Номер провадження: 33/813/2632/24
Номер справи місцевого суду: 504/1233/24
Головуючий у першій інстанції Литвинюк А. В.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

особи, яка притягується до відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника Мишака Д.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 серпня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.08.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 визнано винним у порушенні вимог п.2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 №1306 (далі-ПДР), які полягали в тому, що він 25.02.2024 о 18:25 керував автомобілем Mercedes-Benz Vito 111 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Придорожній в с. Ліски Одеського району Одеської області в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в установленому законом порядку з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820» (результат тесту 2.01‰).

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.08.2024 та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. До апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апелянт зазначив, що суд належним чином не сповістив його про дату, час та місце розгляду справи, розглянув справу за його відсутності, копія оскаржуваної постанови отримана ним 13.08.2024, а 22.08.2024 ним була скерована до суду апеляційна скарга, яка постановою Одеського апеляційного суду від 10.09.2024 повернута з підстав її не підписання. Копію постанови Одеського апеляційного суду від 10.09.2024 він не отримував, дізнався про її наявність з ЄДРСР.

В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що:

-справу розглянуто з істотним порушенням процесуальних прав, зокрема права на захист - суд належним чином не сповістив його про час, дату та місце розгляду справи, оскільки інспектор поліції невірно зазначив у протоколі його номер телефона та адресу проживання;

-складений протокол про адміністративне правопорушення має численні порушення, яким місцевий суд не надав належної уваги, зокрема: не зазначено повне ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; ПІБ особи, яка притягається до відповідальності, в порушенні вимог мовного законодавства, зазначені російською мовою; в протоколі зазначено про керування в стані сп`яніння 25.02.2024 о 18.25, огляд проводився о 20.42, а протокол складено о 22.40 значний проміжок часу між виявленням правопорушенням та його фіксацією викликає сумніви у достовірності отриманих даних; в протоколі не зазначено про додавання рапорту інспектора Козира В.С., пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та результату огляду від 25.02.2024. У протоколі відсутні данні про підставу зупинки транспортного засобу та ознаки сп`яніння, які були виявлені у водія;

- в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічних засобів;

- у поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 наявні розбіжності в результаті огляду водія за поясненнями ОСОБА_4 показник -2,01 проміле, в той час як за поясненнями ОСОБА_3 2,1 проміле;

- наявні в матеріалах справи відеозаписи не є безперервним та з них неможливо встановити відносно якої саме особи здійснювався огляд, не видно обличчя, неможливо встановити місце, де було зроблено відеофіксацію;

- роздруківка результатів огляду не містить відомостей в графі «результати тесту» та додана до матеріалів справи без зазначення про це у протоколі. Отже результат огляду та відеозапис є неналежним та недопустимим доказом у справі

09.12.2024 захисник Мишак Д.Е. в інтересах ОСОБА_1 надав суду через систему «Електронний суд» доповнення до апеляційної скарги, в яких зазначив про:

- порушення порядку проведення огляду: поліцейські не запропонували ОСОБА_1 проходження огляду на стан сп`яніння в медзакладі та не надали йому акт огляду для проставлення у ньому підпису про згоду із результатами. В матеріалах справи відсутній акт огляду;

- винесення судом постанови про повернення матеріалів для доопрацювання, чим грубо порушив права особи, визначені ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебравши на себе функції обвинувачення;

- роздруківка результату огляду алкотестеру Драгер не відображає показників вмісту алкоголю в крові, яка є єдиним доказом підтвердження факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння;

- суд помилково дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та в його інтересах захисник Мишак Д.Е. підтримали клопотання про поновлення строку, доводи та вимоги апеляційної скарги.

Висновки щодо строків на апеляційне оскарження

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З матеріалів справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення від 25.02.2024 складено у присутності особи, яка притягається до відповідальності, яка отримала копію протоколу.

20.03.2024 матеріали справи надійшли до Комінтернівського районного суду Одеської області, де в той же день визначено головуючого суддю у справі.

Постановою суду від 22.03.2024 матеріали справи повернуто до СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області для належного оформлення.

10.06.2024 матеріали справи повернуто до суду після дооформлення, визначено головуючого судді у справі. Місцевий суд неодноразово намагався сповістити особу, яка притягається до відповідальності, про дату, час та місце розгляду справи за наявними в матеріалах справи даними та 06.08.2024 розглянув справу за її відсутності.

Супрувідним листом від 12.08.2024 суд направив ОСОБА_1 копію постанови суду від 06.08.2024 за наявною в матеріалах справи адресою мешкання ОСОБА_1 .

За інформацією ЄДРСР вказане судове рішення надіслано для прилюднення до ЄДРСР 12.08.2024 та забезпечено надання загального доступу: 14.08.2024.

13.08.2024 ОСОБА_1 отримав в суді копію постанови суду від 06.08.2024, про що склав відповідну розписку.

23.08.2024 місцевим судом зареєстрована апеляційна скарга ОСОБА_1 , яка постановою Одеського апеляційного суду від 10.09.2024 повернута апелянту з причин відсутності підпису.

Згідно відмітки на супрувідному листі суду від 10.09.2024 копія постанови Одеського апеляційного суду від 10.09.2024 разом з апеляційною скаргою з додатками направлена ОСОБА_1 16.09.2024. Матеріали справи не містять даних про отримання вказаної кореспонденції адресатом.

За інформацією ЄДРСР копія постанови Одеського апеляційного суду від 10.09.2024 надіслана для оприлюднення:10.09.2024, а забезпечено надання загального доступу: 12.09.2024.

25.09.2024 ОСОБА_1 , усунувши недоліки скарги, засобами поштового зв`язку повторно скерував її до суду разом з клопотанням про поновлення строку.

Отже, апеляційна скарга подана поза межами встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Конструкція норми, що закріплена в ч.2 ст.294 КУпАП, дає підстави вважати, що у разі подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції після закінчення десятиденного строку з дня її ухвалення, апелянт безумовно повинен заявити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, належним чином обґрунтувавши його.

Враховуючи наведені обставини, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, апеляційний суд дійшов висновку про можливість поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.08.2024.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та захисника в її інтересах, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками керування в стані алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №468242 від 25.02.2024, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 25.02.2024 о 18:25 керував автомобілем Mercedes-Benz Vito 111 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Придорожній в с. Ліски Одеського району Одеської області в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820» (результат тесту 2.01 проміле). Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі водію ОСОБА_5 . Вказаний протокол підписано ОСОБА_1 з наданням власних пояснень такого змісту: «Випив 105 пива та сів за кермо»;

- роздруківкою результатів освідування за допомогою алкотестера «Драгер», яка підтверджує проходження ОСОБА_1 відповідного тестування;

- відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, якими зафіксовано, що працівники поліції приїхали за викликом на місце ДТП. Запропоновано водію ОСОБА_1 в присутності свідків пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу Alcotest Drager, на що водій погодився. Працівник поліції надав ОСОБА_1 новий та герметично запакований мундштук, після цього поліцейським проведено контрольний забір повітря, роз`яснено водієві порядок проходження огляду і проведено процедуру освідування під відеофіксацію і в присутності свідків. За результатом проходження огляду на газоаналізаторі Драгер у водія встановлена наявність алкоголю на рівні 2,01 проміле, про що повідомлено водія, пред`явлено результат на Драгері також свідкам для ознайомлення та здійснено роздруківку результатів. Водій з приводу результатів проведеного огляду заперечень не висловлював;

-поясненнями ОСОБА_1 щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення від 25.02.2024;

-поясненнями свідка ОСОБА_4 щодо обставин вчиненого адміністративного правопорушення від 25.02.2024;

-поясненнями свідка ОСОБА_3 щодо обставин вчиненого адміністративного правопорушення від 25.02.2024;

-рапортом інспектора РПП СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Козира В.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі- Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Так, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані зокрема відеозаписи щодо обставин проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Долучені відеозаписи повністю відображають проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому порядку та є належним доказом у справі.

У протоколі зафіксовано адміністративне правопорушення керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та зазначено про проведення огляду зі згоди водія на місці зупинки у встановленому порядку за допомогою приладу Драгер під відеозапис та у присутності двох свідків.

Висновок поліцейських про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння підтверджується наявними в матеріалах справи відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, якими зафіксовано на камеру результат огляду за допомогою приладу Драгер на рівні 2,01 проміле, а також роздруківкою результатів, яким підтверджується факт проходження ОСОБА_1 відповідного огляду, письмовими пояснення свідків та самого ОСОБА_1 , який в протоколі власноруч зазначив про вживання ним алкоголю (пива) та керування транспортним засобом, рапортом інспектора поліції, складеним при дооформлені справи.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності фіксації в протоколі причини зупинки транспортного засобу, є необґрунтованими, з огляду на таке.

По-перше, зазначення причини зупинки у протоколі про адміністративне правопорушення не передбачено діючим законодавством. Так, ст.256 КУпАП регламентує зміст протоколу про адміністративне правопорушення. Положення вказаної норми не зобов`язує працівників поліції зазначати у протоколі причину зупинки. Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності до норм ст.256 КУпАП.

По-друге, з матеріалів справи вбачається, що патрульна поліції прибула на місце ДТП, одним з учасників яких був ОСОБА_1 .

Так, за інформацією Єдиного державного реєстру судових рішень, яка є відкритою та загальнодоступною, постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.03.2024 у справі № 504/1235/24 ОСОБА_1 визнано винуватим за ст.124 КУпАП та накладено на нього відповідне адміністративне стягнення. Вказаною постановою встановлено, що 25.02.2024 о 18:25 год. на вул. Придорожній, 95 с. Ліски Одеського району Одеської області, водій автомобіля «Mercedes-Benz Vito 111CDI», н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілями Kia Sorento, н/з НОМЕР_2 , Сузукі Вітара, н/з НОМЕР_3 , Ауді А6, н/з НОМЕР_4 , напівпричепом Sсhmitz, н/з НОМЕР_5 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальну шкоду. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП. В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення визнав в повному обсязі, не оспорюючи доказів, зібраних у матеріалах справи. Вказане судове рішення набрало законної сили та не оскаржено до суду апеляційної інстанції.

По-третє, з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, не згода водія із причинами зупинки або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки. Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п.2.5 ПДР України.

Жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не заявляв, докази оскарження у встановленому законом порядку дій працівників поліції за фактом складання протоколу у справі відсутні.

Посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не є такими, що спростовують висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п.2.9 а ПДР, оскільки не мають істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу, так як наявність або відсутність акту огляду в матеріалах справи не впливає на правову оцінку дій водія транспортного засобу, який фактично пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки результат 2,01 проміле, визнав факт вживання алкогольних напоїв та керування транспортним засобом, що зафіксовано у протоколі. При цьому, весь процес огляду водія на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, яким підтверджуються дані, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, проходження ОСОБА_1 огляду було проведено у присутності двох свідків, які також підтвердили це своїми підписами у протоколі та у власних письмових поясненнях.

Щодо наявності у поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розбіжностей у результаті огляду водія ОСОБА_1 (2,01 та 2,1 проміле відповідно), слід зазначити, що вказані свідки своїми підписами в протоколі про адміністративне правопорушення від 25.02.2024, в якому зафіксовано результат тесту 2,01 проміле, підтвердили виявлений у водія ОСОБА_1 результат огляду. Клопотань про виклик та допит вказаних свідків в судовому засіданні для з`ясування вказаних розбіжностей сторона захисту не заявляла. Крім того, наявними в матеріалах справи відеозаписами чітко зафіксовано екран приладу Драгер, який зафіксував результати проведеного огляду водія ОСОБА_1 на рівні 2,01 проміле, з вказаними результатами відразу були ознайомлені водій та свідки.

Посилання захисника, що єдиним доказом, який може підтвердити факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, може бути лише роздруківка з алкотестеру Драгер не ґрунтуються на відповідній правовій основі, з огляду на положення ч.1 ст.251 КУпАП.

Результат огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння зафіксований зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, підписаним ОСОБА_1 та свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , письмовими поясненнями останніх, відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, а також рапортом інспектора РПП СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Козира В.

Твердження захисника, що поверненням справи для належного оформлення суд порушив права ОСОБА_1 , визначені ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебравши на себе функції обвинувачення, ґрунтуються на неправильному суб`єктивному тлумаченні правових норм.

Слід зазначити, що норми КУпАП, які встановлюють процедуру адміністративного розслідування і стадію розгляду справи уповноваженим органом (судом), не містять законодавчих положень, які б передбачали можливість повертати справу про адміністративне правопорушення для дооформлення протоколу й належного виконання вимог статті 256 КУпАП. Водночас немає й процесуальних норм, які б забороняли, зокрема, судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вимагати від уповноваженого органу виконати належним чином вимоги процесуального закону щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і його реалізації таким чином, щоб можна було вирішити питання про винність особи у вчиненні адміністративного проступку з дотриманням строків розгляду і без порушення прав особи порушника чи осіб, які потерпіли від дій останнього.

Крім того, пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 17.10.2014 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративне правопорушення» звертав увагу судів, що норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст.256 цього Кодексу, вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

Отже, сформовані на підставі аналізу сталої судової практики рекомендації відповідної вищої судової інституції в окресленому сегменті адміністративних правовідносин орієнтував суддів на можливість повернення протоколу уповноваженому органу, який його склав, для дооформлення шляхом винесення відповідних постанов.

Вказане узгоджується і з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.02.2021 у справі № 11-1219сап19.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 22.03.2024 матеріали справи були повернуті СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області для належного оформлення, з підстав відсутності роздруківки алкотестера в належному форматі, оскільки в долученій роздруківці відсутнє значення у графі «результат тесту», та компакт-диску з відеозаписом з нагрудної камери в належній якості, оскільки в ході підготовки справи судом було здійснено спробу перегляду долученого компакт-диску, що представилось неможливим із застосуванням різних технічних засобів через його ймовірне пошкодження.

На виконання вказаної постанови суду складено рапорт та надано диск з відеозаписом нагрудної камери поліцейського.

З огляду на наведене, враховуючи положення ст.280 КУпАП, апеляційний суд не вбачає у поверненні місцевим судом для належного оформлення справи порушення прав ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги щодо недоліків протоколу про адміністративне правопорушення відносно не зазначення повного ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; зазначення ПІБ особи, яка притягається до відповідальності, російською мовою; не зазначення всіх доданих до протоколу документів не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вказаний довід жодним чином не спростовує існування події, вказаної в протоколі про адміністративне правопорушення та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Доводи скарги щодо небезперервності наявних відеозаписів спростовуються оглянутими в суді апеляційної інстанції відеозаписами.

Так, оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний та допустимий доказ у справі.

Наявним відеозаписом чітко зафіксований факт проходження огляду на місці зупинки на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , особу якого, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, попередньо встановлено за посвідченням водія, та який особисто представився перед проходження огляду (01:37-10:45 файл «0002022_..._0013.МР4), а також фіксація результату проведеного огляду на рівні 2,01 проміле. Вказані обставини у встановленому процесуальним законом порядку не спростовані в суді апеляційної інстанції. Об`єму наявних відеозаписів достатньо для перевірки встановлених судом обставин перебування водія у стані алкогольного сп`яніння.

Під час дослідження вказаних відеозаписів суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що на них послідовно зображені події, які хронологічно продовжують одна одну та дані події не містять розриву у часі, що свідчить про безперервність проведення відеозйомки, хоча на диску вона записана у виді окремих файлів. Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними на окремі файли не є підставою для скасування рішення суду. Наявний відеозапис в цілому відображає послідовність дій поліцейських, відео здійснювалось безперервно.

Сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозапис не викликає, оскільки на ньому відображено подію, що зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення. Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких обставин і під час апеляційного розгляду справи.

Посилаючись на фрагментований характер відеозапису, апелянтом не названо подій, які не зафіксовані.

Посилання апелянта на неможливість з відео встановити місце, де було зроблено відеофіксацію, не ґрунтуються на відповідній правовій основі.

Посилання апелянта на те, що з відеозаписів не видно відносно якої саме особи здійснювався огляд не заслуговують на увагу, з огляду на те, що огляд здійснювався в присутності свідків, які підтвердили факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння та виявлення у нього позитивного результату на рівні 2,01 проміле. Більш того, ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення, визнавши факт вживання алкогольних напоїв та керування транспортним засобом, а також роздруківку Драгеру. Особу ОСОБА_1 встановлено за посвідченням водія, яке останній пред`явив працівнику поліції, що зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, ознайомившись зі змістом протоколу та надаючи особисті пояснення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не висловила будь-яких зауважень щодо свого ПІБ або будь-які інші і своїм підписом підтвердила правильність відомостей, викладених у протоколі. Більш того, як зазначалось вище, наявним в матеріалах справи відеозаписом зафіксовано наголошення особою, яка проходила відповідний огляд, власних прізвища, ім`я та по батькові ОСОБА_1 .

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги, що значний проміжок часу між виявленням правопорушенням та його фіксацією викликає сумніви у достовірності отриманих даних, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 25.02.2024:

- о 18.25 год ОСОБА_1 керував транспортним засобом;

- о 20.42 год ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки;

- о 22.40 год складено протокол про адміністративне правопорушення.

За положеннями п.9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Отже, вказана норма підтверджує обмеження щодо часу доставки поліцейськими водіїв до закладу охорони здоров`я з моменту виявлення підстав для проведення такого огляду, в той час як огляд ОСОБА_1 у даній справі проводився з його згоди на місці зупинки, а ні в лікарні, тому відсутні правові підстави для визнання недостовірними отримані результати огляду.

Щодо доводів захисника щодо не запропонування поліцейським ОСОБА_1 проходження огляду в закладі охорони здоров`я слід зазначити таке.

За положеннями ч.3 ст. 266 КУпАП та п.7 Розділу І Інструкції у разінезгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Враховуючи, що водій не висловив своєї незгоди з результатами огляду, підписав роздруківку Драгеру та визнав факт вживання алкоголю, підстав для пропозиції проведення огляду в закладі охорони здоров`я у поліцейських не було.

При цьому, судом враховано, що ОСОБА_1 зі скаргами на дії поліцейських при оформленні протоколу не звертався, а тому доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції були допущені порушення при огляді на стан сп`яніння є необґрунтованими та спростовуються наявними доказами. Внаслідок чого, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного сповіщення судом особи, яка притягається до відповідальності, про дату, час та місце розгляду справи не заслуговують на увагу з огляду на таке.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено місце проживання та номер телефону особи, яка притягається до відповідальності. ОСОБА_1 , ознайомившись з протоколом про адміністративне правопорушення, проставив свій підпис у протоколі та не зазначив будь-яких зауважень з приводу невірно зазначених засобів зв`язку.

Працівниками поліції Захаров А.В. був повідомлений про слухання справи 25.03.2024 о 10.00 год Комінтернівським районним судом Одеської області, що підтверджується підписом ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу.

Крім того, ОСОБА_1 отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення. Вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення є важливою гарантією того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознайомлена зі змістом обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення та має можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Однак, до вказаної в протоколі про адміністративне правопорушення дати (25.03.2024) ОСОБА_1 до суду не звертався з будь-якими заявами чи клопотаннями, не сповіщав суд про невірно зазначені його дані у протоколі про адміністративне правопорушення від 25.02.2024 та не повідомив суд про інші засоби зв`язку з ним.

З матеріалів справи вбачається, що місцевий суд намагався сповістити ОСОБА_1 за наявними в матеріалах справи даними. Однак абонент за номером телефона, зазначеним як контактний ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення 16), був тимчасово недоступний, про що складено відповідні довідки (а.с.18,19). Поштова кореспонденція суду, направлена на адресу мешкання ОСОБА_1 , зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення, повернулась до суду неврученою з причин «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.21).

Апеляційний суд наголошує на тому, що суд під час розгляду справ про адмінправопорушення, окрім дотримання прав учасників судового провадження, повинен дотримуватися розумних строків розгляду справ, зокрема, розглядати їх в межах строків притягнення до адмінвідповідальності, передбачених ст.38 КУпАП.

Вказаного балансу судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Сам по собі факт розгляду справи без участі особи, яка притягається до відповідальності не є правовою підставою для скасування судового рішення. При цьому, частиною 2 ст.268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01.04.2008, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26.04.2007). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поряд з цим, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не може розглядатися як самостійна підстава для скасування рішення суду. Крім того, права ОСОБА_1 були відновлені шляхом можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді як особисто, так і за участі захисника в його інтересах.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування або зміни оскаржуваної постанови суду, ОСОБА_1 або захисником Мишак Д.Е. не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2007 у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Враховуючи положення ст.251 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції.

Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши на ОСОБА_1 стягнення у межах, встановлених ч.1 ст.130 КУпАП. Застосований вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для виправлення і запобігання вчиненню аналогічних правопорушень.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження апелянта з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, які підтримані захисником Мишак Д.Е., не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а постанова суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 серпня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 серпня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Артеменко