№ 3/756/4606/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 жовтня 2024 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Дев`ятко В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 861576, 13 липня 2024 року, близько 12 год. 20 хв., ОСОБА_1 , по просп. Володимира Івасюка, 1, що у м. Києві, керував автомобілем марки «Volkswagen», моделі «Passat», номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія».

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно 13.07.2024, близько 12 год. 20 хв., його зупинили працівники поліції, які в подальшому запідозрили ОСОБА_1 у тому, що він перебуває у стані сп`яніння, запропонували пройти огляд у лікаря, на що він погодився. В медичному закладі лікар без відібрання біологічних зразків склав висновок про перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Муха О.О. зауважив, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів, що в медичному закладі проводився огляд ОСОБА_1 відповідно до вимог нормативно-правових документів та законодавства в цілому. Разом з цим, адвокат вказав, що його адвокатських запит з метою перевірки даних обставин, уповноваженими особами КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» не надано жодних відомостей щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння.

На підставі вказаного, адвокат Муха О.О. просив суд закрити провадження по справі, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Як убачається з листа в.о. директора КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» ОСОБА_2 від 23.09.2024 № 1549, яка є відповіддю на адвокатський запит, адвокату Мусі О.О. відмовлено у наданні документів, що стосуються ОСОБА_1 , а саме: копії направлення на огляд водія, витягу з Журналу реєстрації медичних оглядів, акту медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду з посиланням на те, що вказана інформація має обмежений доступ.

При цьому, як убачається з договору про надання правової допомоги № 147-1 від 10.09.2024, ОСОБА_1 надав адвокату Мусі О.О. право отримувати дані та будь-яку інформацію будь-де стосовно клієнта, у тому числі, яка має обмежений доступ, є конфіденціальною.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , позицію адвоката Мухи О.О., дослідивши матеріали справи, у тому числі документи надані адвокатом, суд вважає, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Так, правилами статей 245, 251, 252, 280 КпАП України передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. До цих ознак належать: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Об`єктивну сторону адміністративного правопорушення характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника. До них належать діяння (дія чи бездіяльність), їх шкідливі наслідки, причинний зв`язок між діяннями і наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення проступку.

Так, з пунктів 3, 4, 7, 8, 12 та 13 розділу 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015, за № 1452/735, убачається таке.

Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

При, цьому, як убачається із відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського, 13 липня 2024 року після зупинки ОСОБА_1 та виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, останній погодився на проведення огляду в медичному закладі.

Водночас, відсутні будь-які відеозаписи перебування ОСОБА_1 в КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», у тому числі ті, які підтвердили б відібрання лікарем біологічного середовища у ОСОБА_1 .

Також, суд зважає і на те, що матеріали справи не містять доказів, що засвідчували б відібрання лікарем біологічного середовища у ОСОБА_1 та проведення з ним лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.

При цьому, вказані докази на адвокатський запит адвоката також не були надані.

В аспекті вказаного, суд зважає на таке.

Як убачається з положень ст. 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод, висновків Європейського суду з прав людини у справах «Малофаєва проти Росії», рішення від 30.05.2013р., та «Карелін проти Росії», рішення від 20.09.2016 р., ЄСПЛ серед іншого зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготовитися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З урахуванням вищевказаного, суд вважає, що висновок лікаря-нарколога КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» від 18.07.2024 за відсутності даних про відібрання біологічного середовища, а також відсутності відеофіксації працівником поліції ходу огляду, не є беззаперечним доказом перебування в стані наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки суд, з огляду на викладене вище, не має змоги пересвідчитись в його допустимості та складені з дотриманням вимог Інструкції.

Ураховуючи викладене, суд зауважує, що матеріали справи стосовно ОСОБА_1 не містять інших відомостей та належних, допустимих доказів про наявність в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Згідно із ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

На обґрунтування провини ОСОБА_1 суду не надано жодних об`єктивних доказів, які б дозволяли на підставі ст. 252 КпАП України зробити висновок про доведеність факту вчинення ним інкримінованого правопорушення, передбаченого саме ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до ст. 284 КпАП України, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КпАП України; 3) закриття справи.

Положенням п. 1 ст. 247 КпАП України визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку щодо необхідності закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України.

З огляду на закриття провадження у справі, судовий збір в порядку ст. 40-1 КпАП України стягненню не підлягає.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтями 130, 251, 256, п. 1 ст. 247, 283-286 КпАП України, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КпАП України стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Дев`ятко