Справа № 202/7655/24
Провадження № 3/202/6126/2024
ПОСТАНОВА

19 липня 2024 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Кухтін Г.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №174200 від 10.06.2024 року, 04.06.2024 року о 21:00 год, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 не виконує батьківські обов`язки щодо виховання своєї малолітньої дитини - ОСОБА_2 2023 року народження, а саме дитина має неохайний вигляд, за місцем мешкання антисанітарні умови, батько дитини - ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого дитина випала з візочка, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП розглядає адміністративний матеріал за її відсутності.

Вирішуючи справу про адміністративне правопорушення виходжу з наступного.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Стаття 150 Сімейного Кодексу України містить перелік обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, серед яких зокрема, виховування дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка до самостійного життя; повага до дитини; заборони будь-яких видів експлуатації батьками своєї дитини; заборони фізичних покарань дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП доведено в повному обсязі, що підтверджується зібраними матеріалами у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, який підписано ОСОБА_1 без зауважень; рапортом працівника поліції у відповідності до якого за заявою ОСОБА_4 було здійснено виклик працівників поліції за адресою: АДРЕСА_2 де перебував чоловік, якого встановлено як ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння з малолітньою дитиною, яку він впустив на землю внаслідок чого в нього подряпалося обличчя, згодом на місце прибула мати - ОСОБА_1 , яка повідомила, що залишила сина на бать щоб він за ним прослідкував; копією рапорту працівника поліції у відповідності якого було вилучено дитину та направлено до медичного закладу для надання допомоги за наявних тілесних ушкоджень; та іншими матеріалами справи.

Наявними даними встановлено, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, яка безвідповідально віднеслася до виконання своїх батьківських обов`язків і залишила свого малолітнього сина - ОСОБА_6 2023 року народження з його батьком - ОСОБА_5 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння та посеред вулиці допустив падіння дитини на землю від чого та отримала тілесні ушкодження і її в подальшому було направлено до медичного закладу для надання допомоги, разом з тим було встановлено, що дитина має неохайний вигляд, а тому такі усвідомлені дії ОСОБА_1 призвели до негативних наслідків, що поставили під загрозу здоров`я її малолітнього сина.

При визначенні розміру і виду стягнення, з огляду на обставини справи, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці ступінь її вини, майновий стан та обставини, що обтяжують чи пом`якшують її відповідальність, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 , стягнення у вигляді штрафу, яке буде достатньою мірою відповідальності, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягнення судового збору в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.: 184; 40-1; 283-284; 287; 307-308 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накласти на неї стягнення вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що становить 1700 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,6 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст.ст. 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, через установу банку України.

Роз`яснити, що у разі не сплати штрафу в п`ятнадцяти денний строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом, котрий передбачає подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Г.О. Кухтін