Справа 350/1423/24
Номер провадження 3/350/422/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Сокирко Л.М., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 (селище Рожнятів) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженки села Небилів Рожнятівського району Івано-Франківської області; проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 110299 від 10 серпня 2024 року, ОСОБА_2 10 серпня 2024 року о 13 год. 50 хв. в селі Небилів по вулиці Шевченка, 14, керувала транспортним засобом марки «TOYOTA Corolla» номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження в установленому законом порядку від медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, однак спрямувала на адресу суду письмове клопотання, у якому просила: розглянути справу без її участі та без участі її представника - адвоката Ошуста С.Є., з урахуванням письмових пояснень по суті складеного відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення та закрити провадження у справі з підстав, викладених у цьому клопотанні. Зазначила, що прізвище її « ОСОБА_4 », про що свідчать копія паспорта громадянина України та свідоцтво про шлюб. Вину в інкримінованому їй правопорушенні не визнає, оскільки вона не відмовлялася пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, про що прямо заявила поліцейському. В той же час поліцейський порадив їй пройти такий огляд в КНП «Рожнятівська БПЛ». Вважає, що поліцейським було грубо порушено приписи статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, так як поліцейський на місці діяв в порушення зазначених чинних норм законодавства та не виконав передбачені ними відповідні дії. Вимогу про проходження огляду в медичному закладі їй було висунуто та на цю вимогу вона погодилася, однак з невідомих їй причин вона не була доставлена поліцейськими у медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння. Того ж дня 10 серпня 2024 року вона самостійно прибула до медичного закладу, де в неї о 15 год. 15 хв. було взято кров та за результатами дослідження встановлено, що алкоголю в крові не виявлено. Відтак вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, так як від проходження огляду на стан сп`яніння вона не відмовлялася, про що об`єктивно свідчить долучений до матеріалів справи відеозапис. Крім того, фактично протокол про адміністративне правопорушення складено відносно іншої особи.

Вивчивши матеріали справи, встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в її вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Виходячи з положень статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, забезпечення законності при застосуванні заходів адміністративного примусу передбачає не тільки наявність законних підстав для застосування адміністративного стягнення, але і дотримання встановленого законом порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд установив, що ОСОБА_5 не заперечує факт того, що протокол про адміністративне правопорушення складено відносно неї, пояснюючи це тим, що посвідчення водія нею отримано було на дошлюбне пріщвище "Винник".

Водночас, як слідує із відеозаписів, долучених до матеріалів справи особа надала пояснення працівнику поліції про зазначене вище. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , то їй інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення: відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол та не може бути перекладено на суд. Дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 суд встановив, що відомості про особу на яку складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності не відповідають дійсності, адже при складанні протоколу не вірно вказано прізвище особи яка підозрюється у вчиненні адміністративного правопорушення. Тобто, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та додатків до нього працівниками поліції не було належним чином встановлено особу, якій інкримінується правопорушення. З протоколу серії ЕПР1 № 110233 від 10 серпня 2024 року вбачається, що правопорушення вчинила ОСОБА_2 , тоді як згідно паспорту громадянина України прізвище даної особи - Дідух, а відтак, протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженоїнаказом МВСУкраїни від09.11.2015року№ 1452/735 (далі - Інструкція) та вважаються недійсними. Оскільки протокол про адміністративне правопорушення є основним доказом вчинення правопорушення, а він складений з порушенням вимог Інструкції та статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адже не вірно вказані відомості про особу яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема: не вірно зазначено прізвище порушника, це є підставою для виключення можливості притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за зазначеним протоколом.

Так, відповідно до частини другої статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того, переглянувши долучені до матеріалів відеозаписи, які містяться на носії - диску DVD+R, суд установив, що працівниками поліції вказівка водію автомобіля під керуванням ОСОБА_1 ними не подавалася. Натомість, із переглянутого відеозапису вбачається, що в ході руху працівниками поліції було встановлено відсутність чинного страхового полісу на автомобіль марки «TOYOTA Corolla» номерний знак НОМЕР_2 , про що останні, після того, як ОСОБА_1 припаркувала автомобіль, повідомили їй. Слід зауважити, що статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено чіткий перелік підстав для зупинення транспортного засобу поліцейським, і таке зупинення здійснюється лише у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи, або самовільно залишила місце для утримання військовополонених; якщо наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених. Водночас із переглянутого відеозапису вбачається, що така вимога водію не висувалася та матеріали справи не містять доказів щодо наявності підстав для зупинки транспортного засобу.

Водночас, слід наголосити, що вимагати для перевірки поліс страхування поліцейський має право лише якщо водій порушив правила дорожнього руху та/або якщо є учасником дорожньо-транспортної пригоди.

У даному випадку суд установив, що поліцейськими не дотримано приписів статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» щодо законної підстави для зупинки транспортного засобу та ставить під сумнів наявність повноважень у поліцейського здійснити перевірку чинного полісу страхування наземного транспортного засобу.

Із матеріалів справи не вбачається, що водій допустила будь-які порушення правил дорожнього руху, за які її слід було зупинити та й факт самої зупинки на вимогу поліцейського матеріали справи не містять. У зв`язку із цим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не була зобов`язана виконувати. А всі складені процесуальні документи відносно неї не можуть бути належними та допустимими доказами її вини у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд, переглянувши долучені до матеріалів відеозаписи та надавши їм оцінку, встановив, що вказані відеозаписи є такими, що суперечать приписам Закону України «Про Національну поліцію».

Крім того, слід зауважити, що працівником поліції у випадку наявності підстав вважати, що водій перебуває у стані алкогольногосп`яніння, такий працівник поліції повинен забезпечити доставку особидо найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Натомість, як вбачається із переглянутого відеозапису, особа погодилася пройти такий огляд в медичному закладі, однак працівниками поліції не було дотримано вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в частині забезпечення проведення такого огляду в медичному закладі шляхом доставки особи.

Водночас суд бере до уваги інформацію надану на адвокатський запит про те, що ОСОБА_5 , 1985 року народження, 10 серпня 2024 року о 15 год. 15 хв. здала біологічний матеріал кров, на предмет вживання алкоголю. За результатом токсикологічного дослідження № 1932 концентрації етанолу виявлено не було. Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення. Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу правопорушника, що є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, зокрема в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" 08.07.2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної). Вирішуючи питання про допустимість доказів суд застосовує також практику ЄСПЛ, який у вирішенні питання про справедливий судовий розгляд, застосовує концепцію "плодів отруєного дерева", тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. Тим не менше ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому, прикладом чого є рішення ЄСПЛ у справах "Хан проти Сполученого Королівства", "Яременко проти України (№2)". З огляду на викладене вище, суд доходить висновку, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не дотримано вимог статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відомості зазначені у такому суперечать фактичним обставинам події, зафіксованим на відео, а тому на підставі частини п`ятої статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд визнає такий недопустимим доказом. Будь-які інші докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відсутні. Згідно частиною третьою статті 62 Конституції Укараїни, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Враховуючи наведене вище, керуючись принципом презумпції невинуватості, згідно якого, крім іншого, усі сумніви мають трактуватись на користь особи, яка притягується до відповідальності, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. У відповідності до статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, то суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для стягнення такого з ОСОБА_1 . Керуючись статями 1, 9, 40-1, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285, 294-295 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и л а:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі пункту першого статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення. На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Сокирко Л.М.