Справа № 346/5517/24
Провадження № 3/346/2617/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Третьякова І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ст. 156 ч.1 КУпАП, яка надійшла від Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, складена відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянига України, фізичної особи-підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у с т а н о в и л а :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 250183 слідує, що 14.08.2024 року о 11:37 год. в с. Дебеславці, по вул. Яремчука 10, в магазині-кафе «Ластів» під час перевірки суб`єкта господарської діяльності ОСОБА_1 виявлено порушення, а саме реалізовано алкогольні напої з однаковими марками акцизного податку, номери та серія яких дублюються у фіскальних чеках РРО, чим порушено правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 156 КУпАП.

В судовому засі.данні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнав та пояснив, що. 14.08.2024р. в належному йому магазині він здійснив продаж пляшки горілки «Хлібний дар» об`ємом 0,5 л. за ціною 125 грн. Роздрукував чек та видав його на руки покупцеві. Торгівлю алкогольними напоями здійснює з наявністю на них марок акцизного податку, товар закупляє в торгових представників, причини дублюваня марок йому не відомі, його дії з цим не пов`язані. Просив провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки він жодних противправних діянь не вчиняв.

З`ясувавши позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа), розглядаючи та вирішуючи справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП.

Згідно з диспозицією цієї норми, адміністративна відповідальність наступає за здійснення роздрібної або оптової торгівлі алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

Склад адміністративного правопорушення це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризує діяння як адміністративне правопорушення (проступок). За допомоги такої характеристики, як склад адміністративного правопорушення, є можливість отримати його загальну характеристику. Ознаками адміністративного правопорушення є: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; суб`єктивна сторона. Лише у разі наявності всіх складових адміністративного правопорушення можна стверджувати про наявність в діях особи складу того чи іншого адміністративного правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП полягає у оптовій або роздрібній торгівлі певними видами товарів, реалізація яких передбачає необхідність наявності дійсних марок акцизного податку.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

В якості доказів вини ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення в даній справі було долучено акт (довідку) фактичної перевірки від 14.08.2024р. №936/09-19-09-01/, з якого слідує, що перевіркою встановлено факту реалізації товару пляшка горілки «Хлібний дар Класичний» об`ємом 0,5л. за ціною 125,00 грн. А також перевіркою було встановлено роздрібну торгівлю алкогольними напоями без марок акцизного податку встановленого зразка, а саме: за даними системи обліку даних РРО ПРРО ДПС України, в магазині-кафе «Ластів» було реалізовано алкогольні напої з однаковими марками акцизного податку, номери та серії яких дублюються у фіскальних чеках РРО. Загальна сума реалізованих алкогольних напоїв з однаковими марками акцизного податку становить 4511,00 грн. Дані наведено у додатку №1 до акту.

З додатку №1 слідує, що в період часу з 31.07.2022 по 01.08.2024р. в магазині-кафе «Ластів», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 здійснювалась реалізація алкогольних напоїв з марками акцизного податку, які дублюються, на загальну суму операції 4511,00 грн.

З фіскального чеку від 14.08.2024р. вбачається, що об 11:37 год. був реалізований товар пляшка горілки «Хлібний дар Класичний» об`ємом 0,5л. за ціною 125,00 грн., акцизна марка АНАТ 126274.

При цьому, судом з матеріалів справи не вбачається, що алкогольний напій, який був проданий ОСОБА_1 в дату та час, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення - 14.08.2024 року о 11:37 год. також містив марку акцизного податку, номер та серія на якій би дублювалася у фіскальних чеках РРО, оскільки вищевказаний документ - додаток №1 відомостей про реалізацію алкогольних напоїв за вказану дату не містить.

Відтак, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази в належній та достатній мірі не підтверджують обставини та суть правопорушення, яке зазначено в складеному відносно ОСОБА_1 протоколі серії ВАД № 250183, оскільки акт (довідка) фактичної перевірки від 14.08.2024р. №936/09-19-09-01/ та Додаток №1 до нього, містять відомості про реалізацію алкогольних напоїв з марками акцизного податку, що дублюються, за період, який в провину ОСОБА_1 не зазначається.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Згідно з усталеною судовою практикою ЄСПЛ, «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, слід визнати, що належних та достатніх доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_1 порушив правила торгівлі алкогольними напоями і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП, матеріали справи не містять.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 2 ст. 284 КУпАП передбачено, що постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 247 ч. 1 п. 1, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 156 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя: Третьякова І. В.