Справа № 496/2539/24
Провадження № 3/496/1694/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Пасечник М.Л. розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого усанітарно-епідеміологічнії станції,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

28.03.2024 року о 09:51 год. за адресою: Одеська область, Одеський район. а/д М05 Київ-Одеса 452 км. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan Leaf, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі та підтверджується висновком.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 надіслав на електронну адресу суду письмові пояснення, в яких просив провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. При цьому зазначив, що 28.03.2024 року близько 09:00 год. він рухався по автодорозі Київ - Одеса, коли безпідставно був зупинений працівником поліції. Після того як патрульний підійшов до нього, та не називаючи причину зупинки, наказав надати для перевірки документи та задав дивне запитання чи добре себе почуває ОСОБА_1 .Не задовольнявшись відповіддю про нормальне самопочуття, правоохоронець вирішив запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. Вказана вимога шокувала ОСОБА_1 , зважаючи на ту обставину, що він ніколи не вживав та не вживає будь - які заборонені препарати чи засоби, однак погодився. Після цього патрульний почав шукати ознаки наркотичного сп`яніння, стверджуючи, що у ОСОБА_1 зіниці очей не реагують на світло, руки тремтять та виписав направлення на проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, без вручення останньому. По приїзду до лікарні поліцейський наказав дути ОСОБА_1 у спеціальний технічний прилад з метою перевірки перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння. З отриманим результатом, який становив 0,36 проміле, ОСОБА_1 не погодився та стверджує, що алкоголь не вживав, однак приймав ліки, про що повідомив поліцейським. В подальшому, після проходження в медичному закладі огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не наркотичного, поліцейські відвезли ОСОБА_1 на місце зупинки транспортного засобу та тривалий час складали протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 вважає, що працівниками патрульної поліції грубо порушені його права, починаючи з моменту, коли вони не представились та не назвали причину зупинки, до моменту не роз`яснення процедури та підстав проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу. ОСОБА_1 зазначив, що будь-яких фактичних даних, які відповідають критерію допустимості та свідчать про керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, не надано.

Адвокат Задорожня В.О. в інтересах ОСОБА_1 надала письмове клопотання, в якому просила провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування поданого клопотання зазначила, що із зазначеним протоколом адвокат та ОСОБА_1 не погоджуються та вважають, що докази у справі є неналежними та недопустимими, оскільки вони зібрані всупереч нормам КУпАП, Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я №1452/735 від 09.11.2015 року та «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису», затверджену наказом МВС України 18.12.2018 року № 1026. Працівниками поліції грубо порушено вимоги ст. 35 Закон України «Про Національну поліцію» в частині безпідставного зупинення транспортного засобу. Так, виходячи зі змісту указаної статті Закону, для того, щоб встановити таку обставину, як керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом - транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції відповідно до чітко визначених Законом підстав, в іншому випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення Правил дорожнього руху) та подальшим притягненням до відповідальності, ставить під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення такого правопорушення. Ані додані до матеріалів справи відеозаписи, ані протокол про адміністративне правопорушення серії ААД№ 731936, ані додатки до нього не містять жодних доказів законної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Відеозапис безпосередньо підтверджує незаконність такої зупинки, зважаючи на ту обставину, що спілкування патрульного з водієм чомусь розпочинається не з виконання правоохоронцем вимог 2.4 ПДР, згідно якого у кожному випадку працівник поліції зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у статті 35 ЗУ «Про національну поліцію», а із безпідставної вимоги надати для перевірки посвідчення водія. Повним переглядом доданого відеозапису, як доказу винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не вдалося знайти хоч натяк на законну зупинку транспортного засобу. Працівниками поліції грубо порушено ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» та, відповідно, ч. 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року №1026, в частині здійснення безперервності відеофіксації. Так, відповідно до п.5 вищевказаної інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). Відповідно до відеозапису з нагрудної камери патрульного, який на доданому до матеріалів справи диску має назву «00 ААД 731936 ОСОБА_1 ст. 130», чітко зафіксовано порушення вищевказаних норм Закону та Інструкції, зважаючи, що поліцейський чомусь вирішив не фіксувати обставини, що стали законною підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , чим грубо порушив норми указаного вище пункту Інструкції. Зазначеними діями патрульний також порушив п.4 Розділу II Інструкції відповідно до якого у випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відео реєстратор у руках. Патрульний також самоусунувся від проведення належної відеозйомки, не зафіксувавши результат, який з його слів показав Alcotest Drager 7510 OIML, як під час тесту, так і в безпосередньо в результаті «задуву». Адвокат Задорожня В.О. вважає, що патрульний умисно здійснював неналежну відео фіксацію, з метою приховання об`єктивної інформації щодо дійсних результатів отриманого результату огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , чим в свою чергу грубо порушив вимоги Розділу VII п.3 Інструкції в частині перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису, хоча це прямо передбачено в обов`язках працівника поліції, пов`язаних із застосуванням технічних приладів і технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Доданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис лише фіксує вчинення патрульним певних дій та зачитування складеного протоколу, що є грубим порушення п.5 Інструкції. Працівниками поліції грубо порушено Інструкцію «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я № 1452/735 від 09.11.2015 року. Так, п.3 Розділу І Інструкції прямо зазначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до п.3 зазначеного вище розділу є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Більше того, вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності є необґрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння. Проте, як достовірно зафіксовано відеозаписом з нагрудної камери, о 09 год. 36 хв. 48 сек., після незрозумілого питання щодо того «як почувається водій та чи не вживав він наркотичні засоби», патрульним було чітко запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, зважаючи, що поліцейський побачив якесь тремтіння рук у водія. Тобто, правоохоронцем було обвинувачено ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння і лише після цього провів виявлення ознак такого сп`яніння у водія, чим грубо порушив норми Інструкції. ОСОБА_1 погодився на пропозицію патрульного на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Окрім того, у відповідності до п.12 Розділу II Інструкції поліцейським було виписано направлення виключно на огляд на стан наркотичного сп`яніння, який чомусь так і не був проведений. Більше того, виникає обґрунтоване запитання, а куди зникла озвучена на відео поліцейським така ознака наркотичного сп`яніння, як зіниці, що не реагують на світло, як із направлення, так із акту огляду. Незрозуміло на якій правовій підставі по приїзду до медичного закладу патрульний без жодного пояснення та жодного озвучення ОСОБА_1 про різку зміну у нього підстав вважати (10 год. 10 хв. 15 сек.), що водій, на його глибоке переконання, вже перебуває у стані алкогольного сп`яніння - змушує того здійснити «задув» за допомогою спеціального технічного пристрою. Таким чином, працівником патрульної поліції проігноровано вимоги, п.2 та п.3 указаної Інструкції в частині будь-яких обґрунтованих підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . Адвокат Задорожня В.О. наголосила про умисне порушення працівниками патрульної поліції п.5 розділу зазначеної Інструкції в частині того, що поліцейський перед проведенням огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не проінформував його про порядок застосування спеціального технічного засобу, навіть не повідомив, який саме газоаналізатор застосовується, чи проходив указаний технічний засіб повірку. Пунктом 12 Порядку, передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У матеріалах адміністративної справи відсутнє направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, де б були зазначені ознаки такого сп`яніння, які передбачені п.4 розділу 1 зазначеної інструкції. Такі ознаки не зафіксовані і у протоколі про адміністративне правопорушення. Про надуманість будь-яких ознак сп`яніння зазначено безпосередньо і у висновку. Працівниками поліції грубо порушено вимоги п.4 розділу II Інструкції в частині не дотримання інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу Alcotest Drager 7510 OIML. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. З приладами Drager Alcotest 7510 OIML можливо використовувати виключно мундштуки Drager Alcotest Mouthpieces Standаrd зі зворотним клапаном, які унеможливлюють маніпулювання зі зворотним потоком повітря. Прилад Drager Alcotest 7510 OIML та мундштуки до них є єдиною загальною вимірювальною системою «мундштук-прилад». Під час огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , патрульним було надано не належний мундштук. На офіційному сайті дистриб`ютора наявне візуальне фото зображення з детальним описом характеристик та можливостей застосування мундштука Drager Alcotest Mouthpieces Standаrd зі зворотним клапаном, який має характерне затемнення біля вхідного порту (власне це і є зворотний клапан). Поліцейським, у даному випадку, було надано ОСОБА_1 мундштук без зворотного клапану. Відповідно до п.8.2 європейського стандарту OIMLR 126, який наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1494 від 30.12.2014 року прийнятий як національний стандарт ДСТУ OIMLR 126 «Доказові аналізатори видихуваного повітря», аналізатор алкоголю у видихуваному повітрі повинен бути розроблений таким чином, щоб суб`єкт вимірювання не міг вдихнути забруднене повітря від попередніх застосувань. При експлуатації газоаналізаторів для вимірювання вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Drager Alcotest 7510 OIML повинні використовуватись виключно ті аксесуари, які перераховані в розділі Настанови з експлуатації «Специфікація замовлення» та дозволені до використання виробником, інакше правильне функціонування виробу може бути порушено. Відповідно до Настанови з експлуатації прилад Drager Alcotest 7510 OIML використовується виключно з мундштуками Drager Alcotest Mouthpieces Standаrd зі зворотним клапаном. Drager виробляє ще один тип мундштуків - Drager Alcotest Mouthpieces Standаrd без зворотного клапана, з якими зовнішньо відносно легко сплутати мундштуки Drager Alcotest Mouthpieces Standаrd зі зворотним клапаном. Мундштуки зі зворотним клапаном та мундштуки без зворотного клапана мають однаковий корпус, зовнішні конструкцію та геометричні розміри і відрізняються внутрішнім зворотним клапаном, який унеможливлює маніпулювання зі зворотним потоком повітря та є обов`язковим для застосування з моделями за стандартом OIMLR 126 («Доказові аналізатори видихуваного повітря») Drager Alcotest 7510 OIML. Мундштуки Drager Alcotest Mouthpieces Standаrd зі зворотним клапаном разом з газоаналізатором Drager Alcotest 7510 OIML як єдиною загальною вимірювальною системою «мундштук-прилад» пройшли процедури оцінки відповідності вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що затверджений Постановою КМУ №94 від 13.01.2016 року та Технічного регламенту щодо медичних виробів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №753 від 02.10.2013 року. При експлуатації газоаналізаторів Drager Alcotest 7510 OIML повинні використовуватись виключно оригінальні мундштуки Drager Alcotest Mouthpieces Standаrd зі зворотним клапаном, що мають відповідний сертифікат якості та офіційно легально постачаються від виробника через свого уповноваженого представника в Україні. Усі вимірювання, виконані з іншими типами мундштуків, ніж зазначені в інструкціях з використання приладу Drager Alcotest 7510 OIML, є недійсними, оскільки ці вимірювання не виконуються згідно з положеннями, стандартами чи дозволами для пристроїв Drager Alcotest 7510 OIML. Тому використання оригінальних мундштуків Drager Alcotest Mouthpieces Standаrd зі зворотним клапаном є обов`язковим, щоб уникнути непорозумінь щодо правильності результатів вимірювань. Адвокат Задорожня В.О. ставить під сумнів результат, який було отримано при огляді на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 зважаючи на грубі порушення, що виразилися у недотриманні правил експлуатації газоаналізатора Drager Alcotest 7510 OIML

Адвокат Задорожня В.О. вважає, що наявний у матеріалах справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складений з порушенням вимог п.10 Розділу II Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я №1452/735 від 09.11.2015 року (Далі - Інструкція), зокрема, в частині складання акт огляду у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Однак, указані вимоги Інструкції патрульним також були проігноровано, зважаючи, що ОСОБА_1 було надано указаний Акт лише після складання протоколу про адміністративне правопорушення, виключно задля отримання підпису. Названі надумані ознаки сп`яніння (спочатку наркотичного), про які говорив патрульний ОСОБА_1 (зафіксовано на відео), не співпадають з ознаками записаними в акті та висновку (де лікарем взагалі встановлено відсутність будь - яких ознак сп`яніння). До протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №731936 працівниками патрульної поліції долучено роздруківку чек тесту №777, деталі аналізу - 0,36 проміле. Вказаний доказ, долучений патрульним з метою підтвердження вини ОСОБА_1 є не належним та недопустимим, оскільки, зважаючи на умисну не фіксацію з боку поліцейського самого процесу друку та роздрукованого чеку, адвокат Задорожня В.О. ставить під сумнів, що патрульним було здійснено роздруківку саме результату огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 . До матеріалів справи патрульним також додано довідку про факт отримання ОСОБА_1 посвідчення водія та про відсутність повторності у його діях адміністративного правопорушення. Вказаний документ належить до внутрішніх документів в системі МВС України, а тому не є належним та допустимим доказом вини водія в за ч.1 ст. 130 КУпАП. Патрульним, який склав надуманий протокол відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, не відсторонив водія від подальшого керування транспортним засобом, що достовірно підтверджується відеозаписом з нагрудної камери та безпосередньо самими матеріалами справи. Адвокат Задорожня В.О. вважає, що працівником поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не надано суду належних та достатніх доказів у підтвердження того, що останній керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Адвокат Скрипник Д.О. в інтересах ОСОБА_1 надала письмові доповнення до клопотання, в якому просила провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування поданого клопотання зазначила, щовідповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №731936, складеного 28.03.2024 року об 11:43, ОСОБА_1 28.03.2024 о 09:51 год. керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку в медичному закладі, що підтверджується висновком. Водночас, як зафіксовано на наявному в матеріалах справи відеофайлі, ОСОБА_1 був зупинений о 9:33 год. Таким чином, він аж ніяк не міг рухатись 09:51 год., що свідчить про ймовірну фальсифікацію такого протоколу. Натомість на 37 хв. 38 сек. відеофайлу, що відповідає часу - 28.03.2024 року о 10:09 год., один із патрульних чомусь говорить про те, що проведе огляд на стан алкогольного сп`яніння і залишиться лише огляд на наркотичні засоби. Надалі патрульні прибувають до медичного закладу, біля якого дістають драгер та проводять огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, який демонструє результат 0,36 проміле. Та хоч ОСОБА_1 й погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням драгера, патрульними не були наведені ознаки такого сп`яніння, й вимога пройти такий огляд та його подальше проведення є безпідставними й незаконними. У акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відзначено, що в ОСОБА_1 наявний запах алкоголю з порожнини рота. Однак, про існування у нього такої ознаки після зупинки він не повідомлявся, патрульними лише безпідставно були озвучені ознаки наркотичного сп`яніння - тремтіння пальців рук та відсутність реакції зіниць на світло. ОСОБА_1 доставляли до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, відповідне направлення на такий огляд в матеріалах справи відсутнє. Далі ОСОБА_1 зазначив, що з результатом драгеру він не згоден і бажає пройти огляд у медичному закладі. В подальшому, починаючи з 49 хв. відеофайлу (що відповідає часу, протягом якого здійснювалась відеофіксація - з 10:22 год. по 10:25 год.) лікар у медичному закладі ставить питання патрульному: «Так що, і наркотичне, і алкогольне? Бо якщо наркотичне, то через місяць буде результат». Після чого патрульний (через декілька хвилин) відповідає лікарю, що ОСОБА_1 проходитиме огляд лише на стан алкогольного сп`яніння. Адвокат Скрипник Д.О. зазначила, що після зупинення транспортного засобу ОСОБА_1 був повідомлений про перебування в стані наркотичного сп`яніння, погодився на проходження такого огляду, проте, даний огляд проведений так і не був. Відповідно, зафіксовані на відеофайлі обставини не відповідають тому, що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, а такий протокол і додані до нього матеріали не можуть бути належними й допустимими доказами вини ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, наявним в матеріалах справи.

Адвокат Скрипник Д.О. надала письмову заяву, в якій просила судове засідання провести за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши письмові пояснення ОСОБА_1 , клопотання адвоката Задорожньої В.О. та доповнення адвоката Скрипник Д.О., суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події і складу правопорушення, зазначеного у ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася у стані алкогольного сп`яніння або у неї були явні ознаки алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У Постанові Верховного суду у складі Колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.06.2019 року по справі № 560/751/17 зазначено, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП, уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема, за ст. 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

За пунктами 1.3., 1.9 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У п. 1.10 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пунктом 2.9а. Правил дорожнього руху України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, зокрема за порушення вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України, є керування особою транспортним засобом і встановлення вказаного факту є обов`язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, працівниками поліції надано до суду:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №731936 від 28.03.2024 року;

- довідку старшого інспектора ВАП УПП в Одеській області м. Бойко, в якій зазначено, що відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика», станом на 28.03.2024 року, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 ;

- довідку старшого інспектора ВАП УПП в Одеській області м. Бойко, в якій зазначено, що відповідно до звірки з базою ІКС ІПНП «Адмінпрактика», станом на 28.03.2024 року, ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП;

- висновок КНП «ООМЦПЗ» ООР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.03.2024 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився 28.03.2024 року о 10:15 год.;

- роздруківку тесту «Драгер», відповідно до якого ступінь алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 становив 0,36 проміле. Огляд проводився 28.03.2024 року о 10:13 год.;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 28.03.2024 року;

- 2 диски з відеозаписами.

Диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), тобто доказова база має бути спрямована на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного) чи відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Чинне законодавство, зокрема, Правила дорожнього руху, не містять визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення наведено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20.02.2019 року по справі №404/4467/16-а зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 19.02.2020 року по справі № 496/4315/16-а дійшов висновку, що обов`язковому доказуванню під час розгляду справ про адміністративні правопорушення підлягають лише факти вчинення або невчинення певною особою адміністративного правопорушення, які в свою чергу, підтверджуються відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення.

Долучений до матеріалів справи відеозапис відображає повну подію правопорушення, оскільки на ньому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях ОСОБА_1 наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою: керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі досліджених відеозаписів, судом встановлено наявність одночасно двох обов`язкових умов задля можливості притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП: керування транспортним засобом і перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає хибними доводи адвоката Задорожньої В.О. про те, що суду не надано належних та достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки вказані обставини повністю підтверджуються наявними відеозаписами.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі - Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735 (далі - Інструкція).

Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі виникнення підозри у перебуванні водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Зокрема, пунктами 2, 6 розділу І Інструкції та пунктами 2, 3 Порядку передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до положень п.7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду, проведеного за допомогою приладу Драгер, відповідно до якого, останній перебував у стані алкогольного сп`яніння, тому працівником поліції було забезпечено проходження такого огляду у медичному закладі, за результатами проведення якого підтверджено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд вважає, що дії працівника поліції відповідають вимогам Інструкції.

Враховуючи викладене, доводи, на які посилалися адвокат Задорожня В.О., адвокат Скрипник Д.О. та ОСОБА_1 у письмових клопотаннях та поясненнях, повністю спростовані відеозаписами, наявними в матеріалах справи.

ОСОБА_1 у письмових поясненнях зазначив, що працівниками поліції грубо порушено його права.

Поряд з цим, ОСОБА_1 не зазначив про те, чи звертався він до органів Національної поліції з заявою щодо протиправних дій працівників поліції, які порушили його права.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що алкогольні напої не вживав, проте вживав лікарські препарати, однак підтвердження цьому не надав.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч.2 ст. 266 КУпАП).

Поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів (ч.1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відеозаписи є допустимими доказами, адже здійснені на підставі п.1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» з метою фіксування правопорушення та, виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення, не містять ознак монтажу чи інших недоліків.

Відеозаписи є одними із сукупності доказів у справі, які суд, у відповідності до 252 КУпАП, оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проаналізувавши вищевказані документи, відеозаписи, суд дійшов висновку, що такі є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, підтверджують існування обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, отримані у порядку, передбаченого законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності ці докази є достатніми.

Категоричну невизнавальну позицію ОСОБА_1 суд оцінює як обраний спосіб самозахисту, який є виключно голослівним, оскільки жодним доказом не спростовано встановлених обставин, та свідчить про намагання у такий спосіб уникнути відповідальності. Під час розгляду справи судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор, який оформлював протокол, має упереджене ставлення щодо ОСОБА_1 при складанні протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, або що в нього були підстави для фальсифікації протоколу, або що він зацікавлений у результатах розгляду справи.

Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_1 будучи незгодним із результатом медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, самостійно не пройшов медичний огляд для спростування результатів огляду у КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, не здав зразків сечі, крові чи слини для спростування висновку лікаря щодо перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Також, суд звертає увагу на те, що право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року.

Отже, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду за допомогою належних та допустимих доказів, які є послідовними, взаємоузгодженими та у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 не надав до суду жодного доказу на спростування викладених у протоколі обставин.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п. 110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden №36985/97).

У рішенні по справі «О?Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення з ОСОБА_1 суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи, особу порушника, і вважає, що адміністративне стягнення повинно бути накладене на нього у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 30, 33, 40-1, 130, 221, 245, 251, 252, 266, 280, 283, 284, 287, 288, 289, 291, 307, 308 КУпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_3 ), визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 гривень.

Згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення п`ятнадцятиденного строку, передбаченого для сплати штрафу, надсилається правопорушником до суду, який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.Л. Пасечник