№ 536/2445/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року Суддя Кременчуцького районного суду Полтавської області Клименко Світлана Миколаївна розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1

за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 15 вересня 2024 року близько 23 год 00 хв в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство до колишньої дружини ОСОБА_3 , а саме: виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину не визнав, пояснив, що здійснив хибний виклик поліції, сварки між ним та колишньою дружиною не було.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що справа підлягає закриттю з таких підстав.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 317366 від 16 вернсня 2024 року, ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Частиною 2 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не надано доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_2 повторно протягом року правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, тобто суть правопорушення у протоколі належним чином не сформульована.

Крім того, до матеріалів справи не додано постанови суду, яка набрала законної сили, про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, протягом року.

Зазначені обставини унеможливлюють кваліфікацію його дій саме за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії», за умови наявності певної неточності чи суперечностей, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Також Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

З огляду на викладене, відсутні підстави для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки кваліфікуюча ознака повторності не підтверджена належними та допустимими доказами.

Висновки суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях, а тому провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 283, 284 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду на протязі 10 днів з дня її винесення.

СуддяСвітлана Миколаївна Клименко