Справа №591/7775/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Янголь Є. В.
Номер провадження 33/816/983/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 жовтня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/7775/24 за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 04.09.2024, якою провадження в справі за ст. 124 КУпАП відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

представника потерпілої адвоката Осмоловського В. А.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 ,

захисника адвоката Тимошенка С. А.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_4 адвокат ОСМОЛОВСЬКИЙ В. А. просить скасувати постанову судді та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним за ст. 124 КУпАП, оскільки наявні в матеріалах справи докази вказують на те, що зіткнення відбулося внаслідок виїзду на смугу зустрічного руху, де в той час знаходився автомобіль під керуванням потерпілої, яка здійснювала розворот.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 04.09.2024 провадження в справі за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 104073 від 25.07.2024, 14.07.2024 о 12 год. 03 хв. ОСОБА_3 , керуючи т/з Volkswagen Passat н. з. НОМЕР_1 в м. Суми по пр. Свободи поблизу буд. № 14/5, був неуважним, не дотримався безпечної швидкості руху та допустив зіткнення з т/з Renault Megan н. з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , яка рухалась у попутному напрямку, внаслідок чого т/з зазнали механічні пошкодження, чим порушив п. 12.1 ПДР.

Розглянувши протокол, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що наданими доказами не доведено, що ДТП сталося саме внаслідок порушення ОСОБА_3 п. 12.1 ПДР.

Вислухавши доводи представника потерпілої ОСОБА_5 , який підтримав свою апеляційну скаргу, доводи ОСОБА_3 та його захисника Тимошенка С. А., які заперечили проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст. 7 КУпАП).

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП)

За змістом приписів ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 104073 від 25.07.2024, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що будь-яких досліджень швидкості руху т/з Volkswagen Passat під керуванням ОСОБА_3 не проводилося, експертизи не призначалися, в протоколі не вказано, у чому виразилася суть порушення, чому швидкість руху автомобіля під керуванням ОСОБА_3 не була безпечною, у чому причинний зв`язок з настанням наслідків у виді ДТП, у яких смугах рухалися обидва автомобілі, які маневри, зокрема щодо зміни руху здійснювали обидва водії, де відбулося зіткнення (зустрічній смузі, перехресті, тощо), який з автомобілів створив небезпеку та в чому вона виразилася, в який момент виникла небезпека для руху водія ОСОБА_3 і в чому вона виразилася, чи мав можливість ОСОБА_3 це передбачити або уникнути ДТП.

Однак зазначені висновки судді суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків судді у постанові фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у справі, і винесення обґрунтованої постанови є результатом пізнання суддею цих обставин, які в обов`язковому порядку повинні бути підтверджені доказами (ч. 1 ст. 251, ст. 280 КУпАП). При цьому суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП). Обґрунтовувати свої висновки суддя може лише на тих доказах, які він безпосередньо досліджував у судовому засіданні у порядку, передбаченому ст. 279 КУпАП.

Ухвалення суддею суду першої інстанції необґрунтованого та невмотивованого рішення є безумовною підставою для його скасування через порушення норм процесуального права, оскільки право на отримання належним чином умотивованого судового рішення є процесуальним елементом і складовою «права на справедливий суд», гарантованого ст. 6 Конвенції та національним законодавством України, які містить гарантії справедливого судочинства. ЄСПЛ неодноразово вказував, що «право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони» (п. 29-30 рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain); інші рішення ЄСПЛ у справах «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands); «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain); «Кузнєцов та інші проти Росії» (Kuznetsov and Others v. Russia).

Вартою уваги в контексті вмотивованості постанови судді є правова позиція, викладена в окремих рішеннях ЄСПЛ, зокрема у рішенні № 19997/02 від 15.02.2007 в справі «Болдя проти Румунії» (Boldea v. Romania), згідно якої «суд першої інстанції не здійснив розгляд усіх складових елементів правопорушення і зовсім не аналізував надані докази, що йому б надало можливість, у разі необхідності, ухвалити вмотивоване рішення, чого йому в справі не вдалося зробити».

З огляду на викладене, суддею суду першої інстанції не надана належна правова оцінка усім наявним в справі доказам як окремо кожному доказу, так і в їх сукупності, а рішення про відсутність складу правопорушення умотивовано тим, що суду не було надано належних і достатніх доказів наявності в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто, що наявні у справі докази не дають можливості встановити в діях водія ОСОБА_3 порушення п. 12.1 ПДР.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду встановлено, що 14.07.2024 о 12 год. 03 хв. ОСОБА_3 , керуючи т/з Volkswagen Passat н. з. НОМЕР_1 в м. Суми по пр. Свободи поблизу буд. № 14/5, був неуважним, не дотримався безпечної швидкості руху та допустив зіткнення з автомобілем Renault Megan н. з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 яка рухалась у попутному напрямку, внаслідок чого т/з зазнали механічні пошкодження, чим порушив п. 12.1 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи і об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- протоколом огляду місця ДТП від 14.07.2024 та схемою до нього, якими зафіксовано дорожню обстановку, розташування та пошкодження т/з Volkswagen Passat н. з. НОМЕР_1 , т/з Renault Megan н. з. НОМЕР_2 , відповідні заміри тощо;

- фотографіями з місця ДТП;

- показаннями в суді першої інстанції потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила, що вона рухалася у крайній лівій смузі та на перехресті зупинилася на червоний сигнал світлофору, потім хотіла здійснити розворот на перехресті однак відбулося зіткнення з т/з Volkswagen Passat під керуванням ОСОБА_3 ;

- аналогічними показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ;

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП, настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження, крім іншого, т/з. Оскільки зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, то у протоколі мається посилання на порушення водієм ОСОБА_3 вимог 12.1 ПДР, згідно яких під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Аналіз наведених вище доказів та фактичні обставини справи дозволяють зробити висновок, що водій ОСОБА_3 , керуючи т/з Volkswagen Passat по пр. Свободи в м. Суми, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху і на перехресті з вул. Української Народної Республіки (вул. К. Зеленко) допустив зіткнення з т/з Renault Megan під керуванням потерпілої ОСОБА_4 , яка до цього рухалася в попутному напрямку та почала здійснювала маневр розвороту.

Зокрема, протоколом огляду місця ДТП та схемою до нього зафіксовано слід юзу загальною довжиною 4,2 м (L-2) переднього лівого колеса т/з Renault Megan, який розпочинається на відстані 10.5 м від лівого краю проїзної частини та 15.4 м від лінії орієнтиру і закінчується у переднього лівого колеса цього т/з в кінцевому положенні.

Також відображені сліди гальмування правого колеса т/з Volkswagen Passat: 1) довжиною 2.4 м, який починається на відстані 13 м від лівого краю проїзної частини та 7,8 м від лінії орієнтиру, закінчується на відстані 15,4 м від лінії орієнтиру та 10,5 м від лівого краю проїзної частини (L-1); 2) загальною довжиною 2.4 м, який закінчується у переднього правого колеса цього т/з, а починається на відстані 10,5 м від лівого краю проїзної частини та 16,4 м від лінії орієнтиру (L-3).

Співставлення загальної ширини зустрічної смуги для руху (4.7 м (перша смуга) + 4,2 м (друга смуга) + 4 м (третя смуга) = 12.9 м, з початком сліду юзу лівого переднього колеса т/з Renault Megan (L-2) та слідами гальмування т/з Volkswagen Passat (L-1) вказує на те, що т/з Renault Megan в момент зіткнення повністю перебував на зустрічній смузі для руху та не менш ніж як 15,4 м від початку перехрестя.

Тобто зіткнення відбулося в місці, де закінчується перший слід гальмування правого колеса т/з Volkswagen Passat та розпочинається слід юзу т/з Renault Megan 10.5 м від лівого краю проїзної частини та 15.4 м від лінії орієнтиру, що з урахуванням взаємного розташування цих автомобілів, локалізацією та характером наявних на них механічних пошкоджень, відповідає показанням потерпілої ОСОБА_4 , згідно яких вона виїхала на перехрестя та почала здійснювати маневр розвороту, після чого і відбулося зіткнення, що також узгоджуються з показаннями свідків.

Доводи сторони захисту відносно того, що в причинному зв`язку з ДТП знаходяться дії водія т/з Renault Megan ОСОБА_4 , яка рухалася з другої полоси в напрямку руху т/з під керуванням ОСОБА_3 , у зв`язку з чим він почав гальмувати та зміщатися вліво, але уникнути ДТП так і не зміг, є неприйнятними, оскільки обираючи в установлених межах безпечну швидкість руху та прийоми керування т/з ОСОБА_3 повинен був ураховувати дорожню обстановку (в тому числі інтенсивність дорожнього руху) щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, чого він не дотримався, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), а кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, який повинен контролювати свій т/з таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку (п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971)

Апеляційний суд зауважує на тому, що зіткнення автомобілів відбулося після початку перехрестя та на смузі зустрічного руху під час виконання маневру розвороту т/з Renault Megan, що і свідчить про наявність в діях ОСОБА_3 порушень п. 12.1 ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП, а надання оцінки діям водія ОСОБА_4 порушуватиме її права, оскільки предметом даного судового розгляду є виключно протокол, складений у відношенні ОСОБА_3 щодо порушення ним п. 12.1 ПДР, тому і відповідні висновки мають бути зроблені тільки відносно нього.

З аналогічних підстав не можуть бути прийнятими до уваги твердження сторони захисту в тій частині, що одразу після ДТП ОСОБА_4 визнавала свою вину. При цьому не встановлено таких суперечностей у показаннях потерпілої, які б впливали на вказані вище обставини, зокрема щодо руху т/з ОСОБА_8 і моменту зіткнення з т/з Volkswagen Passat.

Також не заслуговують на увагу заперечення сторони захисту про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений поза межами строків, передбачених ч. 2 ст. 254 КУпАП.

Відповідно ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Необхідно зауважити, що складання протоколу пов`язане саме з моментом виявлення особи, яка вчинила правопорушення, тобто коли у посадової особи, уповноваженої складати протокол, буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність чи відсутність в діях чи бездіяльності конкретної особи вини у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу тощо.

В цій справі правопорушення вчинено 14.07.2024, після чого вирішувалося питання наявності підстав для внесення відомостей до ЄРДР, а оскільки пасажири т/з Renault Megan не отримали тілесних ушкоджень середньої тяжкості, то матеріали ДТП були спрямовані до УПП в Сумській області та надійшли 18.07.2024.

Враховуючи викладене, складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 25.07.2024 не свідчить про порушення закону, оскільки відповідне рішення щодо ініціювання провадження за ст. 124 КУпАП прийнято протягом розумного строку, який цілком відповідає вказаним положенням закону.

Не підлягають задоволенню доводи сторони захисту щодо невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення спеціальній формі затвердженого бланку через те, що цей протокол не виготовлений друкарським способом, а складений в електронній формі, що суперечить «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» (затв. наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376).

Так, вказана Інструкція встановлює порядок оформлення в органах НП України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначає порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (крім правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху).

Процедура ж оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, встановлена іншим нормативно-правовим актом, а саме Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затв. наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395), пунктом 1 Розділу ІІ якої визначено, що протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі відповідно ст. 254 КУпАП. За наявності технічної можливості протокол про адміністративне правопорушення складається в електронній формі з автоматичним присвоєнням йому відповідної серії та номера, який роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 складений в електронній формі з автоматичним присвоєнням йому серії (ЕПР1) та номеру (104073). При цьому, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам КУпАП і містить всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), а саме суть правопорушення (об`єктивна сторона) порушення учасником дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження т/з, конкретний пункт ПДР 12.1 і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ст. 124 КУпАП. Цей протокол містить підписи поліцейського та ОСОБА_3 .

Апеляційний суд не може погодитися з висновками судді суду першої інстанції про те, що не проведення в цій справі будь-яких досліджень швидкості руху т/з Volkswagen Passat під керуванням ОСОБА_3 та не призначення експертиз не дозволяє встановити наявність в діях останнього складу правопорушення, оскільки для з`ясування механізму ДТП та визначення наявності чи навпаки відсутності вини учасника цього ДТП не потрібні спеціальні знання і наявних у справі доказів достатньо для з`ясування усіх необхідних і суттєвих обставини справи, перелічених у ст. 247 і 280 КУпАП, так як призначення експертизи і надання експертом висновку це використання спеціальних знань обізнаних осіб як джерела доказу, що надає сторонам провадження у справі про адміністративне правопорушення можливостей застосування у доказуванні інституту судової експертизи. При цьому експерт призначається суддею, у провадженні якого перебуває справа, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях (ч. 1 ст. 273 КУпАП), тобто експертиза проводиться виключно у випадках, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи про адміністративне правопорушення, необхідні спеціальні знання, а експерт залучається за наявності підстав для проведення експертизи.

Таким чином, не виходячи за межі зазначених у протоколі обставин, апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення разом з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, наведеними вище, у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для прийняття рішення про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки останній порушив п. 12.1 ПДР, тому вважає за необхідне скасувати постанову судді суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням норми матеріального права та ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні цього правопорушення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При накладенні стягнення на ОСОБА_3 суд апеляційної інстанції відповідно ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та, виходячи з наявності альтернативних стягнень у санкції ст. 124 КУпАП, приходить до висновку, що для виховання ОСОБА_3 і запобіганню вчинення ним нових правопорушень на нього має бути накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 50-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Крім того, на підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави судовий збір.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 04.09.2024 відносно ОСОБА_2 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням суддею суду першої інстанції норми матеріального права та ухвалити нову постанову.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу і вноситься в установу банку України.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу в установлений строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом.

На підставі ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови стягнути:

- подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові;

- витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов