Справа № 182/5038/24
Провадження № 3/0182/2422/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2024 м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл..

Клименко І.В.,

секретар судового засідання Степанова О.Ю.,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з ВРПП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

працює прибиральником території ТОВ «ПК Дніпровський», проживає у

АДРЕСА_1 ,

за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП,

за участю особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 17.08.2024 о 15-30 год. по вул. Слави у с. Першотравневе, Нікопольського району, Дніпропетровської області, керував транспортним засобом мопедом «Фада-11» без номерного знака, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, млява мова). Від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у медичному закладі в передбаченому законом порядку відмовився. Від подальшого керування ТЗ відсторонений.

Даними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В суді ОСОБА_1 заперечував той факт, що перебував з ознаками наркотичного сп`яніння. Пояснив, що наркотичні речовини він не вживає. Того дня, 17.08.2024 в післяобідній час він, керуючи мопедом Фада, рухався у с. Першотравневе по вул. Слави та направлявся до магазину. Неподалік від свого будинку, в метрах 100, його зупинили працівники поліції за порушення ПДР, а саме за те, що він був без шолому. Документів, в т.ч. посвідчення водія, при собі він не мав. Працівники поліції запідозрили у нього стан наркотичного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Йому пояснили, що для цього треба буде їхати у Томаківку. Він не захотів їхати до лікарні. Про відповідальність, передбачену законодавством за відмову від проходження огляду він обізнаний не був.

Вивчивши матеріали справи, суддя враховує наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно п. 1.10. Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно норм, встановлених законами держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена наявними матеріалами:

- протоколом про адміністративне правопорушення ААД № 797208 від 17.08.2024, в якому викладені обставини вчинення правопорушення;

- відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, на якому чітко зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в лікарні. Переглянутим відеозаписом з нагрудних камер поліцейського об`єктивно підтверджується, що поліцейським ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд у встановленому законом порядку;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеному у зв`язку з виявленими в ОСОБА_1 ознаками сп`яніння зіниці очей не реагують на світло, млява мова;

- направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 для огляду на стан сп`яніння в медичний заклад не доставлявся;

- поясненнями ОСОБА_1 в суді, згідно яких він не заперечував факту відмови від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у медичному закладі.

Обставини, які містяться в матеріалах адміністративної справи жодним чином не оспорені та не спростовані особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суддею встановлено, що дані вимоги закону працівниками поліції були виконані належним чином.

З досліджених матеріалів справи слідує, що поліцейський в даному випадку при наявних у ОСОБА_1 зовнішніх ознаках наркотичного сп`яніння запропонував водієві пройти огляд в медичному закладі згідно встановленого законом порядку. Дані вимоги інструкції працівником поліції були виконані належним чином, але останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння без поважних та обґрунтованих на те причин.

Дії правопорушника кваліфіковані правильно за ч.1 ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Таким чином, суддею були належно встановлені, досліджені та перевірені доказами обставини, які свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, що охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (справа «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення ЄСПЛ - справа «Коробов проти України» від 21.07.2011).

За таких обставин суддя вважає, що існують беззаперечні та переконливі докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння.

В той же час невизнання ОСОБА_1 своєї провини суд розцінює як спробу правопорушника уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, оскільки досліджені судом докази беззаперечно свідчать про те, що він дійсно перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Суддею не було встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи ОСОБА_1 є неприйнятними.

З урахуванням вищевикладеного, суддя розцінює свідчення ОСОБА_1 як тактику захисту і бажання ухилитися від адміністративної відповідальності за скоєне, а його доводи про те, що він не перебував в стані наркотичного сп`яніння, суддя оцінює критично, бо відповідні обставини спростовуються доказами у справі.

За таких обставин суддя вважає, що існують беззаперечні та переконливі докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння і даний факт знайшов своє підтвердження в суді.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При накладенні стягнення суддя враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, те, що вчинене правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку, особу порушника та вважає, що стягнення повинно бути обране у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП України за санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки, згідно наданої довідки, інформація щодо отримання посвідчення водія на право керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсутня.

Накладене адміністративне стягнення в даному випадку буде достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Керуючись ст. 40-1, 221, 283, ч.1 ст. 130 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. на користь держави, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ч.2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби з порушника буде стягнуто подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення і набирає чинності після закінчення строку на оскарження.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом 3-х місяців.

Суддя: І. В. Клименко