25.01.2024 227/2251/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Притуляк С.А. розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Відділу поліції № 1 Покровського РУП ГУНП України в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм в ФОП « ОСОБА_2 », який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Добропільського міськрайонного суду Донецької області на розгляді перебуває адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №574129 від 27.08.2023р., 27.08.2023р. о 21:55 год. в м. Добропілля по вул. Добропільська водій ОСОБА_1 керував т/з ВАЗ 210994, н/з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини), від продуття Алкотест Драгер 6810 на місці та проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що 27.08.2023р. він, разом із дружиною ОСОБА_3 , святкували День шахтаря. ОСОБА_1 вживав алкоголь, дружина не вживала, оскільки була за кермом. Повертаючись до дому, автомобілем керувала дружина, вони зупинилися на вул. Добропільська біля двору будинку, де перебували тварини, яких було необхідно погодувати. Дружина вийшла з машини та пішла до вказаного двору. ОСОБА_1 залишився в машині на пасажирському сидінні, вживаючи пиво, автомобіль стояв з ввімкненою аварійною сигналізацією. Неподалік, метрах в 100-120, мало місце ДТП за участю скутера. Через деякий час до автомобіля ВАЗ 210994, н/з НОМЕР_1 , в якому на пасажирському сидінні перебував ОСОБА_1 , підійшов співробітник поліції та попросив переставити автомобіль на протилежну частину дороги, мотивуючи прохання тим, що він заважає. Хоча автомобіль стояв біля узбіччя, з ввімкненою аварійною сигналізацією та габаритними вогнями та не заважала потоку. ОСОБА_1 почав відмовлятися від переставлення машини, посилаючись на перебування його в стані алкогольного сп`яніння та запропонував зачекати дружину або ж самому поліцейському сісти за кермо. Однак, поліцейський, до якого підійшов це один поліцейський, почав наполягати на переставленні автомобіля саме ОСОБА_1 та зазначив, що перебування ОСОБА_1 не є для цього перешкодою, оскільки це ж в присутності поліцейського, тож під відповідальність останнього. ОСОБА_1 врешті підкорився вказаній вимозі та переставив автомобіль на протилежну сторону дороги. Однак, тільки він зупинився, як до нього підійшов той же поліцейський та попросив пред`явити документи та запитав, чому ОСОБА_1 п`яний за кермом. Після чого поліцейський забрав документи ОСОБА_1 та почав оформлювати протокол. Всі заперечення ОСОБА_1 щодо керування автомобілем та те, що переставив він автомобіль на прохання поліції були проігноровані поліцейським, що викликало обурення та здивування ОСОБА_1 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердила, що 27.08.2023р. саме вона керувала автомобілем ВАЗ 210994, н/з НОМЕР_1 , а її чоловік перебував в якості пасажира, оскільки вживав алкоголь. Вони дійсно зупинилися біля будинку батьків, щоб погодувати тварин. Свідок пішла у двір, а чоловік залишився в машині, на пасажирському сидінні. Повернувшись, десь через півгодини, вона побачила, що автомобіль стоїть в іншому місці, а чоловік їй повідомив, що в нього забрали права.

Допитані в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що 27.08.2023р. вони перебували біля місця ДТП за участю скутера в м. Білицьке, спілкувалися на свої теми. До них підійшов поліцейський та запросив бути понятими. В їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Захисник Гос В.В. 25.01.2024р. звернувся до суду із клопотанням про закриття провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Клопотання про закриття провадження по справі мотивоване тим, що до протоколу не додано жодних доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобілем. Мало місце лише перепаркування автомобіля ОСОБА_1 на інше місце на вимогу поліцейського, якого ОСОБА_1 повідомляв про перебування у стані алкогольного сп`яніння, що і було зафіксовано поліцейським.

Викликані неодноразово в якості свідків поліцейські ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які оформлювали матеріал, до суду не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відмовою особи, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції настає саме в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом.

Однак, в даному випадку поліцейським не було належним чином зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинки уповноваженою особою, в той час як ОСОБА_1 категорично заперечує даний факт, вказуючи на те, що на момент під`їзду поліцейських до нього він перебував поряд з транспортним засобом, і перегнав його на іншу частину дороги на вимогу поліцейського, якого ОСОБА_1 повідомляв про перебування у стані алкогольного сп`яніння,

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були присутні лише при відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння та не можуть підтвердити факт керування ним транспортним засобом.

З наявного відеозапису вбачається, що автомобіль ВАЗ 210994, н/з НОМЕР_1 стоїть біля узбіччя, з ввімкненою аварійною сигналізацією та габаритними вогнями. Поліцейський стоїть майже впритул до цього автомобіля. Через кілька секунд після початку відеозапису автомобіль починає рух, а саме розвертається на протилежну частину дороги, проїжджаючи не більше 10 метрів, це все фіксує на відео поліцейський. Після зупинки автомобіля з нього виходить ОСОБА_1 і відеозапис припиняється.

На другом відеофайлі, який додано до матеріалів справи, відео розпочинається вже з встановлення анкетних даних ОСОБА_1 і далі фіксується процедура оформлення протоколу, а також відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Встановлені в ході перегляду відеозапису обставини щодо переставлення автомобіля ОСОБА_1 саме вимогу поліцейського та в присутності останнього повністю узгоджується з поясненнями ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Згідно з вимогами п.1, 2, 3, 4, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

В ході розгляду даної справи, судом було встановлено, що працівник поліції будучі обізнаним про те, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, сказав останньому змінити місце парковки транспортного засобу, тим самим спровокував ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній здійснив рух транспортного засобу на вимогу працівника поліції та сам працівник поліції був обізнаний, що останній перебував в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому перебуваючи в безпосередній близькості до автомобіля, поліцейський мав можливість перешкодити йому рухатися, натомість він стояв і спостерігав як автомобіль розпочав рух, здійснив маневр розвороту та зупинився, після чого підійшов до нього.

Таким чином, вищезазначена дія працівників поліції була спрямована не на усунення та припинення майбутнього адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , як того вимагають вимоги Закону України «Про Національну поліцію», а навпаки на вчинення дій з метою вчиненням останнім адміністративного правопорушення та складанням на нього протоколу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відбулась провокація з боку працівників поліції стосовно вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п. 33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

З огляду на передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення (основне й додаткове), можна дійти висновку, що вказане адміністративне правопорушення носить кримінальний характер, адже розмір основного стягнення за його вчинення є більшим, ніж за вчинення деяких кримінальних правопорушень.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі Раманаускас проти Литви зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Таким чином, дії ОСОБА_1 не можуть бути кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КупАП закріплює обов`язок органу при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на уповноважених осіб, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Інші належні та допустимі докази, передбачені ст. 251 КУпАП,на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП в матеріалах справи відсутні, у зв`язку з чим провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ч.1 ст.130, ст.ст.221, 247, 280, 284, 285 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1ст.130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя С.А. Притуляк