Головуючий в суді І інстанції - Хижний Р.В.
Головуючий - Олійник В.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Олійник В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Гончаренка Олексія Олександровича , який діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Згурівського районного суду Київської області від 29 травня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Згурівського районного суду Київської області від 29 травня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно з постановою суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №182130 від 17.03.2024 року ОСОБА_2 17.03.2024 року о 18 год. 55 хв. по вул. Шкільній в с. Жуківка керував мотоциклом «Мінськ» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме хитка хода, нерозбірлива мова, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на місці зупинки та у лікувальному закладі відмовився під відеозапис нагрудної камери, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Своїми діями особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 вчинив відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, Гончаренко О.О. - захисник ОСОБА_2. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Також просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Згурівського районного суду Київської області від 29 травня 2024 року. Клопотання мотивоване тим, що не погоджуючись з вказаним рішенням, у строк, визначений ст.294 КУпАП - 03.06.2024 року, захисником ОСОБА_3 - адвокатом Гончаренком О.О. на нього подано апеляційну скаргу.

19.06.2024 року о 03 год. 49 хв. через систему «Електронний суд» захиснику надійшла постанова Київського апеляційного суду від 18.06.2024 року про повернення апеляційної скарги.

Рішення мотивоване тим, що до апеляційної скарги не долучено витяг з договору про надання правової допомоги із зазначенням відсутності у захисника обмежень прав на вчинення окремих дій в інтересах клієнта згідно укладеного з останнім договору.

При цьому, апеляційний суд звернув увагу на те, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з апеляційною скаргою до суду.

Зазначені аргументи вважає достатнім обґрунтуванням того, що строк на апеляційне оскарження постанови Згурівського районного суду Київської області від 29 травня 2024 року у справі №365/210/24 щодо ОСОБА_2 стороною захисту пропущений з поважних причин та має бути поновлений апеляційною інстанцією.

Скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 надав згоду на проходження огляду, яку працівники поліції сприйняли, але склали на нього протокол та покинули місце його зупинки у зв?язку з необхідністю обслуговування іншого виклику, який прийшов їм на службовий планшет. ??

Зазначає, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не направлявся на огляд до закладу охорони здоров`я, зокрема усної вимоги, з боку працівників поліції та вручення йому письмового направлення на такий огляд не було. Звертає увагу суду на ??порушення права на захист ОСОБА_2 , що проявилося у відсутності роз`яснення йому з боку працівників поліції його прав та обов`язків, а також порядку проходження огляду протягом всього часу спілкування з ним.

Крім того, ??протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 складено з грубим порушення чинного законодавства, зокрема, за відсутності останнього, без роз`яснення йому прав і обов`язків, без ознайомлення зі змістом документу, а також має місце виправлення внесених до нього відомостей.

Вказує також, що ОСОБА_2 не відсторонювався від керування транспортним засобом.

Таким чином, враховуючи наведене, вважає що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, апеляційним судом у судове засідання викликався працівник патрульної поліції ВПД №1 Броварського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції Дяченко О.М., яким складався протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №182130.

В судовому засіданні апеляційної інстанції поліцейський Дяченко О.М. пояснив, що 17.03.2024 року в вечірній час патрульною поліцією був помічений мотоцикл, водій якого не впевнено тримався на трасі та їхав без шолома, що було вагомими причинами для зупинки водія. Поліцейськими було подано сигнал водія для зупинки, проте водій мотоцикла не зупинився, а навпаки почав тікати від патрульного автомобіля. Через деякий час водій мотоцикла не впорався з керуванням, мотоцикл наїхав на бордюр та впав. Коли поліцейські підійшли, то побачили, що водій мотоцикла, яким виявився ОСОБА_2 , мав ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, сильний запах перегару з рота. Внаслідок падіння у ОСОБА_2 помітно виступила кров в області голови. Після чого, поліцейськими запропоновано надати ОСОБА_2 медичну допомогу, зокрема викликати швидку допомогу, проте ОСОБА_2 відмовився, зазначивши, що лікуватиметься вдома. Після цього поліцейський запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального приладу, на що ОСОБА_2 відмовився. Також ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у лікарні, від чого останній теж відмовився. Зазначає, що ОСОБА_2 казав, що піде додому випити таблетку та повернеться. Поліцейські почекали приблизно 15-20 хвилин, проте ОСОБА_2 не повернувся і стало зрозуміло, що ОСОБА_2 таким чином намагається уникнути відповідальності. Потім вони поїхали на виклик, що надійшов в розпорядження їх наряду. По закінченню через невеликий проміжок часу працівники поліції повернулись на місце зупинки ОСОБА_2 , однак останній так і не повернувся. Таким чином, по факту відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння було складено протокол про адміністративне правопорушення. Копію протоколу не було вручено ОСОБА_2 , оскільки останній втік з місця події.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, а також працівника патрульної поліції Дяченка О.М. , суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 289 КУпАП, скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Беручи до уваги вказані у клопотанні про поновлення строку обставини, враховуючи положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку Гончаренком О.О. - захисником ОСОБА_2 на апеляційне оскарження постанови Згурівського районного суду Київської області від 29 травня 2024 року та вважає за доцільне його поновити.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно приписів ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд, у відповідності з вимогами ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя суду першої інстанції всебічно розглянув справу, об`єктивно оцінив добуті докази, з`ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення і дав їм вірну оцінку.

Визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що докази, що містяться в матеріалах справи, є належними, допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За положеннями ст.16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Суддею враховано фактичні обставини справи та докази, які свідчать про те, що водій ОСОБА_2 17.03.2024 року о 18 год. 55 хв. по вул. Шкільній в с. Жуківка керував мотоциклом «Мінськ» (державний номерний знак НОМЕР_2 ) з явними ознаками алкогольного сп`яніння та від проходження огляду на місці зупинки та у лікувальному закладі відмовився під відеозапис нагрудної камери, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 182130 (а.с.2);

- копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 182130 (а.с.3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, або перебування під впливом лікарських препаратів, яким зафіксовано відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки (а.с. 4);

- направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, яким зафіксовано відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в умовах закладу охорони здоров`я - КНП «Згурівська лікарня» (а.с.5);

- відеозаписами портативного відеореєстратора та бодікамери, якими зафіксовано керування ОСОБА_2 транспортним засобом, наявність у останнього ознак алкогольного сп`яніння та його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу та в закладі охорони здоров`я (а.с.6).

Ставити під сумнів дані докази у суду немає підстав, оскільки вони отримані у відповідності до вимог закону.

Зазначена у протоколі інформація відповідає обставинам, зафіксованим на долученому до протоколу відеофайлі, тому доводи апеляційної скарги щодо порушення працівниками патрульної поліції порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння та складення протоколу про адміністративне правопорушення, не беруться до уваги апеляційним судом, так як з відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння.

Слід зазначити, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України і утворює самостійний склад правопорушення, так само, як і за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги суд не може прийняти до уваги, оскільки вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, зазначені ним порушення спростовуються матеріалами справи, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП, з матеріалів справи не вбачається і вони не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, на підставі зібраних у справі доказів, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 cкладу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги Гончаренка О.О. - захисника ОСОБА_2.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання Гончаренка Олексія Олександровича , який діє в інтересах ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити Гончаренку Олексію Олександровичу , який діє в інтересах ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Згурівського районного суду Київської області від 29 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу Гончаренка Олексія Олександровича , який діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Постанову судді Згурівського районного суду Київської області від 29 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.І. Олійник