Провадження № 3/712/3475/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 року Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Бащенко С.М., з участю прокурора Лисика М.А., особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Черкаського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент вчинення правопорушення працюючого: Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції поліцейським взводу №2 роти №1 батальйону, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (далі УПП в Черкаській області) та будучи відповідно до підпункту «з» п. 1, ч. 1, ст. 3 Закону суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог абзацу першого ч. 2 ст. 45 Закону, без поважних причин, несвоєчасно подав до Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (при звільненні), оскільки граничний термін подачі відповідної декларації був до 00 годин 00 хвилин 19.01.2024, а декларація фактично подана 22.03.2024, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, суду пояснив, що він будучи не обізнаним, як правильно подавати декларації попросив свого знайомого йому допомогти заповнити та подати декларацію при звільненні. Його знайомий йому повідомив, що декларація подана. Через деякий він дізнався, що декларація не була подана і він іншого знайомого попросив йому допомогти її подати, після чого декларація була подана.

Прокурор в судовому засіданні вважав доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та просив накласти на нього адміністративне стягнення.

Суддя дослідивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, заслухавши думку прокурора, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Суддею встановлено, що наказом Департаменту патрульної поліції від 03.07.2023 № 808 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Черкаській області.

У подальшому, наказом Департаменту патрульної поліції від 19.12.2023 № 1744 о/с ОСОБА_1 19.12.2023 звільнено з посади та зі служби в Національній поліції України за п. 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Під час проходження служби ОСОБА_1 в системі службової підготовки ознайомлено зі спеціальними обмеженнями, про що свідчать рекомендації про дотримання окремих обмежень, передбачених Законом при прийнятті на службу.

Таким чином, у розумінні підпункту «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та зобов`язаний подавати декларацію відповідно до встановленого Законом порядку.

Абзацом першим ч. 2 ст. 45 Закону передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону, Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.

Декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону - не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності. Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності. Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, крім декларації кандидата на посаду.

Відповідно до пункту 27 Розділу ХІІІ Закону установлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Отже беручи до уваги те, що ОСОБА_1 звільнено з посади 19.12.2023, а тому граничний термін подачі декларації при звільненні є 19.01.2024.

Черкаським управлінням ДВБ НП України, згідно з вимогами ст. 251 КУпАП встановлено фактичні обставини, що можуть свідчити про наявність адміністративного правопорушення, та інші аспекти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зокрема, 29.07.2024 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з Національного агентства з питань запобігання корупції надійшов лист про те, що ОСОБА_1 несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Також до відповідного листа додано роздруківку послідовності дій з ІТС Реєстру ОСОБА_1 згідно якого, установлено, що ОСОБА_1 лише 22.03.2024 в порушення вимог абзацу першого ч. 2 ст. 45 Закону подано декларацію особи, яка припинила свою діяльність (декларація при звільненні).

Відповідно до повідомлення Національного агентства від 02.03.2017 щодо роботи Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування співпадає з фактичною датою подання суб`єктами декларування документів до цього реєстру.

Згідно із ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання декларації без поважних причин, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч. 1 ст. 1726 КУпАП є формальним і не передбачає настання будь-яких негативних наслідків, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне несвоєчасне подання без поважних причин декларації.

Ураховуючи те, що КУпАП не поділяє умисел на види, для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 1726 КУпАП достатньо встановити наявність умислу загалом, тобто, що суб`єкт декларування усвідомлював протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачав її шкідливий характер і бажав або свідомо допускав вчинення відповідного протиправного діяння.

Таким чином, умисел ОСОБА_1 полягав у тому, що він, будучи ознайомленим із вимогами Закону про обов`язки, обмеження та заборони, оскільки неодноразово подавав електронні декларації, а також будучи ознайомленим кадровим підрозділом УПП в Черкаській області під особистий підпис з вимогами ст. 45 Закону, не виконав вимоги Закону та навмисно і протиправно їх порушив. Він усвідомлював обов`язок подати електронну декларацію і те, що маючи для цього можливості, її не подав. Невиконання обов`язку і порушення вимог Закону є об`єктивним наслідком і результатом його діяння.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Водночас, як під час документування даного правопорушення так і під час вручення ОСОБА_1 відповідного протоколу та в судовому засіданні, поважних причин несвоєчасного подання ним декларації не з`ясовано.

Стаття 1 Закону передбачає, що органи Національної поліції віднесено до спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення та припинення кримінальних, а також адміністративних правопорушень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 1724 - 1729 КУпАП.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції», затвердженого наказом Національної поліції від 09.11.2015 № 83 (у редакції наказу Національної поліції України від 31.07.2019 №765), відповідно до пункту 13 розділу 4 Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України уповноважено збирати докази про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, а також складати відповідні протоколи.

Разом з тим, ч. 2 ст. 251 КУпАП регламентовано, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Застосування ст. 22 КУпАП є неможливим, оскільки це суттєво знижує ефективність протидії корупції, дозволяє правопорушнику уникнути передбаченої Законом відповідальності.

Більше того, факт вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, не може визнаватись малозначним, оскільки вчинення такого порушує встановлені антикорупційним законодавством вимоги, заборони та обмеження, посягає на встановлений порядок діяльності органів влади та місцевого самоврядування, а також порядок реалізації особами таких органів, наданої їм влади та посадових повноважень, дискредитує органи влади та місцевого самоврядування.

Водночас, протидія корупційним та пов`язаним із корупцією проявам, створення атмосфери суспільного неприйняття таких вчинків на сьогодні є винятково актуальними, і принциповість під час призначення стягнення за порушення вказаної категорії істотно сприятиме запобіганню злочинам у цій сфері.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам.

Разом з тим, в суспільстві не повинно бути сумнівів у порядності (доброчесності) публічної служби, тому за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, особа повинна нести відповідальність, передбачену Законом.

За таких обставин, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст.172-6 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, підтверджується: протоколом №34 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 14.09.2024 року; положенням про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України затвердженої наказом НПУ від 09.11.2015 №83; наказом про внесення змін до Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України від 31.07.2019 №765; наказом №363 від 05.04.2024 «Про деякі питання складання уповноваженими особами Національної поліції України протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією; копією листа з ДВБ НП України від 31.07.2024; копією листа з НАЗК з додатками №47-07/53773-24 від 24.07.24; витягом з наказу від 03.07.2023 №808 о/с; витягом з наказу від 19.12.2023 №1744 о/с; послужним списком ОСОБА_1 ; копіями рекомендації, пам`ятки та розписки про недопущення корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень за підписом ОСОБА_1 ; копією паспорта та коду ОСОБА_1 ; фотокопією сторінки публічної частини інформаційно-телекомунікаційної системи «Ждиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» ОСОБА_1 ; фотокопією публікації декларації при звільненні, яку подав ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 172-6 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України і застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп., який зарахувати на рахунок отримувача UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ 22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня винесення постанови

Суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси С.М.Бащенко