Справа № 148/894/24
Провадження №3/148/485/24

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Тульчин

Суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Штифурко Л.А., розглянувши матеріали, що надійшли з Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

07.04.2024 о 23:30 год. в м. Тульчин по вул. Леонтовича водій ОСОБА_1 керував т/з «Renault Laguna», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в нормах законодавчого порядку відмовився, що зафіксовано за допомогою відеозапису, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вказаного вище правопорушення не визнав. Суду пояснив, що 07.04.2024 пізно увечері він за кермом свого автомобіля повертався додому, рухаючись в м. Тульчині по вул. Леонтовича, де його зупинили працівники поліції. Чому його зупинили, йому не роз`яснили. Нібито за те, що перегоріла підсвітка номерного знаку і сказали, що можуть дати усне попередження. Лище черех 20 хв. спілкування поліцейську йому почали інкримінувати, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, бо їм так здалося. Сам він хотів, щоб йому запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на «Драгері» на місці зупинки транспортного засобу, проте працівники поліції цього не зробили, а одразу сказали їхати в лікарню. Вони його провокували, щоб досягти свого результату. Протокол підписати йому не дали. Акт відмови від проходження огляду при ньому не складався, не зачитувався та не вручався, права не роз`яснювали. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП. Просив провадження у справі закрити.

Адвокат Кравець В.А., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , в судовому засіданні заперечила щодо вини останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначила, що матеріали у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складені з порушеннями чинного законодавства та належні й допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні.

Вважає, що поліцейськими порушено порядок огляду на сатн спяніння, визначений ст. 266 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер 6810 на місці зупинки транспортного засобу, не роз`яснювалось, що у разі незгоди водія із результатами, або відмови пройти огляд на стан сп`яніння на місці - він може пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я. Наявне в матеріалах справи направлення, виписане працівником поліції, не підміняє обов`язку поліцейського роз`яснити водію порядок проходження огляду та не свідчить про додержання поліцейськими встановленої процедури. Більше того, зазначене направлення на проходження огляду в медичному закладі не підписане водієм, а тому немає жодних підстав вважати, що він з ним ознайомлювався та був повідомлений про можливість пройти огляд в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 не був ознайомлений ні з актом, ні з направленням. А тому, на її переконання, огляд, проведений відносно ОСОБА_1 відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП, є недійсним.

Крім того, адвокат Кравець В.А. вважає, що у даному випадку працівниками поліції було порушено норми статті 35 ЗУ «Про національну поліцію», яке мало місце під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Так, причина зупинки транспортного засобу, яку повідомив поліцейський ОСОБА_1 : «перегоріла ліва лапочка підсвітки заднього номеру", не є правопорушенням згідно ч.1 ст. 121-1 КУпАП, на яку посилався поліцейський. При цьому, він не повідомив, яку ж саме норму ПДР порушив ОСОБА_1 , а стаття 35 ЗУ «Про Національну поліцію» не передбачає можливості зупинення транспортного засобу у разі порушення водієм КУпАП.

Вважає, що оскільки автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено з порушенням вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію», то відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruitofthepoisonoustree), сформульованої Європейським Судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», недопустимими є всі наступні докази, отримані внаслідок зупинки транспортного засобу, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення.

Також вважає, що постанова серії БАД №920996 від 07.04.2024 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яка міститься в матеріалах справи, є недопустимим доказом, оскільки, приписи п.2.9 в) ПДР заборони керування т.з., в якому номерний знак з однієї сторони освітлений, а другої - освітлюється гірше (через те, що перегоріла одна лампа підсвітки), не містять. Зазначила, що вказана постанова серії БАД №920996 від 07.04.2024 ОСОБА_1 не оскаржувалася, оскільки спочатку захист його інтересів здійснював інший адвокат.

Як при складанні протоколу так і при винесені постанови, ОСОБА_1 не були роз`ясненні його права, не роз`яснено його прав на захист, не роз`яснено його право не свідчити проти себе, не запропоновано надати свої пояснення, тобто, недотримано процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Просила закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , його представника, дослідивши матеріали справи, доходжу наступних висновків.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.5 ПДРУкраїни водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За приписами ч. 2 ст. 266 КУпАП та п. 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров`я і Міністерства внутрішніх справ за № 1452/735 від 09.11.2015 , п. 4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно зі п. 2 розділу І Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно п.3, 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

У п.п. 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 №1103 зазначено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Із системного аналізу наведених вище положень слідує, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться в два етапи: проведення огляду поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомого спеціальних технічних засобів, а в разі відмови від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу водій направляється поліцейським до закладу охорони здоров`я для проведення огляду.

Не заважаючи на те, що ОСОБА_1 та його представник заперечили щодо вини останнього у вчиненні правопорушення, вона доведена наявними в матеріалах справи та дослідженими в ході судового розгляду доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 290592 від 07.04.2024, згідно якого 07.04.2024 о 23:30 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, що зафіксовано за допомогою відеозапису. Від ознайомлення з вказаним протоколом, від отримання його копії та від надання пояснень відмовився, своїх зауважень чи заперечень не висловив (а.с. 2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, з якого вбачається, що ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився (а.с. 3);

- направленням ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до Тульчинської ЦРЛ, на що він не погодився (а.с. 4);

- копією постанови серії БАД № 920996 від 07.04.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 121-3, ч. 1 ст. 126 КУпАП за керування автомобілем, в якого номерний знак був неосвітлений з правої сторони, що не дало змоги визначити символи номерного знаку з відстані 20 м, та за те, що ОСОБА_1 не пред`явив посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію т.з., чим порушив п.п.2.9 в, 2.1. а, 2.1. б ПДР України та накладення на нього адміністративного стягнення в розмірі 1190 грн. (а.с. 5);

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано факти зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , вимоги працівників поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 6).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При розгляді справи суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства", Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Приймаючи дане рішення, суд керується принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, суд доходить висновку, що підстави для визнання їх недопустимими відсутні. Наявні докази є достатніми та такими, що поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання адвоката Кравець В.А. на те, що огляд проведений відносно ОСОБА_1 відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, є недійсним, необґрунтовані, оскільки ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Так само, на переконання суду, безпідставні доводи адвоката Кравець В.А. та ОСОБА_1 про порушення поліцейськими вимог статті 35 ЗУ «Про національну поліцію» під час зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . Вони повністю спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, дослідженого в судовому засіданні, на якому безперервно зафіксовано перебіг подій так, як вони відбувалися в дійсності.

Так, з вказаного відеозапису вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 07.04.2024 було зупинено працівниками поліції, оскільки на його автомобілі не освітлювався номерний знак, що перешкоджало його розпізнанню. Вказане також підтверджується винесеною на місці постановою серії БАД № 920996 від 07.04.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП, а саме п. 2.9 в за керування керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком, що перешкоджає чи ускладнє його ідентифікацію, що не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів. Вказана постанова, як встановлено, ОСОБА_1 не оскаржувалася та не скасована.

Після зупинки транспортного засобу працівником поліції ОСОБА_1 повідомлено про причину зупинки відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» та запропоновано надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які ОСОБА_1 надати відмовився.

Також з даного відеозапису встановлено, що в зв`язку з наявними в ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння обличчя, про що йому було повідомлено, поліцейським висунута вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Однак, жодних активних дій на вимогу поліцейського для проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння ОСОБА_1 , як і на вимогу про предявлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію т/з, не проявив та не вчинив. При цьому, така вимога була поставлена йому неодноразово. А тому його твердження про те, що він бажав пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, однак йому не було цього запропоновано, безпідставні. Натомість, на вимогу проходження огляду, він почав постійно ставити поліцейському запитання про причину його зупинки, звинувачувати в тому, що у поліцейського немає ніяких повноважень його зупиняти, зневажливо та образливо спілкувався. Його поведінка та дії не відповідали обстановці, фактично були спрямовані на заперечення та відмову від всіх вимог працівників поліції, в тому числі і проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В подальшому поліцейським повідомлено ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, роз`яснено право його оскарження та повідомлено, що даний протокол буде направлено до суду.

Від ознайомлення з вказаним протоколом, від отримання його копії та від надання пояснень ОСОБА_1 відмовився.

З огляду на викладене вище суд не погоджується з доводами адвоката та ОСОБА_1 про незаконність дій поліцейських, порушення ними при зупинці т/з під керуванням ОСОБА_1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію».

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

За змістом п. 2.9. в водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий;

Згідно ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Приймаючи до уваги викладене, суд не вбачає підстав для застсоування в даному випадку доктрини «плодів отруйного дерева» (fruitofthepoisonoustree), сформульованої Європейським Судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», для визнання недопустимими наявних у справі доказів.

При цьому слід звернути увагу, що ЄСПЛ виходить також із того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто якщо процес по даній справі в цілому і загалом справедливий, то й отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними (рішення ЄСПЛ у справі «Хан проти Сполученого Королівства», «Schenk v. Switzerland»).

У справі№664/506/16-кККС констатував стосовно визнання доказу недопустимим за правилом «плодів отруйного дерева», що у рішенні суду має бути чітко доведено похідний характер інформації, яка стала фактичною підставою для проведення відповідної слідчої (розшукової) дії, від дій, якими були істотно порушені права та свободи людини.

Не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час кримінального провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд ВС у постанові по справі 204/6541/16-к.

Доводи адвоката про недопустимість доказів не спростовують ОСОБА_1 останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а позиція щодо заперечення вини розцінюється як захист, спрямований на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

З огляду на викладене, враховуючи особу правопорушника, ступінь його вини, характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке є потенційно загрозливим для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб, суд вважає, що для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень, на нього слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом, яке є необхідним і достатнім в даному випадку, та відповідатиме меті адміністративного стягнення.

За змістом ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.23, 33,40-1,130, 283, 287, 289 КУпАП, суддя,-

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) (Отримувач коштів: ГУК у Вінницькій обл./Він.обл./21081300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37979858, Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.) (ЕАП), Рахунок отримувача: UA 0002001.) з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача: (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA 0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Роз`яснити, що відповідно до вимог ст.ст. 307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу. У разі несплати штрафу у вказаний строк, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Повна постанова складена 25.10.2024.

Суддя Л.А.Штифурко