Березівський районний суд Одеської області
22.10.2024
Справа № 494/1619/24
Провадження № 3/494/748/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Рябчун А. В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від СРПП Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого механізатором в СПГ «Сатурн» м. Березівка, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2024 року до Березівського районного суду Одеської області від СРПП Березівського РВП ГУНП в Одеській області надійшов протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 29 серпня 2024 року справу передано судді Рябчун А. В.

Відповідно до протоколу серії ВАД № 170611 від 24 серпня 2024 року, 22 серпня 2024 року о 19 год. 00 хв. на АДРЕСА_3 , гр. ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою гр. ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян, чим вчинив дрібне хуліганство,за що передбачена адміністративна відповідальність за статтею 173 КУпАП.

В судові засідання ОСОБА_1 не прибув, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений. Про причини неявки не повідомив, 05 вересня 2024 року та 21 жовтня 2024 року подав до суду заяви, у яких просить розглядати справу за його відсутності.

При цьому 05 вересня 2024 року подав клопотання про закриття адміністративної справи на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП. Клопотання мотивоване тим, що ним дрібне хуліганство не вчинялося, навпаки його було госпіталізовано до медичного закладу після побиття ОСОБА_2 , про що він заявляв органам поліції. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог статті 254 КУпАП, оскільки у ньому відсутня резолюція керівника відділення поліції, кому саме доручено проводити розгляд заяви. Крім того, описова частина протоколу містить опис кримінального правопорушення, передбаченого статтею 129 КК України, а саме погроза вбивством. Стверджує, що працівники поліції не роз`яснювали йому прав, передбачених статтею 268 КУпАП. На підставі зазначеного, просить провадження у справі закрити.

Ураховуючи наявні у матеріалах справи заяви ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про розгляд справи за його відсутності.

В судовому засіданні 22 жовтня 2024 року потерпілий ОСОБА_2 зазначив, що між його сім`єю та сім`єю ОСОБА_1 тривалий час неприязні стосунки, часто виникають конфліктні ситуації. 22 серпня 2024 року ОСОБА_1 вчиняв неправомірні дії щодо нього, погрожував. На запитання, чому звернувся до поліції через 2 дні після події зазначив, що юридично неосвідчений, а 23 серпня 2024 року перебував на роботі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП з наступних підстав.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом статті 279 КУпАП ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Розглянувши справу на підставі досліджених доказів орган (посадова особа) відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову.

Стаття 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто за нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у статті 173 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила дій, передбачені статтею 173 КУпАП.

Інкриміноване ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення діяння не відповідає диспозиції статті 173 КУпАП, в протоколі не зазначено суть правопорушення, не зазначено де саме у громадському місці ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство. Натомість у протоколі зазначено «по АДРЕСА_4 », що не дає суду можливості встановити чи вказана адреса є громадським місцем.

Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 19 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» дрібне хуліганство це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю за винятковим цинізмом.

Громадський порядок це обумовлена потреба суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами, система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. При цьому дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє таке правопорушення, усвідомлює, що своїми діями порушує громадський порядок і спокій громадян, та бажає чи свідомо припускає прояв неповаги до суспільства.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу. (ст. 1 Закон України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22.09.2005 p. № 2899-IV).

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Водночас, суд не знаходить наявність умислу в діях ОСОБА_1 на порушення громадського порядку і спокою інших громадян, прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі не встановлено.

Так, і в протоколі про адміністративне правопорушення, не розкрито наслідки порушення громадського порядку і спокою громадян, настання яких прямо передбачене диспозицією статті 173 КУпАП як обов`язкова ознака об`єктивної сторони правопорушення, не конкретизовано саме яке громадське місце.

При цьому суд зазначає, що особа може бути притягнута судом до адміністративної відповідальності лише в тому випадку, коли її вина доведена поза розумним сумнівом.

Як зазначає у письмових поясненнях ОСОБА_1 між ним та ОСОБА_2 22 серпня 2024 року виникла конфліктна ситуація, внаслідок якої останній завдав йому травми. При цьому ОСОБА_1 долучив до матеріалів справи копію виписного епікризу від 03 вересня 2024 року, у якому зазначено, що ОСОБА_1 був госпіталізований 22 серпня 2024 року зі скаргами на головний біль, запаморочення, нудоту, слабкість, біль в ділянках грудної клітки, тулуба правого надпліччя, погіршення слуху. Також у матеріалах справи наявна копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23 серпня 2024 року № 0000110 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 125 КК України.

Разом з тим, суд доходить до висновку, що не можуть бути належними та допустимими доказами відомості, що містяться лише у протоколі про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні.

Протокол про адміністративне правопорушення не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За відсутності доказів фактичних обставин правопорушення визнати особу винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, на думку судді, не можливо, оскільки беззаперечних доказів вини суду не надано.

У відповідності до положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тобто, дотримуючись засади змагальності, за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, суд повинен бути впевнений, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, щодо якої складено протокол.

Відповідно до вимог частини 2 статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши надані докази в їх сукупності, суд доходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення за статті 173 КУпАП.

Крім того, суд бере до уваги положення частини 2 статті 254 КУпАП, у якій зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У даному випадку протокол про адміністративне правопорушення складено 24 серпня 2024 року, що не відповідає вимогам статті 254 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутні подія або склад адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд вважає необхідним адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за статтею 173 КУпАП - закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її постановлення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя Рябчун А. В.