Справа № 216/5100/24
провадження 3/216/2695/24
ПОСТАНОВА

іменем України

16 жовтня 2024 року місто Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Цимбалістенко О.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

16 липня 2024 року о 22 год. 06 хв. у м. Кривий Ріг по вул. Гулака-Артемовського, буд. 41, водій ОСОБА_1 керуючи т/з «Nissan X-Trail» номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору та спеціального звукового сигналу та голосом. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному авто «Skoda Rap id» номерний знак « НОМЕР_2 на вул. Гулака-Артемовського біля буд.41, чим порушив п. 2.4 ПДР, а саме не виконав вимог поліцейського про зупинку т/з.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення.

У судове засідання призначене на 16.10.2024 на 13 год. 00 хв. ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату слухання, клопотання про відкладення розгляду справи не надходило.

З огляду на положення ч. 2 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою не передбачена обов`язкова участь правопорушника при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП, зважаючи на те що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату слухання, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

ІІІ. Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Пунктом 8.9. «б» Правил дорожнього руху встановлено, що вимога про зупинку транспортного засобу подається працівником поліції за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу визначена ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

ІV. Оцінка суду.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 17.07.2024 серії ЕПР1 № 102438, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;

-рапортом працівника поліції від 16.07.2024;

- відеозаписами з відеореєстратора та нагрудної камери працівників поліції;

З відеозапису «Clip 0» о 22 год. 06 хв. вбачається, що відбувається переслідування на патрульному авто «Skoda Rap id» номерний знак НОМЕР_2 транспортного засобу «Nissan X-Trail» номерний знак НОМЕР_1 , співробітник поліції просить у гучномовець зупинити транспортний засіб.

З відеозапису «Clip 0» о 22 год. 06 хв. вбачається, що з автомобіля «Nissan X-Trail» номерний знак НОМЕР_1 виходить ОСОБА_1 , з задніх дверей пасажирського сидіння видно, що виходить жінка та дитина на вигляд 8-10 років, інших осіб біля транспортного засобу не було.

З відеозапису «Clip 4» о 22 год. 11 хв., вбачається, що жінка,яка вийшла з автомобіля запечечує, що перебувала за кермом вищевказаного транспортного засобу. В поясненнях до протоколу ОСОБА_2 ,пояснила, що транспортним засобом «Nissan X-Trail» номерний знак НОМЕР_1 керував її батько ОСОБА_3 .

З відеозапису «Clip 4» о 22 год. 13 хв., підходить особа похилого віку, одягнена в домашній одяг, представляється батьком та повідомляє, що він перебував за кермом автомобіля.

Отже на відеозаписі чітко зафіксовано рух т/з «Nissan X-Trail» номерний знак НОМЕР_1 , його подальше переслідування, зупинка та те, що в автівці окрім ОСОБА_1 , його дружини та дитини, інших осіб не було.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду не надано.

Пояснення ОСОБА_2 суд до уваги не приймає, оскільки вони повністю спростовуються вказаними вище доказами, які були безпосередньо досліджені судом у судовому засіданні, і якими повністю підтверджується невиконання ОСОБА_1 вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі.

V. Накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу..

Згідно зі ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ч. 3 ст. 30 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 317-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 216/5664/23 провадження № 3/216/35/24 від 29.05.2024 притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на останнього штраф у розмірі 17000 тисяч гривень та позбавлено права керування транспортним засобом строком на один рік. Постанова набрала законної сили 11.06.2024 року, а відтак невідбута частина стягнення станом на час ухвалення даної постанови складає 7 місяців 25 днів.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 216/3661/24 провадження № 3/216/1949/24 від 02.08.2024 притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на останнього штраф у розмірі 40800 гривень та позбавлено права керування транспортним засобом строком на п`ять років. Постанова набрала законної сили 13.08.2024 року, а відтак невідбута частина стягнення станом на час ухвалення даної постанови складає 4 роки 10 місяців, 27 днів.

Таким чином, загальний строк невідбутого ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вищезазначеними постановами складає 5 років 6 місяців 22 дні.

Враховуючи викладені положення чинного законодавства, вчинення ОСОБА_1 нового адміністративного правопорушення, за яке накладається адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом до закінчення строку дії такого стягнення, є підставою для приєднання невідбутої частини стягнення.

З огляду на вищевикладене, при визначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд, керуючись вимогами ст. ст. 33-35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховуючи характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, а також відомості про особу ОСОБА_1 , дійшов висновку, що достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 30 Кодексу України про адміністративні правопорушення (невідбута частина стягнення складає 5 років 6 місяців 22 дні), оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

VІ. Інші питання, які вирішує суд при розгляді даної справи.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 33, 36, 251, 280, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 3 ст. 30 Кодексу України про адміністративні правопорушення шляхом приєднання невідбутих частин стягнення за постановами Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2024 року у справі № 216/5664/23 та від 13 серпня 2024 року у справі № 216/3661/24, накласти на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) років 22(двадцять два) дні.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя О.В.ЦИМБАЛІСТЕНКО