Справа №727/9783/24
Провадження №3/727/2804/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м.Чернівці Бойко М.Є., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з УПП в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-2 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м.Чернівці надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КпАП України.

Відповідно до протоколу серії ВАБ №847320 від 03.09.2024 року, ОСОБА_1 , 03.09.2024 року, приблизно о 21:00 год., за адресою: АДРЕСА_1 вчинив умисні дії психологічного насильства відносно своєї сестри ОСОБА_2 , які полягали у висловлюванні ОСОБА_1 на адресу останньої нецензурною лайкою, образах, погрозах, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої. Такими своїми діями, ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №982733 від 05.09.2024 року, ОСОБА_1 , 05.09.2024 року, близько 20 год. 10 хв. за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї сестри ОСОБА_2 , а саме: умисно погрожував нанесенням їй тілесних ушкоджень та висловлював погрози. Такими своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16.10.2024 року об`єднано в одну справу та в одне провадження адміністративні справи №727/9783/24, провадження №3/727/2804/24 та справу № 727/9812/24, провадження №3/727/2813/24 про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, та присвоєно справі єдиний номер №727/9783/24, провадження №3/727/2804/24.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КпАП України не визнав. Пояснив суду, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 проживає він та його сестра із двома дітьми. 03.09.2024 року він після роботи відпочивав у своїй кімнаті, жодного фізичного чи психологічного насильства по відношення до ОСОБА_2 не вчиняв. Також вказав, що конфлікти з ОСОБА_2 виникають з приводу користування спільною квартирою. Щодо подій 05.09.2024 року ОСОБА_1 зазначив, що в той день ОСОБА_2 почала його виганяти з квартири, обгрунтовуючи це тим, що відносно нього працівниками поліції був винесений терміновий заборонний припис, після чого викликала працівників поліції.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що в АДРЕСА_1 вона проживає разом із двома дітьми та братом ОСОБА_1 03.09.2024 року, прийшовши з роботи додому, вона побачила у ванній кімнаті два пакетики з білою речовиною, яка, на її думку, є наркотичним засобами, у зв`язку з чим зробила братові зауваження, після чого ОСОБА_1 почав висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою, ображати, погрожувати. Щодо події 05.09.2024 року зазначила, що вона дійсно викликала працівників поліції, оскільки її брат ОСОБА_1 порушив терміновий заборонний припис, винесений відносно нього 03.09.2024 року. Крім того, ОСОБА_2 не заперечувала, що між нею та братом наявні непорозуміння з приводу користування квартирою.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , дослідивши письмові матеріали вказаної вище адміністративної справи, суд приходить до наступних висновків.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1ст. 1 вищезазначеного Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Одночасно суд зазначає, що для того щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством.

Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби.

Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперерахованих ознак.

Обставини встановлені судом, свідчать про наявність спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу користування ними спільною квартирою, а не про наявність домашнього насильства щодо ОСОБА_2 .

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Наявні у матеріалах справи протоколи серії ВАБ №847320 від 03.09.2024 року та серії ВАБ №982733 від 05.09.2024 року не є доказами скоєння ОСОБА_1 даних адміністративних правопорушень, оскільки складені всупереч вимогам ст.256 КУпАП. Зокрема, у цих протоколах не зазначено свідків подій, які б могли підтвердити чи спростувати протиправні дії ОСОБА_1 відносно сестри ОСОБА_2 , до матеріалів справи будь-яких доказів, які б вказували на ознаки вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, також не долучено.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається не винуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. При цьому суд не вправі самостійно формулювати обвинувачення особи.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням КСУ від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КпАП України, практики Європейського суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи із зазначеного та, скільки дії ОСОБА_1 , зазначені у протоколах про адміністративні правопорушення від 03.09.2024 року та 05.09.2024 року, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, суд вважає, що його вина у вчиненні адміністративних правопорушень, не доведена поза розумним сумнівом, у зв`язку із чим провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу та події адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене та, керуючись ст.ст. 173-2, 247, 283 КпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КпАП України закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу цих адміністративних правопорушень.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці.

Суддя Бойко М.Є.