справа № 361/7889/24
провадження № 3/361/3947/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2024 м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Сіренко Н.С., розглянувши матеріали, що надійшли з Броварського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючої,

за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 286343, від 02.08.2024, 02.08.2023 о 09:45 год., в Київській області Броварського району в с. Зазим`я, на перехресті вул. Лісова-Київська, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом INFINITI QX 30, номерний знак НОМЕР_1 , "виїхала на перехрестя при сигналі світлофора, що дозволяє рух де утворився затор, зупинився та створив перешкоду для інших учасників дорожнього руху. В наслідок чого допустила зіткнення з ТЗ TOYOTA PRADO д.н.з. НОМЕР_2 . Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив (ла) вимоги п. 16.4 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП".

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнала, подала до суду клопотання про закриття провадження у справі, пояснила, що вона їхала в потоці автомобілів по головній дорозі на дозволений сигнал світлофора, змінила напрямок руху для того, щоб здійснити поворот ліворуч. Однак водій автомобіля TOYOTA, який рухався по другорядній дорозі, порушив п. 16.5 ПДР України, він бачив, що вона знаходилась на перехресті та закінчувала маневр повороту, однак не дав їй можливості закінчити маневр, не надав їй переваги у русі, в результаті чого відбулося зіткнення, саме з вини іншого водія. Наголошує, що ніякого затора на перехресті не було, тому і жодних доказів того, що вона порушила п. 16.4 ПДР матеріали справи не містять.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 16.4 ПДР, суть вказаного пункту ПДР полягає в тому, що водію забороняється виїжджати на будь-яке перехрестя, у тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено про необхідність звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Сам обов`язок щодо збирання доказів відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Додані до матеріалів справи та досліджені в судовому засіданні докази, а саме : протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 286343 від 02.08.2024 (а.с.4), схема місця ДТП, яка сталася 02.08.2024 в с. Зазим`я на перехресті вул. Лісова та вул. Київська (а.с.5), письмові пояснення як ОСОБА_1 так і іншого водія ОСОБА_2 (а.с.7) - не доводять беззаперечно та «поза розумним сумнівом» факт порушення ОСОБА_1 п. 16.4 Правил дорожнього руху, та, відповідно, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому долучена до матеріалів справи копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №286342 від 02.08.2024 по факту порушення водієм ОСОБА_2 , який керуючи ТЗ TOYOTA PRADO д.н.з. НОМЕР_2 під час проїзду перехрестя вул. Лісова-Київська в с. Зазим`я, вимог п. 16.5 ПДР, підтверджує доводи ОСОБА_1 , зазначені в клопотанні та заявлені в судовому засіданні.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості особи після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості звинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За таких обставин, оцінивши усі наявні у справі докази з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, так як її вину не доведено належним чином з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом», а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятним та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнародного, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 247, 251-252, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

Суддя Н. С. Сіренко