Постанова

Іменем України

22 січня 2024 року

м. Київ

провадження №33/824/752/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О. Ф.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Твердохліба Максима Миколайовича

на постанову Миронівського районного суду Київської області

в складі судді Поліщука А. С.

від 28 листопада 2023 року

у справі №371/1579/23 Миронівського районного суду Київської області

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП

громадянина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

У С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2023 року інспектором СРПП ВП №2 Обухівського РУП старшим сержантом поліції Даніловим О. В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №483872 про те, що громадянин ОСОБА_1 , 22.10.2023, о 20 год. 05 хв., на 108 км автодороги Київ-Знам`янка, керуючи автомобілем «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, залишив місце події, чим порушив пункт 10.1, Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Постановою Миронівського районного суду Київської області від 28 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк1 (один) рік.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - Твердохліб М. М. подав апеляційну скаргу, в якій посилався на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в діях ОСОБА_1 не було прямого умислу приховати факт ДТП, адже інший водій вчинив ДТП і залишив місце пригоди, а ОСОБА_1 лише наздоганяв його з метою зупинити його та не дати втекти.

Вказав, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбачені ст. 122-4 КУпАП, а тому суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

За вказаних обставин просив скасувати постанову Миронівського районного суду Київської області від 28.11.2023 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Разом з апеляційною скаргою скаржник також подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Миронівського районного суду Київської області від 28.11.2023.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження, посилалася на те, що про розгляд справи не був повідомлений судом. Копію постанови отримав 16.12.2023 засобами поштового зв`язку.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Як вбачається з матеріалів справи 28.11.2023 судом першої інстанції винесено оскаржувану постанову.

З апеляційною скаргою захисник ОСОБА_1 - Твердохліб М. М. звернувся 21.12.2023, тобто з пропуском строку, передбаченого ст. 294 КУпАП.

Разом з тим, як вже зазначалось вище, в клопотанні про поновлення строку скаржник зазначив, що ОСОБА_1 про розгляд справи не був повідомлений, копію оскаржуваної постанови отримав 16.12.2023, тому просив визнати причини пропуску строку поважними.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, постанову винесено за відсутності ОСОБА_1 , матеріали справи не містять доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи в суді першої інстанції. Згідно зворотного поштового повідомлення, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 16.12.2023 (а.с. 23).

З огляду на викладене, суд вважає, що наведені скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду є поважними.

Також суд враховує, що частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права" (рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36).

Ураховуючи викладене та виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та поновлення захиснику ОСОБА_1 - Твердохлібу М. М. строку на апеляційне оскарження постанови Миронівського районного суду Київської області від 28.11.2023.

У судове засідання, призначене на 22.01.2024 ні ОСОБА_1 , ні його захисник Твердохліб М. М. не з`явилися, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені своєчасно та належним чином.

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

22.01.2024 на електронну адресу суду надійшли листи, відправленні з електронної пошти, яка зазначена як пошта захисника Салати С. В. - Твердохліба М. М., які зареєстровані за вх.№8194 та вх.№8311 о 10:34 год та 11:20 год відповідно. У вкладеннях електронного листа прикріплено скан-копію клопотання Твердохліба М. М. про відкладення розгляду справи. Разом з тим, дані документи не містять кваліфікованого електронного підпису особи, яка зверталася до суду з вказаним клопотанням. Крім того, до клопотання не долучено доказів неможливості прибуття в судове засідання захисника у зв`язку із хворобою. Відтак суд вважає неповажними причини неявки в судове засідання захисника ОСОБА_1 - Твердохліба М. М .

Салата С. В. не звертався до суду з клопотанням про відкладення судового засідання, призначеного на 22.01.2024, з зазначенням поважних причин і такі докази до суду не подавалися.

За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без їх участі у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП. Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 122-4 КУпАП.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - це дії учасника ДТП, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Отже, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, оскільки спрямовані на приховання факту ДТП. Вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені правила дорожнього руху і прагне до цього.

З матеріалів справи вбачається, що 22.10.2023, приблизно о 20 год. 05 хв., на автодорозі Київ-Знам`янка, 108 км, сталася ДТП за участю автомобілів «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля «ЗАЗ 110308», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4

22.10.2023 було складено два протоколи відносно ОСОБА_4 , першийза ст. 124 КУпАП (порушення ПДР, що призвело до ДТП), протокол ААД №483870 та другий за ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом у стані сп`яніння), протокол ДПР №183259. А відносно ОСОБА_1 було складено протокол серії ААД №483872 за ст. 122-4 (залишення місця ДТП).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №483872 від 22.10.2023, громадянин ОСОБА_1 , 22.10.2023, о 20 год. 05 хв., на 108 км автодороги Київ-Знам`янка, керуючи автомобілем «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, залишив місце події, чим порушив пункт 10.1,за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП (а.с. 1).

Враховуючи, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться у межах складеного протоколу, обставини справи щодо події ДТП не можуть бути предметом даного апеляційного розгляду.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 , що стосуються обставин справи про залишення місця ДТП, останній зазначив, що залишив місце ДТП у зв`язку із тим, що винуватець ДТП не зупинився, а поїхав далі, навіть після звукового сигналу продовжив рух та тікав (а.с. 8).

Письмові пояснення ОСОБА_4 в повному обсязі стосуються обставин вчинення ДТП та не містять жодної інформації щодо обставин залишення місця ДТП (а.с. 7).

З рапорту інспектора Кудлая М. І. від 22.10.2023 вбачається, що 22.10.2023, о 20 год. 12 хв., надійшло повідомлення від заявника - ОСОБА_1 про те, що 22.10.2023, о 20 год. 12 хв., за невстановленою адресою в м. Миронівка, 15 хвилин тому сталось ДТП, у учасників якого відбувається конфлікт і другий водій намагався покинути місце ДТП, але заявник наздогнав його. У результаті відпрацювання зазначено, що працівниками поліції складено протокол серії ААД №484870 за ст. 124 КУпАП відносно громадянина ОСОБА_4 (а.с. 5).

У схемі місця ДТП зазначено, що її складено за адресою: вул. Перемоги в м. Миронівка, тобто відмінною від адреси місця ДТП, вказаної у протоколі. При цьому на схемі за вказаною адресою присутні обидва автомобілі учасників ДТП (а.с. 6)

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою скаржник зазначав, що в діях ОСОБА_1 не було прямого умислу приховати факт ДТП.

Апеляційний суд погоджується з такими доводами з огляду на наступне.

Як вже зазначалось вище, з протоколу серії ААД №483872, що ДТП відбулося на 108 км автодороги Київ-Знам`янка, в той час як в схемі місця ДТП вказано іншу адресу, а саме вул. Перемоги в м. Миронівка, що вказує на те, що обидва учасники знаходилися не за місцем де сталася ДТП.

Разом з тим, з урахуванням пояснень ОСОБА_1 , щодо обставин залишення ним місця ДТП, а саме з метою наздогнати винуватця ДТП, а також з урахуванням, того, що саме відносно іншого водія було складено протоколи за ст. 124 та ст. 130 КУпАП, а також, враховуючи обставини, зафіксовані у рапорті поліцейського, під час формування фабули ЄО № 4193 від 22.10.2023, і такі докази кореспондуються між собою і свідчать про те, що ОСОБА_1 залишив місце ДТП не з метою приховання такої пригоди чи обставин її скоєння, що виключає наявність прямого умислу в його діях. Крім того, саме ОСОБА_1 повідомив поліцію про настання події, а також факт залишення місця ДТП з метою наздогнати іншого учасника ДТП.

Більше того, матеріали не місять доказів, що такі дії ОСОБА_1 спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів, щодо встановлення (розшуку) його, як учасника ДТП та розшуку транспортного засобу.

Стосовно складеного відносно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення, то за обставин відсутності доказів, підтверджуючих обставини, викладених у диспозиції, сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Отже, наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності свідчать про відсутність прямого умислу в діях ОСОБА_1 щодо залишення місця ДТП, тому спростовують обставини, викладені у диспозиції протоколу.

За таких обставин, суд першої інстанції, дослідивши у судовому засіданні наявні у справі докази, у сукупності з іншими дослідженими у справі доказами, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

За наведених обставин суд апеляційної приходить до висновку про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

За встановлених обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню, провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 247, 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_1 - Твердохліба Максима Миколайовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Миронівського районного суду Київської області від 28 листопада 2023 року - задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_1 - Твердохлібу Максиму Миколайовичу строк на апеляційне оскарження постанови Миронівського районного суду Київської області від 28 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Твердохліба Максима Миколайовича - задовольнити.

Постанову Миронівського районного суду Київської області від 28 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП - закрити на підставі п. 1. ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. Ф. Мазурик