КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/3069/2024 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Лукач О.П.
Головуючий в апеляційній інстанції: Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Шевченка Олександра Борисовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 09 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 09 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено йому стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Як встановив суд, 16.02.2024 року о 19:15 в смт Димер по вул. Бударіна, 2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, а також на відеозапис нагрудної камери працівника поліції. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно із частиною першою статті 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Шевченко О.Б. в інтересах ОСОБА_1 не погодився з постановою суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Обгрунтовуючи скаргу, адвокат посилається на те, що ні відеозапис, ні показання інспектора, який був допитаний в судовому засіданні, не містять підтвердження тому, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Більш того, допитаний в судовому засіданні 09.04.2024 року в якості свідка громадянин ОСОБА_2 показав суду, що саме він керував належним ОСОБА_1 автомобілем. Тобто обставина, яку суд першої інстанції вважав доведеною, а саме те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, відповідно є водієм, не підтверджено жодним належним і допустимим доказом. Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, то у нього і не виникло обов`язку у відповідності до ПДР України проходити огляд на стан сп`яніння, відтак у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Шевченко О.Б. апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Шевченка О.Б., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, допитавши свідка ОСОБА_2 , перевіривши доводи скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши під час апеляційного розгляду докази у справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суддя місцевого суду у порушення положень ст.ст. 245, 280 КУпАП не з`ясував повно, всебічно і об`єктивно обставини справи, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції послався на те, що по справі зібрано достатньо доказів, які у сукупності не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

З вищенаведеними висновками судді місцевого суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно пунктів 4, 6 розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07.12.2015 року, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Зі змісту постанови суду першої інстанції та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, судом надано неналежну оцінку наявним у справі доказам (поясненням ОСОБА_1 та показанням свідка ОСОБА_2 ), які спростовують обставини, викладені у протоколі, щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , 16.02.2024 року о 19 год. 15 хв. в смт. Димер по вул. Бударіна, 2.

Зокрема, ОСОБА_1 з самого початку, як у суді першої, так і у суді апеляційної інстанції, надавав послідовні пояснення щодо того, що він належним йому автомобілем 16.02.2024 року о 19 год. 15 хв. в АДРЕСА_2 не керував, а на його прохання ним керував сусід ОСОБА_2 .

При цьому, з наявного у справі відеозапису з нагрудної камери поліцейського взагалі вбачається, що автомобіль стоїть припаркований на узбіччі дороги, із заглушеним двигуном, і самого факту керування даним автомобілем ОСОБА_1 та безпосередньої його зупинки працівниками патрульної поліції даний відеозапис, тривалість якого складає менше двох хвилин, не містить. Фактично на відеозаписі зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження запропонованого йому огляду на стан сп`яніння на місці та у закладі охорони здоров`я, при двох свідках, які засвідчили, при цьому, лише факт відмови від запропонованого огляду, не будучи безпосередніми свідками керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі серії ААД № 017954 від 16.02.2024 року.

Апеляційним судом, з метою перевірки доводів апеляційної скарги та об`єктивного дослідження усіх обставин справи, було надано запит до Вишгородського РУП ГУНП в Київській області щодо надання копії повного відеозапису з нагрудної камери поліцейського (поліцейських), на якому відображені події, які мали місце 16.02.2024 року за участю водія ОСОБА_1 (транспортний засіб «VolkswagenTransporter», державний номерний знак НОМЕР_1 ). Разом з тим, 20 вересня 2024 року до апеляційного суду надійшла відповідь Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, згідно якої у наданні копії відеозапису було відмовлено з тих підстав, що строк зберігання відеозаписів складає 30 днів, і станом на 16.08.2024 року відеозаписи на док-станції відсутні.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 підтвердив пояснення ОСОБА_1 в частині того, що саме він, ОСОБА_2 , керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , 16.02.2024 року о 19 год. 15 хв. в смт. Димер по вул. Бударіна, 2.

ОСОБА_2 був допитаний в якості свідка і в суді апеляційної інстанції, та, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та за дачу завідомо неправдивих показань, зазначив, що він є сусідом ОСОБА_1 , з яким вони проживають у смт. Димер. 16.02.2024 року увечері, на прохання ОСОБА_1 , він сів за кермо належного останньому автомобіля «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , а ОСОБА_1 сидів на пасажирському місці, і вони поїхали у магазин у смт. Димер. Під час їзди були зупинені працівниками патрульної поліції, після чого ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, поспілкувався позаду автомобіля з поліцейськими, повернувся та повідомив ОСОБА_2 , що все добре і автомобіль зупинили за непрацюючий задній габарит.

Згідно п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

У п. 2.5 ПДР України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Тобто, необхідною умовою притягнення до відповідальності особи є належне оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, що у свою чергу включає певну та відповідну наявність доказів, що особа керувала транспортним засобом, а не просто у ньому чи біля нього перебувала.

Наявними у матеріалах справи доказами - поясненнями ОСОБА_1 , показаннями свідка ОСОБА_2 , які були повно, всебічно та об`єктивно досліджені апеляційним судом, спростовується зафіксована у протоколі серії ААД № 017954 від 16.02.2024 року обставина, що ОСОБА_1 16.02.2024 року о 19 год. 15 хв. у смт. Димер по вул. Бударіна, 2 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки даним автомобілем керувала інша особа, яка підтвердила це у суді, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, тому ОСОБА_1 не є водієм у розумінні п. 1.10 ПДР України, відповідно не несе обов`язку проходити на вимогу поліцейського в установленому законом порядку медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо відсутності на відеозаписі заперечень самого ОСОБА_1 з приводу того, що не він керував транспортним засобом 16.02.2024 року о 19 год. 15 хв. у смт. Димер по вул. Бударіна, 2, на що посилається місцевий суд в оскаржуваній постанові, то апеляційний суд зауважує на тому, що у зв`язку із подальшою позицією ОСОБА_1 , у якій він категорично заперечив факт керування транспортним засобом, вищенаведена обставина не може бути достатньою для висновку про те, що саме він був водієм в розумінні п. 1.10 ПДР України.

Показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підписали протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 017954 від 16.02.2024 року, не являються доказом керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі, оскільки дані свідки лише засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, при цьому, свідками керування останнім транспортним засобом не були.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази для висновку про те, що ОСОБА_1 16.02.2024 року о 19 год. 15 хв. керував транспортним засобом у смт. Димер по вул. Бударіна, 2, оскільки це не підтверджує ні наявний у справі відеозапис, ні показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які на виклик апеляційного суду не з`явились та ці обставини не підтвердили. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 017954 від 16.02.2024 року не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, що в даному випадку відсутнє.

Враховуючи викладене, висновок суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 не є суб`єктом вчинення даного правопорушення і не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, якіб дали можливість констатувати, що його винуватість доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні достатні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова судді суду першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованою та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника адвоката Шевченка Олександра Борисовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 09 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.О.Матвієнко