Справа № 153/828/24
Провадження № 33/801/638/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Швець Р. В.
Доповідач: Бурденюк С. І.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Бурденюк С.І.,

з участю:

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

адвокатів Ліханової О.В., Жука А.А.

прокурора Грушковського В.Ю.

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 та адвоката Ліханової О.В. на постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 13.06.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , директора Комунального підприємства «Ямпільський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Ямпільської міської ради, громадянки України

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

З протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією під 16.05.2024 року № 303, - ОСОБА_1 , будучи директором комунального підприємства «Ямпільський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Ямпільської міської ради, будучи згідно пп. «а» п.2 ч.1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення та правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», 19.04.2024, підписавши відповідний лист-відповідь на запит спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції (управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області ДСР НПУ), цим самим вчинила дію та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: про ненадання інформації та копій документів, які не є персональними даними та не відноситься до конфіденційної інформації, яка стосувалась її особисто, тобто, суперечності між її приватним інтересом, який обумовлений зацікавленістю в ненаданні інформації та копій документів відносно себе та дискреційними повноваженнями на посаді директора комунального підприємства з повноваженнями одноосібно діяти від його імені, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП, тобто, вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 16.05.2024 року № 304, ОСОБА_1 , являючись директором комунального підприємства «Ямпільський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Ямпільської міської ради, будучи згідно п. «а») п.2 ч1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення та правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення п1, 2 41 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції»,19.04.2024, підписавши відповідний лист-відповідь, не повідомила у встановленому Законом випадку та порядку (не пізніше 22.04.2024) безпосереднього керівника про наявність у неї реального конфлікту інтересів при наданні відповіді на запит спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції (управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області ДСР ПУ), а саме: про ненадання інформації та копій документів, які не є персональними даними та не відносяться до конфіденційної інформації, яка стосувалась її особисто, тобто, суперечності між її приватним інтересом, який обумовлений зацікавленістю в ненаданні інформації та копій документів відносно себе та дискреційними повноваженнями на посаді директора комунального підприємства з повноваженнями одноосібно діяти від його імені, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП, тобто, неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Постановою Ямпільського районного суду Вінницької області від 13.06.2024 ОСОБА_1 визнано винною в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення, з урахуванням ч.2 ст.36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Не погоджуючись з такою постановою суду,захисник ОСОБА_1 - адвокат Ліханова О.В. подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови Ямпільського районного суду Вінницької області від 13.06.2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУПАП та застосовано до неї адміністративне стягнення. Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вимоги мотивує тим, що суд при винесенні оскаржуваної постанови допустив порушення норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що ОСОБА_1 , як директор комунального підприємства Ямпільський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Ямпільської міської ради, надаючи відповідь на запит Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо можливого правопорушення, тобто ще не встановленого ані факту, ані особи, яка його вчила, не перебувала у стані реального конфлікту інтересів.

На підтвердження даних висновків свідчить і той факт, що по даному факту на момент звернення Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, а саме 16.042024 року, із запитом не було складено ніякого процесуального документу, в тому числі протоколу про вчинення корупційного правопорушення.

Крім цього, з самих протоколів про адміністративні правопорушення та доданих до комунального підприємства «Ямпільський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Ямпільської міської ради та її службовими повноваженнями, не зазначено в чому сане ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття нею відповідного рішення.

Таким чином зазначені обставини унеможливлюють наявність в діях Плахотної ГЛ реального конфлікту інтересів, тобто наявності суперечності між її приватним інтересом та її рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання нею зазначених повноважень.

Звертає увагу на перелік доказів, на підставі яких суд визнав ОСОБА_1 винною.

Так,це, в першу чергу, є протоколи про адміністративне правопорушення № 303 та № 304 від 16.05.2023.

Однак, протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи, складу адміністративного проступку.

При цьому,протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, що б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви суду.

Наступні документи, які суд визнав письмовими доказами: копією розпорядження Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області №73к від 31.12.2020; копією додаткового договору до контракту з головнім лікарем комунального підприємства Ямпільський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги Ямпільської районної ради; копією додаткової угоди № 45 до контракту від 25 травня 2018 року від 04 січня 2021 року; копією розпорядження Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 249к від 21.05.2021 року та контракту ; копією додаткової угоди № 48 до контракту від 25 травня 2018 року та 26 травня 2021 року; копією рішення виконавчого комітету Ямпільської міської ради № 18 від 23.03.2022, копією додаткової угоди № 65 до контракту від 25 травня 2018 року від 01 квітня 2022 року; копією контракту від 25 травня 2024 року не мають жодного доказового навантаження на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , а виключно констатують факт наявності трудових правовідносин між останньою та Ямпільською міською радою.

Копія статуту КП «Ямпільський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Ямпільської міської ради також сама по собі не має доказового значення в частині підтвердження або спростування винуватості ОСОБА_1 .

Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУПАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

В апеляційній скарзі особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі.

Вимоги мотивує тим, що нею було надано ряд доказів, зокрема листи, Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 3 червня 2016 року № 5211/39/03-2016 та листі Національної поліції України від 22 червня 2016 року № 6601/01/26-2016.

Зазначає, що всі доводи управління стратегічних розслідувань є помилковими.

До суду не було також надано будь - які докази того що по відношенню до неї було розпочато провадження у справі про адміністративне правопорушення, що свідчить про те. що в управлінні стратегічних розслідувань були відсутні повноваження щодо витребування в порядку КУпАП письмових пояснень та копій документів.

Звертає увагу на те, що в судовому засіданні доведено, що запит не стосувався особисто як директора комунального підприємства, а носив ознаки фінансово - господарської діяльності, а також діяльності профспілкового комітету, до якого вона відношення немає. Судом дані обставини не були враховані, а тому суд незважаючи на систему доказів, систему допущених помилок, які містяться в протоколі прийняв упереджене і незаконне рішення.

Суд не звернув увагу на ті обставини, що посадова особа, яка складала протокол відобразила що особі, що притягується до відповідальності, як директору медичного закладу про конфлікт інтересів стало відомо лише 19.04.2014 року, що адміністративне правопорушення я ніби скоїла 23.04.2024 року? Чому саме такий розрив в часі і в чому він проявився суд не з`ясовував взагалі.

З самих протоколів про адміністративні правопорушення та доданих до них доказів не вбачається наявності факту суперечності між приватним інтересом директора та моїх службовими повноваженнями, не зазначено в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття нею відповідного рішення.

Як директор медичного закладу, надаючи відповідь на запит щодо можливого правопорушення, тобто ще не встановленого ні факту, ні особи, яка його вчинила, не перебувала у стані реального конфлікту інтересів.

Вказує, що суд не звернув увагу на її пояснення.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 при підписанні листа-відповіді відсутня суперечність між її особистими інтересами та службовими повноваженнями, наявність яких могла 6 вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень, в матеріалах справи відсутні докази того, що директор медичного закладу ОСОБА_1 , діючи умисно і протиправно, приймала рішення в умовах реального конфлікту інтересів та не повідомила про нього вище стоячий орган, адже фактично будь - якого конфлікту інтересів не було та наявність в моїх діях реального конфлікту інтересів не доведено, в зв`язку з чим у моїх діях відсутня вина як обов`язковий елемент складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє зробити беззаперечний та однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 дій, направлених на порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме - неповідомлення про наявність реального конфлікту інтересів та прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її адвокатів Ліханову О.В та ОСОБА_2 , на підтримку апеляційних скарг,прокурора , який заперечував проти апеляційних скарг,апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному об`ємі з огляду на таке.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тому, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Перевіркою доводів апеляційних скарг встановлено, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КпАП України відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належну правову оцінку в їх сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.

Так, згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КпАП України відповідальність за вказаною статтею настає за умови: 1) неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; 2) вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Предметом правопорушення вказаної категорії є суперечність між приватним інтересом особи та її службовими та представницькими зобов`язаннями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень (ч. 1 ст. 172-7 КпАП України), а також суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч. 2 ст. 172-7 КпАП України).

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII корупційним правопорушенням є діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Із суб`єктивної сторони, корупційне адміністративне правопорушення за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КпАП України, що інкримінується ОСОБА_1 ,характеризується наявністю вини, що виражається у виді: 1) неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; 2) вчиненні дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Пунктом 2 примітки до статті 172-7 КпАП України передбачено, що у цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їх службових повноважень.

Виходячи зі змісту Закону, конфлікт інтересів- це ситуація, при якій службова особа виконуючи свої обов`язки має приватний інтерес (особисту заінтересованість), який хоча і не обов`язково призводить до прийняття неправомірного рішення або вчинення неправомірного діяння але здатний до цього призвести.

При цьому, приватний інтерес не обмежується фінансовими чи матеріальними інтересами або тими інтересами, які дають службовій особі пряму особисту вигоду, в тому числі неправомірну.

Отже, як вбачається з наведеного поняття - «конфлікт інтересів», особистий інтерес особи може носити як майновий, так і немайновий характер.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Отже, для реального конфлікту інтересів характерна наявність трьох об`єктивних компонентів: 1) приватний інтерес;2) службове повноваження, представницьке повноваження; 3) протиріччя між ними, що впливає на об`єктивність або неупередженість рішення, діяння службової особи.

Під час притягнення особи за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів враховую відповідну оцінку приватних інтересів через призму можливого їх негативного впливу на об`єктивність прийняття рішень чи діянь службовця при реалізації своїх службових повноважень.

Правопорушення щодо неповідомлення особою про наявність у неї реального конфлікту інтересів, характеризується наявністю вини у формі прямого та непрямого умислу.

Відповідно до ч. 5 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона зобов`язана звернутися за роз`ясненнями до територіального органу Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у розділі 5 вказаного Закону.

Саме по собі приховування особою наявного приватного інтересу вже розцінюється як порушення службової дисципліни і потребує вжиття відповідних заходів щодо запобігання корупції.

Конфлікт інтересів існуватиме у всіх випадках, коли у особи є приватний інтерес, здатний вплинути на об`єктивність рішення. Навіть тоді, коли прийняті нею рішення за наявності приватного інтересу є неупередженими і відповідають закону. У цьому випадку буде мати місце втрата суспільної довіри до службової особи та органу влади, в якому вона працює.

Крім того, коли приватний інтерес «не спровокував» прийняття незаконного рішення, окремому розгляду підлягатиме питання наявності/відсутності в рішеннях, діяннях службової особи фактів зловживання службовими повноваженнями, одержання неправомірної вигоди чи інших корупційних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону «Про запобігання корупції», у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 є директором комунального підприємства «Ямпільський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Ямпільської міської ради та відповідно до п. п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є посадовою особою юридичної особи публічного права, на якого поширюються вимоги ст. 28 Закону щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів. Зважаючи на наведені у ст. 1 Закону визначення, під час встановлення наявності/відсутності в особи конфлікту інтересів першочергово з`ясовується чи має особа дискреційні службові повноваження (рішення приймаються на власний розсуд і переконання, можливість вибрати з декількох допустимих варіантів рішень) та приватний інтерес, що може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання таких службових повноважень з питань, пов`язаних з її приватним інтересом.

В даному випадку у ОСОБА_1 приватний інтерес виник у зв`язку з ненаданням інформації стосовно себе, як посадової особи «Ямпільський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Ямпільської міської ради, з метою уникнення проведення перевірки щодо дотримання нею, як суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», вимог ст.28 даного Закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 , будучи директором комунального підприємства «Ямпільський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Ямпільської міської ради, не повідомила у встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП про, що наголошував в судовому засіданні прокурор.

Відтак, ОСОБА_1 не повідомила безпосереднього керівника про наявність у неї реального конфлікту інтересів при наданні відповіді на запит спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції, а також підписала відповідний лист-відповідь на запит спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції, прийнявши рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Приватний інтерес ОСОБА_1 зумовлений очевидно-існуючою зацікавленістю в ненаданні інформації стосовно себе. Під час реалізації ОСОБА_1 службових повноважень щодо неповідомлення про наявність у неї реального конфлікту інтересів та підписанні листа-відповіді на запит спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції, переважав над публічним інтересом, у зв`язку з чим між її приватним інтересом та службовим повноваженням виникла суперечність. Вплив суперечності полягає в тому, що ОСОБА_1 , реалізуючи службові повноваження, переслідувала власні (приватні) цілі, при цьому завдаючи шкоди публічним інтересам.

З наведеного вище, переконливих доводів, які б ставили під сумнів висновки суду, викладені в постанові і були б підставами для скасування постанови суду та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, апелянтами не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

На переконання апеляційного суду, сукупність зібраних ,досліджених у їх сукупності та взаємозв`язку ,проаналізованих у справі доказів з точки зору їх законності, дозволяє зробити однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 дій, направлених на порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме - неповідомлення про наявність реального конфлікту інтересів та прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Зазначені доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати що судом першої інстанцій було порушено норми процесуального права, яке могло призвести до неправильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційних скарг встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частинами 1 та 2 статті 172-7 КпАП України, які зафіксовані у протоколах № 303, 304 за наведених у постанові суду обставин, перевірених апеляційним судом є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, узгоджуються з Конституцією України, Законом України «Про запобігання корупції», з Законом вцілому.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду є послідовними та обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції -без змін.

Керуючись ст. 55 Конституції України ,ст.ст.293,294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Ліханової О.В., - залишити без задоволення.

Постанову Ямпільського районного суду Вінницької області від 13.06.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: Бурденюк С.І.