Номер провадження 3/754/5482/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2024 року

суддя Деснянського районного суду м. Києва Банах О.Л. розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

10.10.2024 до Деснянського районного суду м. Києва від Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшли адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21 вересня 2024 року серії ЕПР1 №133711, 21 вересня 2024 року о 11 годині 03 хвилин в м. Києві по вул. Братиславській, 48, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Citroen C4 Picasso, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820 ARJL 0309, результат 0,44% проміле, чим порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до пункту 2.9А Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 у відповідній редакції, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні та в письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що в його діях немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки: - матеріали справи не містять даних про те, що він керував транспортним засобом; - в стані алкогольного спяніння не перебував; - прилад Alcotest Drager 6820 ARJL 0309 не пройшов відповідно до вимог закону калібрування, а отже показав невірний результат; -працівниками поліції безпідставно було зупинено його транспортний засіб за порушення ПДР, у зв`язку з чим він оскаржує їх дії. За наведених підстав вважає, що в його діях немає складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим просить провадження закрити.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та ознайомившись з матеріалами адміністративної справи та письмовими запереченнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2.9А ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, а також іншими документами.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №133711 від 21.09.2024 року;

- даними результату тестування на алкоголь до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №133711 від 21.09.2024 року, результат якого складає 0.44 % проміле;

- даними направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.09.2024 року;

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що відповідно до огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , результат складає 0.44 % проміле;

- даними розписки ОСОБА_1 від 21.09.2024 року, з якої вбачається, що останній зобов`язується не керувати транспортним засобом протягом 24 годин;

- даними копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3096744 від 21.09.2024 року за ч.3 ст. 122 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ;

- даними DVD-R диску з відеозаписами з нагрудних камер №473866 та №473526.

За таких обставин, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що ОСОБА_1 дійсно, 21 вересня 2024 року об 11 годині 03 хвилин в м. Києві по вул. Братиславській, 48, керував транспортним засобом Citroen C4 Picasso, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Інших доказів, які б спростовували висновки суду, матеріали справи не місять та учасниками надані не були.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд з`ясував обставини, передбачені ст. 280 КУпАП.

Дослідивши та оцінивши докази в справі, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю зібраними по справі доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, які оцінено судом у відповідності до норм ст. 252 КУпАП за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доводи ОСОБА_1 про те, що на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських не зафіксовано факт керування ним транспортним засобом, суд оцінює критично. Так, з переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 жодного разу не заперечував цього факту. Обстановка, знята на відео, не залишає жодного сумніву, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом, оскільки його було зупинено працівниками поліції за порушення ПДР, в ході спілкування з працівниками поліції останній не заперечував керування ним транспортним засобом. Також в своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 підтверджує, що транспортний засіб під його керуванням було зупинено працівником поліції та складено постанову за порушення ПДР, дії якого він оскаржує в суді. Таким чином в судовому засіданні достеменно встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР, а в подальшому у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода тощо).

Посилання ОСОБА_1 на те, що прилад Alcotest Drager 6820 ARJL 0309 не пройшов у відповідності до вимог закону повірку та калібрування, не відповідають дійсності, виходячи з наступного.

Відповідно до визначення, що міститься у ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал).

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо врегульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року №1747 становить один рік.

З результату тестування на алкоголь до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №133711 від 21.09.2024 року, вбачається, що огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу Alcotest Drager 6820 ARJL 0309, який пройшов калібрування та повірку 05.10.2023 року. Тобто на момент, коли ОСОБА_1 проходив огляд на зазначеному приладі, а саме 21.09.2024 року, прилад повторного калібрування та повірки не потребував. Таким чином, зазначені доводи являються безпідставними, крім того вказаний прилад відповідає вимогам МОЗ України та дозволений для використання правоохоронними органами.

Також суд зазначає, що з переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не оспорював результатів проведеного огляду, не звернувся до працівників поліції з вимогою пройти огляд в медичному закладі у лікаря-нарколога. Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції, що напередодні вживав алкоголь.

Не заслуговують на увагу й пояснення ОСОБА_1 , що працівниками поліції йому не було запропоновано пройти огляд у лікаря-нарколога, оскільки вони спростовуються відеозаписом з боді-камер, на 03 хв. 03 сек. якого поліцейський запропонував ОСОБА_1 такий огляд.

Посилання ОСОБА_1 на ст. 8 п. 5 Венської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, ратифіковану Українською РСР 25.04.1974 року, якою, на думку останнього, передбачено, що мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння повинна становити 0,5 проміле, є в даному випадку безпідставними, оскільки ним допущено неправильне трактування зазначених положень.

Натомість, відповідно до згаданої Конвенції, у всіх випадках максимальний рівень алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 грама чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг. на літр повітря, що видихається.

Отже, даною Конвенцією передбачено, що максимальний рівень алкоголю в крові не повинен перевищувати 0,5 проміле, тобто національним законодавством кожної країни визначається свій максимальний рівень, який не повинен перевищувати 0,5 проміле. Законодавством України передбачено, що рівень алкоголю в крові не повинен перевищувати 0,2 проміле, що не суперечить вимогам даної Конвенції, а отже твердження ОСОБА_1 є хибними.

Не заслуговують на увагу також і доводи ОСОБА_1 щодо невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 133711 від 21.09.2024 вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки зазначені недоліки не є суттєвими та не впливають на висновки щодо доведеності його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, протокол не є єдиним доказом вини особи, а оцінюється в сукупності з іншими доказами, які у даному випадку, «поза розумним сумнівом», доводять вину особи.

Враховуючи обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, передбаченого санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, за якою кваліфіковано його діяння.

Вирішуючи питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, суд бере до уваги особливу потенційну небезпеку для суспільства таких безвідповідальних дій особи.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Голлоран та Франціс проти Сполученого королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завадити серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілем та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Керуючись ст. 40-1 КУпАП, відповідно до якої судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 251, 252, 280, 283, 284, 291, 130 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, наклавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому цієї постанови, а в разі її оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, сплачується за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК у м. Києві, код бюджетної класифікації доходів - 21081300, Одержувач: УК у Деснянському районі/Деснянський район, Банк одержувача - Казначейство України (ЕАП); код ЄДРПОУ - 37993783, рахунок отримувача UA0026001.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а саме 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 коп.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: О.Л. Банах