Справа № 276/2304/24
Провадження по справі№ 3/276/1146/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 грудня 2024 року смт. Хорошів

Суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Збаражський А.М.,

з участю:

особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Забродського О.А.,

розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посв. водія НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

29.09.2024 року о 21 год. 17 хв. в с. Березівка по вул. Вишнева водій ОСОБА_1 , керував т.з. марки Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає дійсності, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т.з. за допомогою газоаналізатора Drager 6810 та від проходження такого огляду в найближчому медичному закладі, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Забродський О.А., в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначив, що згідно пояснень ОСОБА_1 , останній знаходився за місцем проживання своєї співмешканки в с. Березівка. Між ними виникла конфліктна ситуація в результаті чого вони посварилися та ОСОБА_1 вирішив поїхати додому на своєму автомобілі до м. Житомира. По дорозі в цьому ж селі він був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху, а саме не включення покажчика повороту, що він відразу визнав та вибачився. Як пізніше він зрозумів, його співмешканка повідомила до поліції про їхню сварку. Під час розмови поліцейські запитали чи вживав він алкогольні напої, що ОСОБА_1 заперечив. Після чого вони почали запитувати коли останній раз вживав, на що ОСОБА_1 повідомив, що два дні назад 27 вересня на день народження. Поліцейський сказав, що в крові в будь-якому випадку є залишки алкоголю, тому він має пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але в його випадку краще відмовитися, тому що в разі позитивного результату він в будь-якому випадку буде притягнутий до адміністративної відповідальності, а якщо він відмовиться від проходження огляду, то будуть відсутні докази, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Поліцейський запевнив ОСОБА_1 , що за його практику було багато випадків, коли тест на алкоголь був позитивний, коли пройшов тривалий період часу після вживання алкоголю. Поліцейський тривалий час запевняв ОСОБА_1 про необхідність відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Після цього йому повідомили, що потрібно буде просто сказати два рази слово «ні», коли вони включать бодікамеру. Також поліцейський «підказав» ОСОБА_1 не підписувати документи, що також буде «вагомим аргументом» його невинуватості. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння лише внаслідок дій поліцейського, який повідомив йому, що так для нього буде краще.

Крім цього захисник зазначив, що з долученого до справи відеозапису слідує, що він не є безперервним. Між уривками запису існують суттєві проміжки часу, обставини якого незафіксовані, а отже неможливо встановити в повній мірі обставини та їх послідовність. Наявним у матеріалах відеозаписом не можливо спростувати пояснення ОСОБА_1 , що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння лише внаслідок дій поліцейських, які повідомили йому, що так для нього буде краще, оскільки вони не містять відомостей щодо спілкування поліцейського з ОСОБА_1 з моменту його зупинки до моменту пропонування пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки (близько 50 хв). На підставі вищевикладеного, фрагменти відеозапису можливого правопорушення, який знаходиться в матеріалах адміністративної справи не може бути прийнятий, як належний доказ у справі. Також, направлення на огляд до медичного закладу складено о 22 годині 18 хвилин, у якому зазначено, що огляд не проводився, тобто за 5 хвилин до пропозиції ОСОБА_1 проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вказане ще раз підтверджує ту обставину, що поліцейські змусили ОСОБА_1 відмовитися від проходження огляду і заздалегідь, ще до пред`явлення такої вимоги та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду вже були складені відповідні документи. слід звернути увагу і на те, що на відеозаписі, з наявного короткого фрагменту на якому зображено водія, не зафіксовано у нього ознак алкогольного сп`яніння, його поведінка, мова адекватна, відповідає обстановці.

Заслухавши захисника та дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

У відповідності до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до пп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №807262 від 29.09.2024 року, в якому зафіксовано суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зміст протоколу відповідає вимогам, визначеним КУпАП;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає дійсності, нестійка хода, та згідно якого огляд з використанням спеціальних технічних засобів не проводився, ОСОБА_1 від підпису відмовився;

- відеозаписом з бодікамери поліцейського, наданим відділенням поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, із якого встановлено, що поліцейським повідомлено ОСОБА_1 , що останній порушив ПДР та пропонує йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці події, а також в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовився. Йому було повідомлено, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Після складення протоколу, інспектор поліції прочитала вголос зміст протоколу ОСОБА_1 . Останній не висловив жодних заперечень щодо порушення ним ПДР та щодо неможливості пройти огляд на стан сп`яніння.

За таких обставин, суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 , що зазначені в клопотанні про закриття провадження.

Також суд зазначає, що для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які встановлені ст.17 КУпАП.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

Суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. Таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Дії поліцейського по виявленню у водія ознак алкогольного сп`яніння та фіксації відмови водія транспортного засобу від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я за допомогою технічного засобу відеозапису службової нагрудної відеокамери («бодікамери») та у протоколі про адміністративне правопорушення у даній справі в цілому відповідають вимогам ст. 266 КУпАП, Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а також «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів про них».

Доводи захисника про неналежність та недопустимість відеозапису як доказу події і складу адміністративного правопорушення через те, що він не є безперервним, суд вважає безпідставними. Так, на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції чітко зафіксовано як працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння, зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, після чого поліцейським складено адміністративні матеріали.

Інші доводи захисника також не є істотними та не спростовують встановлені судом обставини.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена матеріалами справи, а доводи його захисника не спростовують встановлені судом обставини справи щодо його винуватості.

Враховуючи встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які досліджені судом, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд визнає доведеним «поза розумним сумнівом» належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 отримував посвідчення у ТСЦ.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв з позбавленням права керування транспортними засобами і на інших осіб - накладення штрафу.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії; водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Своєчасний і правильний розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, у тому числі ст. 130 КУпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з положеннями ст. 33 КУпАП при накладенні стягнень за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не підлягає врахуванню особа порушника, ступінь його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З урахуванням викладеного вище, суддя приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Окрім того, в порядку статті 40-1 КУпАП, з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у встановленому законом розмірі.

Керуючись ст. 7, 33, 40-1, 130, 245, 251, 252, 294, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її постановлення.

Постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений добровільно не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу після набрання нею законної сили, а в разі оскарження постанови, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у добровільному порядку у встановлений строк, копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з моменту набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено 12.12.2024.

Суддя А.М. Збаражський