Житомирський апеляційний суд
Справа №277/514/24 Головуючий у 1-й інст. Гресько В. А.
Номер провадження №33/4805/1030/24
Категорія ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Жмуцького М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Крижанівського Володимира Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ємільчинського районного суду Житомирської області від 07 травня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП закрито відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 07 травня 2024 року провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, - закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в прибуток держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 23.03.2024 о 22 годині 57 хвилин в смт Ємільчине по вул. Наума Тихого, Звягельського району ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду для виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, згідно адміністративного протоколу 07.03.2024 о 00 годин 58 хвилин в смт Ємільчине по вул. Миру, Звягельського району ОСОБА_1 керуючи автомобілем Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, що здійснювалася за допомогою ввімкнення проблискових маячків синього, червоного кольорів та гучномовця.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Крижанівський В.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову в частині адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що на відео не відображено, яким чином поліцейські встановили особу ОСОБА_1 , не можливо встановити з відео з ким спілкувалися поліцейські, протокол складено у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Крім того, особі не було роз`яснено його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Протокол не містить відомостей з приводу номеру та серії пристрою з якого велася відеофіксація.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що апеляційну скаргу подано в межах строку на апеляційне оскарження, однак відповідно до постанови Житомирського апеляційного суду від 14.06.2024 апеляційна скарга повернута особі, яка її подала, у зв`язку з відсутністю електронного цифрового підпису, а тому строк пропущений з поважних причин, оскільки 20.06.2024 подана повторна апеляційна скарга.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Жмуцького М.В., перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Постанова судді в частині адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП в апеляційній скарзі не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу по адміністративне правопорушення від 23.03.2024 вбачається, що 23 березня 2024 року о 22 годині 57 хвилин в смт Ємільчине по вул. Наума Тихого, Звягельського району ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Land Cruiser, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду для виявлення стану алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкіряного покриву обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого у ОСОБА_1 були виявленні ознаки алкогольного сп`яніння (а.с. 7); направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с. 6); копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №325694 від 23.03.2024 (а.с. 8); наявним в матеріалах справи відеозаписом з відеореєстратора та нагрудної камери поліцейського (а.с. 11).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводами апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовано. На наявному в матеріалах справи відеозаписі із нагрудної камери поліцейського об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вбачається, 23.03.2024 о 22:57 працівники поліції за допомогою проблискових маячків червоного та синього кольорів на службовому автомобілі зупиняють водія автомобіля, який рухається назустріч. Водій вказаного автомобіля заїжджає на стоянку для автомобілів, зупиняється та виходить з авто. О 22:59 працівник поліції представляється та пояснює водію причину зупинки. Працівник поліції просить водія пред`явити посвідчення водія, реєстраційні документи, поліс. Однак, керманич не відповідає на жодні запитання, то розмовляє по телефону, то щось шукає в телефоні. Після цього працівник поліції просить водія представитися. О 23:03 водій представляється як ОСОБА_1 , вказує дату народження, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження.

При цьому, у працівників поліції були об`єктивні та обґрунтовані підозри вважати, що ОСОБА_1 знаходиться в стані сп`яніння. Тому працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що ОСОБА_1 відмовляється. Поліцейський пропонує пройти огляду в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 погоджується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та сідає до службового автомобіля. О 23:37 працівники поліції та ОСОБА_1 перебувають біля лікарні. Працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти до приміщення лікарні для освідування. ОСОБА_1 розмовляє по телефону та відходить від працівників поліції, поступово віддаляючись від них. Працівник поліції йде в тому напрямку, куди пішов ОСОБА_1 , виявляє його відсутність та намагається встановити місцезнаходження останнього. 24.03.2024 року о 00:01 працівники поліції встановлюють місцезнаходження ОСОБА_1 та між ними відбувається розмова. Працівник поліції пояснює ОСОБА_1 , що він ухилився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і відносно нього складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 говорить, що не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Працівник поліції запитує ОСОБА_1 чи буде він ознайомлюватися з протоколом, підписувати його, надавати пояснення. ОСОБА_1 відповідає: «За що? Я, що їхав п`яний? Це Ваша думка! Яке пояснення?» та проходить на подвір`я домоволодіння, закриваючи за собою хвіртку, перед працівниками поліції.

Вказані дії ОСОБА_1 свідчать про його ухилення як від проходження огляду так і від ознайомлення з протоколом та доданими до нього документами. Як вбачається із відеозаписів обставин події, працівники поліції складали протоколи з дотримання вимог глави 19 КУпАП, але особа, яка притягується до адміністративної відповідальності відмовилася від ознайомлення із його змістом, тому не скористався наданим йому правом з власної ініціативи.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_1 свідомо здійснив дії направлені на ухилення від роз`яснення йому працівниками поліції прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про які зазначено у протоколі, відмовившись від ознайомлення з протоколом та втікши від останніх до свого домогосподарства. Отже, саме дії ОСОБА_1 позбавили працівників поліції можливості роз`яснити зазначені права, роз`яснення яких не передбачено у примусовому порядку із застосуванням заходів фізичного впливу.

Згідно з ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Статтею 279 КУпАП передбачено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Розгляд справи за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на місці складення протоколу не здійснювався, а під час її розгляду в суді ОСОБА_1 міг скористатися вказаними правами.

Крім того, протоколи про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. ст. 254, 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376 та є належним та допустимим доказом

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи технічних характеристик приладу (приладів), на який проводилася відеозйомка, не спростовує об`єктивність інформації, яка зібрана за допомогою зазначених приладів (портативний відеореєстратор службового автомобіля та нагрудних камер поліцейських (а.с. 1). Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення є посилання на відеоматеріали, що додаються до нього, зокрема, відеозапис (а.с. 11) з портативного відео реєстратора поліцейського марки «FIRMWARE №2017206», серійний номер №23210 із встановленого всередині салону службового автомобіля відео реєстратора марки «70mal/ Xiomi». Отже, долучені докази дають змоги встановити джерело походження відеозапису. Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані обґрунтовані висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозаписам, як належним та допустимим доказам та які не мають ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи і який відповідає вимогам ст. 251 КУпАП. З урахуванням наведеного, судом першої інстанції надано належну оцінку факту не безперервності відеозапису на предмет його належності та достатності для встановлення обставин справи.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Крижанівському Володимиру Петровичу строк на апеляційне оскарження постанови Ємільчинського районного суду Житомирської області від 07 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Крижанівського Володимира Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 07 травня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь