера адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , як військова посадова особа, будучи згідно з пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією та суб`єктом декларування, у порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, а саме 23.02.2024 о 10.17 год. подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік, яку повинен був подати до 31.01.2024. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

12.09.2024 від ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення, за змістом яких останній зазначив, що в охоплений декларацією період у 2022 році він проходив військову службу в роті ІНФОРМАЦІЯ_3 , не займав штатну посаду безпосередньо в роті охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 та не був суб`єктом декларування. Посилання особи, яка склала протокол, на Порадник командирам (начальникам) з питань роботи з персоналом ЗСУ для визначення суб`єкта декларування є неправомірним та безпідставним, оскільки він не є законом або нормативно-правовим актом та носить рекомендаційний характер. Протокол не містить жодних доказів того, що особою, яка склала протокол, вивчалася його посадова інструкція на момент наявності в його посадових обов`язках виконання організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій. Також особа, яка склала протокол, не врахувала, що до функції роти охорони входить охорона критичних об`єктів, патрулювання та оповіщення, як в день, так і в ночі. Постійна робота у віддалених місцях Охтирського району, на блок-постах, лісових масивах та польових дорогах, де відсутній телефонний зв`язок, інтренет, електрика , у зв`язку з чим відсутня можливість вчасно подати декларацію. Також він як за усними, так і за письмовими наказами начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 у період подання декларації неодноразово направлявся у відрядження, що також унеможливило своєчасне подання декларації. Отже, особа при складанні протоколу формально підійшла до його оформлення, не провівши відповідної перевірки, аналізу доказів, зокрема, його посадових обов`язків, не врахувала поважних причин несвоєчасного подання декларації, зокрема, необхідність виконання обов`язків військової служби, як командира відділення роти охорони, не врахувала, що він є добровольцем та мобілізованою особою, яка вперше подає декларацію. ОСОБА_1 зауважив, що не зміг вчасно подати декларацію з об`єктивних, незалежних від нього причин, умислу щодо невчасного подання декларації не мав. Технічної можливості на подання декларації за місцем проживання він не мав, оскільки не зміг вчасно оформити цифровий підпис та подати декларацію, тому як тільки з`явилася можливість, одразу подав декларацію 23.02.2024, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 при ухваленні постанови покладався на розсуд суду.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього стягнення у межах санкції зазначеної статті у виді штрафу.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до пп. «г» п. 1 ч. 1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього закону, є військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки.

Згідно з п. 12 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Згідно із посвідченням офіцера серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 наказом від 30.03.2022 №38 був призначений на посаду командира 3 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 23-24).

У відповідності до положень ст.ст. 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командир взводу (групи, башти) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність взводу (групи, башти) та успішне виконання ним бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за збереження і стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна взводу (групи, башти), за підтримання внутрішнього порядку у взводі (групі, башті). Командир взводу (групи, башти) підпорядковується командирові роти (бойової частини) і є прямим начальником усього особового складу взводу (групи, башти). Командир взводу серед іншого зобов`язаний: проводити з особовим складом взводу заняття з бойової підготовки і керувати навчанням рядового складу, що проводять командири відділень (старшини команд), вести облік бойової підготовки взводу; з повагою ставитися до підлеглих, дбати про виховання військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу та згуртування військового колективу; здійснювати добір кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом на посадах військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу, подавати командирові роти пропозиції щодо кандидатів для вступу до вищих військових навчальних закладів; виховувати особовий склад взводу в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки й майна взводу; неухильно стежити за додержанням військовослужбовцями військової дисципліни у взводі (групі, башті), їх зовнішнім виглядом, виконанням правил носіння військової форми одягу, правильним припасуванням спорядження, обмундирування, взуття та за додержанням правил особистої гігієни; піклуватися про підлеглих, знати їх потреби, порушувати перед старшими начальниками питання про задоволення їх прохань, дбати про їх здоров`я, вживати заходів для його зміцнення; постійно вдосконалювати фізичну тренованість особового складу; готувати особовий склад взводу, озброєння й техніку до виходу на кожне навчання чи заняття, а також перевіряти їх наявність і стан після повернення із занять і навчань.

Отже, ОСОБА_1 , будучи з 30.03.2022 командиром взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 , обіймав штатну посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків, у зв`язку з цим він є військовою посадовою особою.

Таким чином ОСОБА_1 є суб`єктом декларування.

Частиною 9 ст. 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці, визначені Законом України «Про запобігання корупції», зобов`язані подавати декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у порядку та строки, встановлені Законом України «Про запобігання корупції».

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про запобігання корупції» щодо особливостей застосування законодавства у сфері запобігання корупції в умовах воєнного стану Розділ XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» було доповнено, серед інших, п. 2-7, відповідно до якого установлено, що суб`єкт декларування зобов`язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, кінцевий строк подання якої припадає на період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», протягом дев`яноста календарних днів з дня його припинення чи скасування.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави в умовах воєнного стану», що набрав чинності 12.10.2023, особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до ст. 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави в умовах воєнного стану» подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

При цьому склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-6 КУпАП, є формальним, характеризується недодержанням різноманітних правил, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається у несвоєчасному поданні суб`єктом декларування без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з публічної частини інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, 23.03.2024 о 10.17 год. (а.с. 25).

Згідно з додатком до листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 09.08.2024 №47-07/58241-24, послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 за період з 01.01.2022 по 20.06.2024, останній зайшов до реєстру вперше та почав роботу над заповненням електронної декларації за 2022 рік 23.02.2024 о 09.23 год. (а.с. 21, 26-29).

З листа Управління проведення спеціальних перевірок та контролю за своєчасністю подання декларацій від 04.06.2024 №47-07/40246-24 вбачається, що ОСОБА_1 мав технічну можливість вчасно подати декларації за 2022 рік (а.с. 31).

При цьому, з наданих ОСОБА_1 посвідчень про його відрядження не вбачається, що вони унеможливили вчасне подання декларації, оскільки носили короткочасний характер (а.с. 43-44).

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом №262/2024 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 22.08.2024, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо змісту, оскільки в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу, яка його склала та особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, такими, що не викликають жодних сумнівів.

Аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєному доведена в судовому засіданні поза розумним сумнівом, так як наведені вище докази є в їх сукупності вагомими, чіткими і узгодженими між собою.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» роз`яснено, що у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому необхідно особливу увагу звертати на те чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною в його вчиненні, чи належить вона до суб`єктів вказаного правопорушення.

Будь-яких сумнівів щодо достовірності доказів, доданих до протоколів, у суду не виникає, а тому суд приймає їх до уваги як належні та допустимі на підтвердження винуватості ОСОБА_1 .

На підставі досліджених та перевірених судом доказів, суд вважає, що в судовому засіданні був встановлений факт несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що підпадає під санкцію ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, судом не можуть бути прийняті до уваги пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо того, що йому не було відомо про необхідність подання ним декларації, оскільки такі посилання є необґрунтованими та безпідставними в силу ст. 68 Конституції України, відповідно до якої кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При призначенні стягнення суд враховує характер правопорушення, особу порушника, його вік, стан здоров`я, майновий стан, ступінь вини та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що відповідає тяжкості та наслідкам скоєних правопорушень, забезпечить недопущення скоєння правопорушень на подальше.

Крім того, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі, який складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме (3028,00 грн. х 0,2) = 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 36, 40-1, ч. 1 ст. 172-6, ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. в прибуток держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

У відповідності із ст. 307 та ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.Г. Яценко