Справа № 462/3936/24 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 33/811/1390/24 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 20 серпня 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 30 квітня 2024 року, о 00 год. 08хв., у м. Львові, на вул. Рудненська, 34, керував автомобілем «Dacia Logan» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився в медичному закладі КНП ЛОР «ЛОМЦП та ТУ», результат огляду підтверджується висновком лікаря-нарколога (алкогольне сп`яніння).

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження в справі закрити, окрім того просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Залізничного районного суду м. Львова від 20 серпня 2024 року, оскільки участі в розгляді справи він не приймав, копію постанови отримав 9 вересня 2024 року.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що з оскаржуваною постановою він не погоджується, оскільки 29 квітня 2024 року виїжджав з свого будинку випадково зачепив автомобіль сусідів, не відчувши цього, залишив місце події та був затриманий працівниками поліції за скоєне ДТП, а не керування транспортним засобом в стані сп`яніння, за що було складено протоколи за ст. 122-4, 124 КУпАП

Наголошує, що до вчинення ДТП алкоголю не вживав, у зв`язку із чим погодився пройти огляд на стан сп`яніння, прилад, яким було проведено огляд не показав алкоголю з першого разу, а лише з другої спроби виявив вміст алкоголю, проте не встановив, кількості алкоголю в організмі.

Повідомляє, що висновок лікаря нарколога йому не було вручено, окрім того він бажав брати участь в розгляді справи в суді першої інстанції, проте його було позбавлено даної можливості.

10 жовтня 2024 року від адвоката Смотрич Г.І. надійшло додаткове пояснення до апеляційної скарги, в якому вона зазначає, що ОСОБА_1 вживав алкоголь після того, як на нього було складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 та 122-4 КУпАП, під час складання зазначених протоколів працівники поліції не виявили у водія ознак сп`яніння.

Звертає увагу, що в медичному висновку не вказано кількості алкоголю в організмі водія, окрім того в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме права та обов`язки роз`яснено ОСОБА_1 .

Також, звертає увагу, що в постанові суду першої інстанції не зазначено відповідно до якої частини ст. 130 КУпАП притягнуто водія до адміністративної відповідальності.

У судове засідання апеляційного суду, призначене на 4 жовтня 2024 року ОСОБА_1 та його захисник адвокат Смотрич Г.І., не прибули, адвокат Смотрич Г.І. подала заяву про відкладення розгляду справи, 10 жовтня 2024 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності у судове засідання апеляційного суду не прибула поторно адвокат подала додаткові пояснення до апеляційної скарги.

15 жовтня 2024 року у судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник адвокат Смотрич Г.І. будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не прибули, про причини неявки не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 та його захисника.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №868728 від 30 квітня 2024 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Dacia Logan» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі КНП ЛОР ЛОМ ЦП та ТУ, в лікаря нарколога;

- інформацією з висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4), з якого встановлено, що у водія ОСОБА_1 діагностовано стан алкогольного сп`яніння;

- рапортом працівника поліції (а.с. 5), відповідно до якого вона зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення невірно зазначена фабула адміністративного правопорушення, пункт правил дорожнього руху України та частину ст. 130 КУпАП;

- рапортом працівника поліції (а.с. 6), з якого вбачається, що працівникам поліції було зупинено транспортний засіб «Dacia Logan» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку із тим, що поступила інформація, що даний автомобіль причетний до ДТП, після чого йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. Водій спершу відмовився від проходження зазначеного огляду, проте через деякий час виявив бажання пройти даний огляд в медичному закладі, в результаті огляду у водія було діагностовано стан алкогольного сп`яніння, після чого працівниками поліції повідомлено водія, що будуть складені протоколи за адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі серії ЕНА №2032995 від 30 квітня 2024 року (а.с. 8), з якої вбачається, що 30 квітня 2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом, на якому зафіксовано зупинку транспортного засобу «Dacia Logan» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , опитування водія під час якого працівниками поліції повідомлено йому причину зупинки та в ході огляду транспортного засобу виявлено на автомобілі сліди ДТП, встановлено особу водія відповідно до бази ІПН, після чого повідомлено йому ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності, почервоніння шкірного покриву обличчя), запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. ОСОБА_1 спершу відмовився від проходження огляду, після чого працівниками поліції було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду, роз`яснено права та обов`язки, через деякий час водій виявив бажання пройти огляд в медичному закладі. В медичному закладі було проведено клінічне обстеження водія та тестування за допомогою газоаналізатора «Драгер» (результат 2.46 проміле ), у зв`язку із чим лікарем-наркологом у водія було діагностовано стан алкогольного сп`яніння. Працівниками поліції ознайомлено ОСОБА_1 із протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі.

Твердження апелянта, що його не затримували працівники поліції у зв`язку із підозрою в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, транспортний засіб «Dacia Logan» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , було зупинено оскільки поступила інформація, що він причетний до ДТП, окрім того після зупинки транспортного засобу, під час опитування, у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, які були йому повідомлені працівниками поліції.

Аргументи апелянта, що він не вживав алкоголю, а прилад «Драгер», не показав кількості алкоголю в організмі, а лише показав позитивний результат, апеляційний суд розцінює критично, оскільки з відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що в медичному закладі було проведено тестування водія ОСОБА_1 за допомогою газоаналізатора «Драгер», результат якого показав 2,46 проміле .

Твердження апелянта, що йому не було вручено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на його вимогу, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки відповідно до п. 17, 20 Розділу III «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку, висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Як вбачається з висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4), долученого до матеріалів справи, водія було ознайомлено з даним висновком, окрім того матеріали справи не містять даних які б вказували, що йому не вручено копію даного документу.

Доводи адвоката, що ОСОБА_1 вживав алкоголь після того, як на нього було складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 та 122-4 КУпАП, під час складання зазначених протоколів працівники поліції не виявили у водія ознак сп`яніння, апеляційний суд розцінює критично, оскілки такі спростовуються відеозаписом, описаним вище за текстом.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Не заслуговують на увагу апеляційного суду посилання адвоката на те, що в висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відсутній кількісний показник алкоголю в організмі ОСОБА_1 , оскільки відсутність кількісного показника алкоголю не спростовує наявність складу адміністративного правопорушення.

Окрім того, апеляційний суд зазначає, що відповідно до п 15, 16 Розділу III «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Що стосується аргументів, що матеріали справи не містять даних, які саме права та обов`язки роз`яснено водію, апеляційний суд зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №868728 від 30 квітня 2024 року (а.с.1), зазначено, що водію роз`яснено права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що підтверджується також і відеозаписом.

Покликання апелянта, що в оскаржувані постанові суду першої інстанції не зазначено відповідно до якої частини ст. 130 КУпАП притягнуто водія до адміністративної відповідальності, заслуговують на увагу апеляційного суду, разом із тим даний недолік є опискою та не впливає на кваліфікацію дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово - вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо).

Не заслуговують на увагу апеляційного суду аргументи апелянта, що він бажав приймати участь в розгляді справи в суді першої інстанції, проте його було позбавлено даної можливості, оскільки ОСОБА_1 неодноразово направлялися повістки Залізничним районним судом м. Львова, а саме 13 травня 2024 року (а.с.10), 30 травня 2024 року (а.с.15), 12 червня 2024 року (а.с. 20), 4 липня 2024 року (а.с. 28), які він отримував, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення (а.с. 11, 23, 29), однак будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судові засідання не прибував.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Залізничного районного суду м. Львова від 20 серпня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.