Справа № 275/20/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року смт. Брусилів

Суддя Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчук П.В. розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Осівці, Брусилівського району, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, працюючої головним бухгалтером в «Агрофірмі Брусилів», РНОКПП - НОМЕР_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

з участю ОСОБА_1 , захисника Ракоца І.В., потерпілого ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

До Брусилівського районного суду Житомирської області від Відділу поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області надійшов протокол серії ВАД №545276 від 28.12.2023 року, згідно з яким 28.12.2023 о 17 годині 30 хвилин в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство в сім`ї відносно колишнього чоловіка ОСОБА_2 , а саме: ображала його словами нецензурної лайки, чим могла завдати шкоди психічному здоров`ю останнього, тим самим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала, пояснила що 28.12.2023 після роботи прийшла додому, а чоловік її не впускав у їх хату, тому вона викликала поліцію. Категорично заперечила вчинення нею насильства щодо ОСОБА_2 .

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні вказав, що через побутові конфлікти між ними постійно виникають сварки. Пояснив, що 28.12.2023 ОСОБА_2 сварилася на нього, потім викликала поліцію. Будинок придбаний в шлюбі, але ОСОБА_1 з нього виїхала ще у вересні. Прийшла, постукала, і він їй відчинив.

Захисник Ракоц І.В. вказав на відсутність доказів вчинення правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України,особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться у межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність і допустимість, достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, за які передбачена адміністративна відповідальність, такий та його невід`ємні складові повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних і допустимих доказів.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не було зібрано належних доказів, які б у своїй сукупності були достатні для висновку поза розумним сумнівом про доведеність вчинення нею інкримінованого адміністративного правопорушення.

Так, ще в письмових поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначила, що 28.12.2023 прийшла додому, але будинок був зачинений, почала стукати і вийшов її колишній чоловік, який почав її знімати на телефон та ображати словами нецензурної лайки на що вона викликала поліцію.

Жодних інших пояснень чи доказів до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не додано.

За таких обставин, пояснення ОСОБА_1 щодо не причетності до інкримінованих дій не спростовані сукупністю належних доказів щодо вчинення нею адміністративного правопорушення відносно потерпілого, а сам лише протокол про адміністративне правопорушення і пояснення останнього в суді, за наведених вище обставин, не можуть бути достатніми доказами для доведення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, враховуючи тривалі неприязні відносини учасників конфлікту.

Водночас, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а всі сумніви в силу ст. 62 Конституції України мають трактуватись на користь особи, щодо якої складено протокол.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративні правопорушення відсутні в достатньому обсязі належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому суддя позбавлений можливості встановити факт вчинення останньою інкримінованого їй адміністративного правопорушення та наявність в її діях складу правопорушення.

Враховуючи, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст.36, 173-2, 245, ч. 1 ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення 28.12.2023 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Брусилівського районного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Миколайчук П.В.