ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2337/24 Справа № 202/9433/24 Суддя у 1-й інстанції - Дребот І. Я. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року м. Дніпро

Суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Єпіка С.О.

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 153 гривні на користь держави, стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно із постановою суду першої інстанції, 12.07.2024 року о 03 годині 43 хвилин, по проспекту Миру 93 в Індустріальному районі в м. Дніпро, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом KIA RIO, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснював шляхом увімкнення проблискових маячків синього і червоного кольорів та звукового сигналу. Своїми діями у цій частині ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.4, 8.9Б Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП,

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що оскаржувана постанова винесена з грубим порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом не було надано належної оцінки доказам та обставинам справи, що потягло за собою необґрунтоване визнання його винуватим.

Так, матеріали та докази, які були наявні у справі про адміністративне правопорушення № 202/9433/24 за ч.1 ст. 122-2 КУпАП, а саме протокол про адміністративне правопорушення та рапорт поліцейського, жодним чином не підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, а суд першої інстанції замість того, щоб закрити справу на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, самостійно розпочав збирати докази, що є недопустимим.

Вказує, що всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доведені сукупністю належних і допустимих доказів.

Зазначає, що суд першої інстанції 28.08.2024 при розгляді по суті справи№ 202/9433/24 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 самостійно відшукав докази нібито винуватості останнього, посилаючись при цьому на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2024 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка на той час не набрала законної сили, чим не дотримався вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод в частині принципу рівності сторін і вимог змагального процесу та права особи на захист.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Єпіка С.О., які апеляційну скаргу підтримали, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за невиконання водієм вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Згідно п. 2.4. Правил дорожнього руху України, на вимогу працівника поліції водій зобов`язаний зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Відповідно до п. 8.9. Правил дорожнього руху, вимога про зупинку транспортного засобу може бути подана зокрема за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу, або за допомогою гучномовного пристрою.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 122802 від 12.07.2024 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; копію електронного рапорту поліцейського ОСОБА_2 , з якого вбачається, що 12.07.2024 року під час патрулювання у місті Дніпро, по проспекту Миру було помічено транспортний засіб КІА RIO д.н.з. НОМЕР_1 , який порушив вимогу дорожнього знаку 5.7.2 «Виїзд на дорогу з одностороннім рухом», тому працівниками було прийнято рішення зупинити даний транспортний засіб згідно ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», увімкнувши спеціальні проблискові світлові та звукові сигнали, але водій не виконуючи вимог про зупинку, почав прискорювати рух. Зупинившись біля будинку № 93 по проспекту Миру водій вибіг з автомобіля та почав втікати. Працівниками поліції було прийнято рішення наздогнати водія. Водій при затриманні почав чинити опір, тому було прийнято рішення про застосування спеціального засобу - кайданки та затримання водія (затримання о 03:45 застосування кайданок о 03:46 год). Попередити водія про затримання та застосування спец засобів не було змоги. Під час спілкування виявлено ознаки сп?яніння, від проходження огляду на стан сп?яніння водій на місці зупинки відмовився. Доставлено до найближчої лікарні, від проходження в лікарні відмовився, що зазначено відповідним висновком лікаря.

Крім того, постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 вересня 2024 року у справі № 202/9455/24, провадження № 33/803/2336/24, було залишено без змін постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у межах тої самої події, з якої випливає притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 у межах даного провадження.

При цьому судами було встановлено, що ОСОБА_1 12 липня 2024 року, о 03 годині 43 хвилин, в м. Дніпро, Індустріальному районі, по проспекту Миру, 93, керував транспортним засобом KIA RIO, д.н.з., НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки відмовився. Доставлений до найближчої лікарні, де від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, про що зазначено у висновку КП «ДБКЛПД» ДОР від 12.07.2024, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того дослідженим відеозаписом було встановлено, що автомобіль працівників поліції переслідував автомобіль KIA RIO д.н.з. НОМЕР_1 , який, не зупинившись на вимогу поліцейських, подану за допомогою проблискових маячків, збільшив швидкість, намагаючись утекти, повернув та за рогом, о 03:43:02 годині, видно, як ОСОБА_1 виходить з водійського місця уже припаркованого транспортного засобу та біжить від працівників поліції, які його переслідують та, наздогнавши, здійснюють адміністративне затримання. Дана обставина підтверджується також дослідженим судом протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 12.07.2024 року.

Даючи оцінку вищевказаним відомостям та доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, зафіксованим у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, та доведеність вини останнього поза розумним сумнівом

Суд апеляційної інстанції, погоджуючись з оскаржуваною постановою, вважає, що водій ОСОБА_1 не міг не бачити світлові сигнали, які за допомогою проблискових маячків подавав поліцейський автомобіль, що переслідував автомобіль під його керуванням, та не чути звукові сигнали, що йому подавалися, втім у порушенні вимог ПДР України вимогу про зупинку транспортного засобу не виконав та почав збільшувати швидкість автомобіля, намагаючись втекти.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , які полягають у тому, що суд першої інстанції самостійно розпочав відшукувати докази у справі та у подальшому їх неправомірно використав, не можуть бути прийняті до уваги.

Так, з фактичних обставин провадження вбачається, що відносно ОСОБА_1 із тих самих фактичних обставин було складено два окремих протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що розглядався у межах провадження у справі № 202/9455/24, та за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, що розглядається у межах провадження у даній справі. Обидві вказаних справи про адміністративні правопорушення одночасно надійшли у провадження того самого судді суду першої інстанції та були ним розглянуті окремо. При цьому в оскаржуваній постанові суд послався на докази винуватості ОСОБА_1 , наявні в матеріалах справи № 202/9455/24 щодо тої самої особи за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції, зважаючи на межі апеляційного розгляду, встановлені ч. 7 ст. 294 КУпАП, не вдається до детального обговорення обгрунтованості незастосування судом першої інстанції порядку, передбаченого ч. 2 ст. 36 КУпАП, втім вважає за необхідне зазначити, що використання судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення доказів, наявних в іншій справі про адміністративне правопорушення щодо тієї самої особи та з тих самих фактичних обставин, яка одночасно перебуває у провадженні того самого складу суду, не може розцінюватись як самостійне збирання судом доказів винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, яке могло б свідчити про небезсторонність суду і становити порушення права ОСОБА_1 на захист.

Зважаючи на викладене, доводи апелянта не спростовують правильності встановлення судом фактичним обставинам події та кваліфікації дій ОСОБА_1 . Їх належить розцінити як форму захисту, спрямовану на уникнення адміністративної відповідальності шляхом оспорювання з формальних міркувань доказів, якими його винуватість доводиться поза розумним сумнівом.

При розгляді справи судом істотних порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або істотних порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця