Справа № 147/988/24
Провадження № 3/147/541/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року с-ще Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Мудрак А.М. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт ІD НОМЕР_1 ,

за ч.5 ст. 126 КУпАП,

в с т а н о в и в :

19 липня 2024 року о 20.05 год. в с. Ободівка на вул. Соборна водій ОСОБА_1 здійснив рух на транспортному засобі «АUDІ 100» реєстраційний номер НОМЕР_2 , при цьому не мав права керування транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Вказаними діями порушив вимоги п.2.1.а Правил дорожнього руху.

В судові засідання призначені на 23 липня, 17 жовтня 2024 року ОСОБА_1 жодного разу не з`явився, хоча повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином. Судові повістки направлялися за адресою: АДРЕСА_1 (вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення).

Про обізнаність ОСОБА_1 перебування на розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.5 ст. 126 КУпАП в провадженні суду, зокрема свідчить й те, що останній в протоколі про адміністративне правопорушення розписався про повідомлення його про розгляд справи 23.07.2024 о 14.10 год. в Тростянецькому районному суді. Крім цього, як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису події від 19.07.2024 час та дата судового засідання узгоджувалася з ОСОБА_1 /а.с.2/.

Сам лише факт неотримання стороною справи кореспонденції, яку суд з дотриманням вимог процесуального закону надсилав за належною адресою, та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Зловживанням процесуальними правами є вибірковість отримання процесуальних документів (Постанова ВС від 4.11.2020 року у справі № 643/7807/13-ц (провадження№61-19085св19), направлених судом, або умисне неотримання поштових відправлень із суду за умови, що отримувач достовірно знає, що ним подана скарга до суду (Постанова ВС від 6.04.2020 року у справі №732/1737/18 (провадження №61-16176св19), неповідомлення суду про будь-які обставини, які можуть зробити неможливим отримання листа, або про можливу зміну свого місцезнаходження, відсутність інтересу до справи тривалий час, відсутність реакції на повідомлення суду на електрону адресу та за номером його мобільного телефону (Постанова ВС від 13 січня 2021року у справі № 199/7620/19 (провадження№61-12590св20).

Отже, поведінка ОСОБА_1 , повідомлення його про розгляд справи судом, зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами, свідчать про можливість розгляду справи у його відсутність.

Таким чином зважаючи на сповіщення ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення та його обізнаність про перебування у провадженні суду справи, судом вирішено провести розгляд справи у його відсутності, що не суперечить правовим приписам ч.2 ст. 268 КУпАП.

Також варто зазначити наступне.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 суд враховує, що останній знав про те, що до нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП, судом повідомлявся про розгляд справи за адресою, яка наявна в матеріалах справи.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, суд вважає, що слід вирішити справу у відсутності ОСОБА_1 та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи, і долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.5 ст. 126 КУпАП відповідальність настає, зокрема, у випадку повторного протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, підтверджується:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 650632 від 19.07.2024, згідно з яким 19 липня 2024 року о 20.05 год. в с. Ободівка на вул. Соборна водій ОСОБА_1 здійснив рух на транспортному засобі «АUDІ 100» реєстраційний номер НОМЕР_2 , при цьому не мав права керування транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Вказаними діями порушив вимоги п.2.1.а Правил дорожнього руху /а.с.2/;

довідкою інспектора СРПП ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Р. Юрченка від 22.07.2024 про те, що відповідно до Національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісного центру МВС України громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія в підрозділі ВРЕР не отримував взагалі /а.с.4/;

відеозаписом події від 19 липня 2024 року, з якого вбачається, що 19 липня 2024 року о 20.05 год. ОСОБА_1 керував автомобілем «АUDІ 100» реєстраційний номер НОМЕР_2 та був зупинений працівниками поліції. ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що йому 17 років, автомобіль належить батькові і в нього немає документів на автомобіль. На 34 хв відеозапису ОСОБА_1 ознайомлено зі складеним протоколом. Також запропоновано надати пояснення, на що останній відмовився. Узгоджено дату та час судового розгляду справи. ОСОБА_1 надано копію протоколу про адміністративне правопорушення /а.с.5/;

постановою судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 25 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, та застосовано до нього відповідно до ст. 24-1 КУпАП захід впливу у виді попередження /а.с.13-14/.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у його достовірності не викликає.

Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, суд не вбачає.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст. 13 КУпАП у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

З урахуванням того, що за змістом ст. 13 КУпАП у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених ст. 121-127 КУпАП, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах, а положення цієї ж статті про можливість застосування до таких осіб заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього Кодексу, не є імперативними, що дає суду право на власний розсуд обирати чи застосовувати передбачені законом заходи впливу, та того, що ОСОБА_1 повторно протягом року впродовж незначного проміжку часу свідомо та навмисно порушив закон, після застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП належних висновків не зробив, а тому підстави для застосування до нього заходів впливу відсутні.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 враховую характер скоєного правопорушення, особу винного, який протягом незначного проміжку часу знову вчинив аналогічне правопорушення, майновий стан, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, та вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ч.7 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно з п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір встановлюється у 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн. Отже, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 221, 283, 284 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн (сорок тисяч вісімсот гривень) (рахунок UA0002001, отримувач коштів: ГУК у Вінницькій обл./Він. обл./21081300, , банк: Казначейство України (ЕАП) в дохід держави, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , судовий збір в дохід держави у сумі 605,60 грн. (рахунок - UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Тростянецький районний суд Вінницької області.

Строк позбавлення права керування транспортними засобами відраховувати з моменту примусового вилучення посвідчення водія або з моменту його добровільної здачі.

Згідно з ч.1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, тобто в сумі 81600 грн (вісімдесят одна тисяча шістсот гривень).

У випадку добровільної сплати штрафу в строк визначений ч.1 ст. 307 КУпАП платіжний документ надати Тростянецькому районному суду Вінницької області (вул. Соборна, 21, с-ще Тростянець, Гайсинський район, Вінницька область).

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя А.М. Мудрак