Справа № 387/1061/24
Номер провадження по справі 3/387/671/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 року селище Добровеличківка

Суддя Добровеличківського районного суду Кіровоградської області Майстер І. П.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП № 2 (смт Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працює водієм в "Добровеличківській ЦЛР", ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КпАП України

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 26.07.2024 о 23 годині 07 хвилин керував транспортним засобом Volkswagen Golf в смт Добровеличківка по вул. Поповича, 8, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України. Дана подія була зафіксована на службовий бодікам. Від керування транспортним засобом відсторонений.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, крім того заперечував з приводу правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України, пославшись на пояснення свого захисника.

Захисник ОСОБА_2 також заперечував з приводу притягнення його підзахисного до відповідальності та зазначив, що гр. ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому не є винуватим у скоєнні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України. Водночас в оглянутих відеозаписах відсутній момент, коли автомобіль перебуває під керуванням ОСОБА_1 . Відео починається з того, що автомобіль ОСОБА_1 стоїть на узбіччі дороги. Момент зупинки цього транспортного засобу також відсутній, що свідчить про те, що у сторони обвинувачення немає доказів керування транспортним засобом гр. ОСОБА_1 , хоча наявність такого факту є обов`язковою для доведення винуватості особи за ст. 130 КпАП України.

Крім того на відео зафіксовано, що поліцейські, не пояснюючи причин підозри у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, грубо висловлюються на адресу ОСОБА_1 , повідомляючи, що є два варіанти: або ОСОБА_1 проходить освідування на місці, або вони їдуть до Новоукраїнки в лікарню. Це є грубим порушенням прав людини. У даному випадку поліцейські зобов`язані були повідомити особі причини підозри, роз`яснити її права, а потім переходити до освідування. На відеофайлі №0022 зафіксовано, як ОСОБА_1 просить поліцейських показати йому докази того, що він перебував за кермом, на що поліцейський відповідає: «У нас є відеозапис, ми надамо його до суду», що також є порушенням прав особи, що притягується до відповідальності. Надані суду відеозаписи, на думку захисника є неналежними доказами та не можуть бути прийняті судом так як диск з відеофайлом має невідоме походження, а сам відеозапис був створений на невідомому технічному пристрої, і його справжність не засвідчено електронним цифровим підписом. У протоколі зазначено, що до нього долучається відеозапис з нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора, при цьому номер нагрудної камери вказаний, а номер відеореєстратора ні. Водночас у протоколі нічого не зазначено про долучення диску з цим відеозаписом. Також він не містить інформації про інші пристрої, на які могло бути здійснено зняття цього відеозапису. За таких умов, на думку захисника, неможливо перевірити ні походження цього відеофайлу, ні його достовірність, зокрема, правильність дати і часу, зазначених на цьому пристрої, а отже, і дату та час, зафіксовані в записах.

Також, наказ № 1026 встановлює вичерпний перелік технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фотоі кінозйомки, відеозапису, які можуть застосовуватися працівниками поліції, а також порядок їх застосування. Таким чином, за відсутності в протоколі відмітки про долучення до нього диску з розміщеним на ньому вказаним відеофайлом, а також відсутності вказівки щодо назви та номера технічного приладу на який здійснено цей відеозапис, останній здобутий з порушенням Наказу № 1395, Наказу № 1026 та ст. 251 КпАП України, а тому не може бути належним та допустим доказом у цій справі через невідоме походження. Крім того, цей відеозапис є електронним доказом, а тому його копія надана суду має бути обов`язково засвідчена електронним цифровим підписом автора або особи уповноваженої на виготовлення наданої копії. Водночас відеозапис який надано до матеріалів справи не засвідчено електронним цифровим підписом будь-якої особи, навіть конверт в якому знаходився диск не містить жодних штампів, печаток або підписів уповноваженої особи, що є додатковою підставою для визнання його неналежним та недопустимим доказом.

Отже, на підставі зазначеного, захисник просив закрити провадження в справі №387/1061/24 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

Дослідивши наявні докази, суд дійшов до таких висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до змісту вимог ст. 245 КпАП України, завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.

Вимогами ст. 280 КпАП України передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КпАП України.

Частина 1 статті 130 КпАП України передбачає настання адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 266 КпАП України, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд перевірив матеріали адміністративної справи та дійшов до висновку, що вина ОСОБА_1 встановлена, доведена і підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: відомостями, що є в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №545420 від 26.07.2024; копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА №990977 від 26.07.2024 за ч. 1 ст. 121-3, ч. 2 ст. 122 КпАП України; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 26.07.2024; розпискою ОСОБА_3 від 27.07.2024; довідкою начальника ВП № 2 (смт Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області №2760/113-2-2024 від 30.07.2024; відомостями, що є в рапорті від 29.07.2024; відеозаписами на DVD-диску.

Досліджений відеозапис обставин правопорушення підтверджує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який був зупинений працівниками поліції. Коли поліцейські підійшли до автомобіля, він був у заведеному стані, а за кермом знаходився ОСОБА_1 з пасажиром. На запитання поліцейських ОСОБА_1 повідомив, що везе апарат і спішить. У подальшому він та пасажирка автомобіля неодноразово зазначали, що їхали по роботі. Також ОСОБА_1 не заперечував, що вживав алкоголь, оскільки це був день медика, а також погоджувався із тим, що керував транспортним засобом.

Працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці або в лікарні. Спочатку він погодився на огляд на місці, але згодом відмовився, внаслідок чого було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КпАП України на підставі порушення п. 2.5 ПДР України.

Крім того, відповідно до змісту статті ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", визначено вичерпний перелік ознак, на підставі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, а також зазначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Отже, після зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , працівники поліції роз`яснили причину зупинки, а саме керування транспортним засобом під час комендантської години, а також не належне освітлення номерного знаку.

Також щодо доводів захисника, що в матеріалах справи відсутні об`єктивні дані, суд зазначає, що зміст відеозапису, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, відповідає обставинам та змісту встановленого факту правопорушення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

В матеріалах справи наявний оптичний диск із відеозаписами вищезазначеної події. Право працівників поліції застосовувати технічні засоби відеозапису під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння передбачене ч. 2 ст. 266 КпАП України. Із даних відеозаписів вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, що саме йому пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення інформації про номер та серію відеокамери, дати її виробництва, назви, відомостей про особу, яка здійснила упакування диску та її підписи, відомостей про джерело походження відеозапису, відсутність у матеріалах свідоцтва, що стосується технічного приладу "відеокамери" - ніяким чином не спростовує встановлених судом обставин, підтверджених сукупністю інших вищевказаних належних та допустимих доказів. Долучений до протоколу відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки отриманий у встановленому законом порядку, не містить ознак фальсифікації. Отже наявний відеозапис події є належним та допустимим доказом у справі.

Безпідставними є посилання захисника на те, що працівники поліції не роз`яснювали ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння і відразу почали пропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Однак у змісті протоколу про адміністративне правопорушення чітко зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Відсутність на відеозаписі роз`яснень ознак алкогольного сп`яніння не може беззаперечно свідчити про те, що працівники поліції не виконували ці дії, тим більше, що протокол про адміністративне правопорушення оголошувався ОСОБА_1 працівниками поліції, а також роз`яснювалися права, передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КпАП України.

Що стосується інших посилань захисника у запереченнях, то вони мають формальний характер, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент сторони захисту, викладений у поданих запереченнях.

Таким чином, враховуючи, що у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, а тому є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

При обрані ОСОБА_1 виду та міри адміністративного стягнення, судом враховується особа правопорушника, ступінь його вини. Обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

Враховуючи зазначене, суд вважає доцільним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 130, 252, 280, 283, 284 КпАП України

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та застосувати відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок за розгляд справи про адміністративне правопорушення: (отримувач коштів: ГУК у місті Києві/місто Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) .

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у відповідності до ст.ст. 307, 308 КпАП України, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається в порядку примусового виконання та з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Строк пред`явлення постанови до виконання до 14.01.2025.

Постанова судді може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду на протязі 10 днів з дня її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.

Суддя Добровеличківського

районного суду Кіровоградської області І. П. Майстер