Справа № 137/639/24
Провадження № 33/801/835/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Литвина С. С., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Сивенюка Олександра Миколайовича на постанову Літинського районного суду Вінницької області від 16 вересня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 16 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що 06 травня 2024 року о 03:35 год. на автодорозі М-30 367 км с. Лукашівка Вінницького району Вінницької області, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем CHERY SQR д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовилась, під час безперервного відеозапису на портативні відео реєстратори № 467748 та №277122, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП доведена належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Сивенюк О. М., 23 вересня 2024 року подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що матеріалами справи не встановлено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Також вказує, що у постанові про адміністративне правопорушення не зазначено назви та серійного номеру технічного засобу, за допомогою якого здійснювалась відеофіксація.

Окрім того, працівниками поліції не встановлено ознак сп`яніння ОСОБА_1 та не доставлено її до медичного закладу для проходження огляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені у ній підстави.

В судове засідання 22.10.2024 року, після проголошеної у справі перерви, ОСОБА_1 та її захисник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ст. ст. 268, 294 КУпАП їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, доводи захисника, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема, пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.

Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно із вимогами пункту 7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

Відповідно до протоколу від 06 травня 2024 року серії ААД №431956, 06 травня 2024 року на автодорозі М-30 367 км с. Лукашівка Вінницького району Вінницької області, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем CHERY SQR д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовилась на місці зупинки транспортного засобу, під час безперервного відеозапису на портативні відео реєстратори № 467748 та №277122, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. (а. с. 2).

У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 06 травня 2024 року ОСОБА_1 була направлена на огляд до КНП «ЦТЗ «Соціотерапія ВОР». У результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці (а. с. 3).

До матеріалів справи також долучені відеозаписи з поліцейського автомобільного відеореєстратора та з нагрудних камер поліцейських.

На відеозаписі із поліцейського автомобільного відеореєстратора зафіксовано як о 03 год. 35 хв. на зустрічній смузі руху із поліцейським автомобілем проїжджає автомобіль CHERY SQR д.н.з. НОМЕР_1 . Поліцейські розвертаються, переслідують та зупиняють вказаний автомобіль, підходять до водія.

На відеозаписі із нагрудних камер поліцейських зафіксовано як 03 год. 37 хв. працівники поліції підходять до автомобіля CHERY SQR д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходиться ОСОБА_1 . Просять пред`явити документи, роз`яснюють, що ведеться відеофіксація, та пояснюють, що зупинили за порушення комендантської години і запитують звідки та куди рухається водій. ОСОБА_1 повідомляє, що їде додому у м. Хмільник від чоловіка, який є військовослужбовцем.

ОСОБА_1 показує працівникам поліції документи.

О 03 год. 39 хв. поліцейський пропонує пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_1 знову повідомляє, що не вживала алкоголь та погоджується пройти огляд на стан сп`яніння.

О 03 год. 40 хв. працівники поліції роз`яснюють процедуру огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер, однак ОСОБА_1 відмовляється пройти освідування на місці зупинки або у медичному закладі.

О 03 год. 41 хв. ОСОБА_1 повідомляє, що не мала жодного правопорушення, їй повторно пропонують пройти огляд на стан сп`яніння, однак водій відмовляється.

О 03 год. 43 хв. працівник поліції вкотре пропонує пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 відмовляється, поліцейські роз`яснюють наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а саме те, що за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння передбачена відповідальність ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 повідомляє, що вживала алкоголь та не буде проходити огляд на стан сп`яніння.

О 03 год. 48 хв. працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 , що у впиадку незгоди із результатами огляду на місці зупинки, вона може пройти огляд у лікарні, однак вона відмовляється.

О 04 год. 07 хв. поліцейський повідомляє, що на ОСОБА_1 буде складено протокол за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, роз`яснює права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

О 04 год. 15 хв. поліцейський починає складати адміністративні матеріали.

О 04 год. 30 хв. ОСОБА_1 ознайомлюють зі змістом протоколу, зауважень остання не висловлює, підписує протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 просять викликати тверезого водія, щоб забрати автомобіль.

Таким чином доводи апеляційної скарги повністю спростовуються наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Доводи скаржника про те, що хоча працівниками поліції виписано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, однак в лікарню ОСОБА_1 не доставляли та не пропонували доставити, є безпідставними.

Відповідно до пунктів 7, 8 розділу ІІ Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів Наказу від 09.11.2015 року № 1452/735 Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортного засобу ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1до цієї Інструкції.

Як вбачається з матеріалів справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відповідає формі наведеній в додатку 1 Інструкції. При цьому, відповідно до відеозапису працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» як на на місці зупинки, так і у медичному закладі, однак остання відмовилась від проходження такого огляду.

Крім того, направлення про проходження медичного огляду на стан сп`яніння виписується для подання у медичну установу в разі звернення. Обов`язку ж доставити особу до медичного закладу в разі її відмови від проходження огляду на стан сп`яніння проти її волі норми чинного законодавства не містять, за винятком випадків, передбачених п. 8 Розділу І, п. 14 Розділу ІІІ Інструкції.

Отже, поліцейські діяли у відповідності до вимог закону, будь-яких порушень не допускали.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було виявлено ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , а тому проведення такого огляду та складання протоколу про адміністративне правопорушення є незаконним, оскільки такі твердження є безпідставними та надуманими.

Чинним законодавством у сфері безпеки дорожнього руху саме працівникам поліції надані повноваження із виявлення ознак того чи іншого сп`яніння у осіб, які керують транспортними засобами, та при цьому проходження огляду на стан сп`яніння є обов`язком для такої особи.

У справі, яка переглядається апеляційним судом, протокол про адміністративне правопорушення складено саме з підстав відмови водія пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Досліджені судом відеозаписи є інформативними і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції, ними роз`яснено права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, підстави для проходження огляду на стан сп`яніння і наслідки відмови від його проходження.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку (відеофіксація здійснювалась на нагрудну камеру, що зазначено у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення) та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

На відеозаписах із нагрудних камер поліцейських зазначені ID реєстраторів - 467748 та 277122, які відповідають номерам, зазначеним у протоколі.

Вказаним спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що відеофайли, долучені до матеріалів провадження, є процесуально неналежними та недопустимими доказами, оскільки не містять інформації щодо моделі, серії і номеру засобу відеофіксації.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Аналізуючи норми КУпАП в сукупності, зазначення в постанові про адміністративне правопорушення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, є тільки обов`язковим при винесенні відповідної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або ж відповідним приладом (технічним засобом) зафіксовані певні показники швидкість руху, наявність парів алкоголю у повітрі, що видихається, тощо. В даному ж випадку відеозапис є достовірним доказом по справі, який був досліджений та оцінений судом в сукупності з іншими доказами.

На думку апеляційного суду, матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції ні під час зупинки транспортного засобу в темну пору доби під час комендантської години у військовий час, ні під час пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, ні під час оформлення працівниками поліції адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 .

Матеріали провадження також не містять і даних щодо оскарження неправомірності дій патрульних поліцейських ОСОБА_1 чи незгоди останньої зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, складеним щодо неї.

Після виявлення ознак сп`яніння працівники поліції неодноразово пропонували їй пройти відповідний огляд, забезпечивши їй реальну, об`єктивну можливість реалізувати свій обов`язок та пройти огляд у встановленому законом порядку, однак ОСОБА_1 свого обов`язку не виконала.

Наявні у матеріалах справи докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності та об`єктивно підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними, спрямовані виключно на уникнення покарання та факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на законну вимогу поліцейського не спростовують.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а її дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Сивенюка Олександра Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову Літинського районного суду Вінницької області від 16 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук