Справа № 485/1712/24
Провадження № 3/485/841/24
Постанова

іменем України

07 жовтня 2024 року м.Снігурівка

Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області Соловйов О.В., секретар судового засідання Гусарова І.М., за участю адвоката Баженова Д. В., потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділення поліції № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 124 КУпАП,

встановив:

07 серпня 2024 року інспектором СРПП ВП № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області Л. Корінь було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 480386 відповідно до якого 07 серпня 2024 року о 09:28 на трасі Т1508 (перехрестя між с. Кобзарці та м. Снігурівка) ОСОБА_2 керуючи автомобілем ВАЗ 21074, державний номерний знак НОМЕР_1 , не була уважна не стежила за дорожньою розміткою, не зреагувала на її зміну, не вибрала безпечної швидкості, не дотримувалась безпечної дистанції, в наслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем TOYOTA, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження , чим порушила п. 2.3, 12.1, 13.1 ПДР України.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

У судове засіданні ОСОБА_2 не з`явилась, про причини суд не повідомила. Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. На підставі ст.268 КУпАП суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_2 .

Захисник ОСОБА_2 адвокат Баженов Д. В. в судовому засіданні пояснив, що матеріали справи не містять доказів вини її підзахисної. На схемі місця ДТП не зазначено про те, що подія сталася на перехресті та зі схеми ДТП не зрозуміло де точка зіткнення транспортних засобів. Також пояснив, що на його думку винним у вчиненні ДТП є водій автомобіля TOYOTA, який перед початком маневру повороту ліворуч не переконався, що це буде безпечно.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 пояснив, що того дня він керував автомобілем TOYOTA, державний номерний знак НОМЕР_2 . Під`їжджаючи до перехрестя він завчасно увімкнув покажчик повороту ліворуч. Він подивився у дзеркало заднього виду на побачив на значній відстані автомобіль ВАЗ 21074. Коли він почав здійснювати маневр повороту ліворуч помітив автомобіль ВАЗ 21074, який здійснював маневр обгону, та намагався уникнути зіткнення однак уникнути зіткнення не вдалося. Також пояснив, що ДТП сталося з вини водія ВАЗ 21074, яка в супереч правилам дорожнього руху здійснила обгін на перехресті, яке позначене відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників, суд дійшов до таких висновків.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частин 1, 2 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Вимоги до протоколу про адміністративне порушення викладені у статті 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015року № 1376 (далі Інструкція).

Так, згідно статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Диспозиція 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Зі змісту статті 256 КУпАП випливає, що саме протокол про адміністративне правопорушення визначає межі судового розгляду.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо. Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

У протоколі про адміністративне правопорушення значено, що ОСОБА_2 порушила п. 13.1, 12.1, 2.3 ПДР України.

Пунктом 2.3. ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів; г) під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів; ґ) не забруднювати проїзну частину та смугу відведення автомобільних доріг; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; е) повідомляти дорожньо-експлуатаційним організаціям або уповноваженим підрозділам Національної поліції про виявлені факти створення перешкод для дорожнього руху; є) не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 07 серпня 2024 року не конкретизовано який саме з підпунктів пункту 2.3 ПДР України порушено ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 13.1. ПДР України передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Таким чином, пунктом 13.1. ПДР України передбачено обов`язок водія дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 07 серпня 2024 року вказано про недотримання ОСОБА_2 саме безпечної дистанції.

Відповідно до п. 1.10. ПДР України безпечна дистанція - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_2 було недотримано безпечної дистанції, зокрема зі схеми місця ДТП не вбачається де саме на проїзній частині сталося зіткнення. Як вбачається зі схеми ДТП розташування місця зіткнення прив`язано до місця розташування транспортних засобів, розташування яких, в свою чергу прив`язано до розташування дорожніх знаків 5.38.1. При цьому не зрозумілим на який відстані від краю проїзної частини та/чи від дорожньої розмітки, яка розділяє зустрічні потоки транспортних засобів розташовані, розташовані дорожні знаки 5.38.1.

Окрім того, зі слів адвоката Баженова Д, В., потерпілого ОСОБА_1 , а також з письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 07 серпня 2024 року, зіткнення сталося в той час як ОСОБА_2 на своєму автомобіля ВАЗ 21074 здійснювала обгін автомобіля TOYOTA, тобто не виключено, що до зіткнення автомобілі знаходилися на різних полосах для руху, та в момент здійснення повороту ліворуч водієм автомобіля TOYOTA сталося зіткнення. Також з долучених до протоколу фотознімків вбачається, що під час зіткнення контактували між собою права частина автомобіля ВАЗ 21074, а саме права передня та задня двері автомобіля, та ліва передня частина автомобіля TOYOTA.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої "доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом" (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ "розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення".

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не може бути притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП, оскільки матеріалами справи не підтверджено факту порушення останньою п. 13.1, 12.1, 2.3 ПДР України.

Згідно з ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і (або) складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд дійшов висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Щодо тверджень потерпілого ОСОБА_1 про порушення ОСОБА_2 правил обгону на перехресті, суд звертає увагу на те, що як було значено вище, саме протокол про адміністративне правопорушення визначає межі судового розгляду, та, оскільки, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано про порушення ОСОБА_2 правил обгону, в тому числі і на перехресті, суд не досліджує питання порушення останньою правил обгону на перехресті.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 283, ст. 284 КУпАП,

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови, через Снігурівський районний суд Миколаївської області.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2024 року.

Суддя О.В. Соловйов