Номер провадження: 3/161/5883/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Луцьк 24 жовтня 2024 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в особі судді Івасюти Л.В., за участю особи, яка притягується до адміністартивної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , працюючого на посаді старшого інспектора ВРОМ ДТП УПП у Волинській області, робоча адреса: вул. Залізнична, 15, м. Луцьк, -

- за ч.1 ст.185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 185-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 0008 від 27.09.2024 вбачається, що ОСОБА_1 не з`явився до Луцького міськрайонного суду Волинської області у судове засідання призначене на 19.09.2024 на 10 год. 00 хв. та не з`явився за постановою від 19.09.2024 про примусовий привід свідка у судове засідання призначене на 27.09.2024 10 го. 00 хв. у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.185-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав, суду пояснив, що в судові засідання він не прибув у зв`язку з зайнятістю за основним місцем роботи, яка не передбачає взаємозаміни та вимагає особистої присутності для несення служби та виконання посадових обов`язків.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суддя установив таке.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку. Як зазначено у ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів відповідно до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст.185-3 КУпАП неповага до суду, що виразилась у злісному ухиленні від явки в суд свідка, потерпілого, позивача, відповідача або в непідкоренні зазначених осіб та інших громадян розпорядженню головуючого чи в порушенні порядку під час судового засідання, а так само вчинення будь-ким дій, які свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил, тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері судоустрою. Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого коментованою статтею, полягає вчиненні таких дій: у злісному ухиленні від явки в суд свідка, потерпілого, позивача, відповідача або в непідкоренні зазначених осіб та інших громадян розпорядженню головуючого чи в порушенні порядку під час судового засідання, а так само вчинення будь-яких дій, які свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил. Правопорушення передбачене даною статтею може вчинюватися шляхом різноманітних дій: у вербальній формі, шляхом жестикуляції, шляхом бездіяльності під час непідкорення вимогам головуючого у судовому засіданні, неявки до суду осіб, які визнані у встановленому законодавством порядку свідками, потерпілими, позивачами або відповідачами, експертами, перекладачами тощо. Суб`єкт адміністративного проступку - особи, що є учасниками судового процесу. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Згідно рекомендаціями щодо притягнення до відповідальності за неповагу до суду, надані Радою суддів України у рішенні від 04.11.2016 № 74 (із змінами, внесеними згідно з Рішенням Ради суддів № 62 від 26.10.2018) об`єктивна сторона правопорушення передбачає відповідальність тільки за злісне, тобто повторне без поважних причин ухилення від явки в суд і при цьому не всіх осіб, без яких неможливий розгляд судової справи, а тільки свідка, потерпілого, позивача, відповідача, експерта, перекладача. Це означає, що не може визнаватись правопорушенням і не тягне за собою адміністративної відповідальності одноразова навмисна неявка в суд свідка, потерпілого, позивача, відповідача, експерта, перекладача, а також неодноразове нез`явлення без поважних причин обвинуваченого, спеціаліста, іншої особи, особиста участь якої в судовому розгляді визнана обов`язковою.

Суддею встановлено, що супровідним листом від 20.08.2024 року за № 161/15574/24/66254/2024 за підписом судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Ковтуненко В.В., надісланому на ім`я т.в.о. начальника УПП у Волинській області ДПП Мідлика А., було висловлено прохання про забезпечення явки старшого інспектора ВРОМ ДТП УПП у Волинській області ОСОБА_1 в судове засідання на 19.09.2024 10 год. 00 хв. для дачі особистих пояснень у якості свідка.

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Ковтуненко В.В. від 19.09.2024 застосовано примусовий привід до старшого інспектора ВРОМ ДТП УПП у Волинській області ОСОБА_1 в судове засідання на 27.09.2024 10 год. 00 хв.

Із листа т.в.о. начальника УПП у Волинській області ДПП Мідлика А. вбачається, що старший інспектор ВРОМ ДТП УПП у Волинській області ОСОБА_1 не міг прибути у судове засідання на 10 год. 00 хв. 19.09.2024 у зв`язку з зайнятістю на робочому місці, виконуючи покладені на нього службові обов`язки.

Крім цього заявою від 27.07.2024 старшого інспектора ВРОМ ДТП УПП у Волинській області Кравчук В.П. було повідомлено суддю Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_3 про неможливість прибуття у сдове засідання 27.09.2024 на 10 год. 00 хв. у зв`язку з необхідністю виконання ним безпосередніх обов`язків за місцем несення служби.

Із відкритого та загальнодоступного ЄДРСР, вбачається, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.09.2024ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 3400,00 грн.

Таким чином неявка ОСОБА_1 в судове засідання 27.09.2024 на 10:00 год не вплинула на розгляд справи та прийняття суддею постанови. Крім того, ОСОБА_1 , повідомив про не можливість явки у судове засідання, що не свідчить про його злісне ухилення від явки в судове засідання.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

На виклик органу (посадової особи), у провадженні якого перебуває справа, свідок зобов`язаний з`явитися в зазначений час, дати правдиві пояснення, повідомити все відоме йому по справі і відповісти на поставлені запитання.

КУпАП не містить положень, щодо обов`язку відкладення розгляду справ про адміністративні правопорушення у разі неявки у судове засідання свідків адміністративного правопорушення, а тому суддя неявку свідка ОСОБА_4 розцінює як спосіб реалізації ним своїх прав та обов`язків.

Самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, за відсутності інших даних, не можуть бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 дійсно проявив неповагу до суду, що виразилось у злісному ухиленні від явки в суд, в якості свідка. Оцінюючи поважність причин такого неприбуття, суд враховуває заяву ОСОБА_1 від 27.09.2024 ща Вх. № 46967/24 Вх, як доказ поважності причин пропуску судового засідання, яке відбулось 27.09.2024 о 10 год. 00 хв.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, який повинен встановлюватись на підставі відповідних доказів, що стверджують не тільки наявність правопорушення, а й вини особи у його вчиненні.

Так, відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак, матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення вимог чинного законодавства.

Суд звертає увагу на те, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Необхідно також зазначити, що відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення від 14 лютого 2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно з вказаною позицією ЄСПЛ «розумним» є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Враховуючи наведене, суддя дійшов висновку про відсутність в матеріалах справи доказів, які б підтверджували наявність обставин, передбачених диспозицією зазначеної норми закону. А докази, які містяться в матеріалах справи не є такими, що переконливо свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-3 КУпАП.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст.62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане, проаналізувавши та оцінивши відповідно до вимог ст. 252 КУпАП наведені вище обставини справи та письмові докази в їх сукупності, суддя приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 245, 247, 251-252, 272, 280 КУпАП, на підставі ч. 1 ст. 185-3 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити за на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта