Номер провадження 3/523/5456/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2024 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Лупенко А.В. розглянувши матеріали справи, які надійшли з УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із вищою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, раніше не судимого,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

Встановив:

Відповідно до адміністративних матеріалів, 24.07.2024р., приблизно о 23год. 05хв., ОСОБА_1 керував електросамокатом по вул. Ген. Бочарова,60 у м. Одесі, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія на місці зупинки, проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер 7510», тест 1404, результат якого становить 0,69% проміле, тим самим, водій порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні, Камишинцев свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав та просив закрити провадження по справі, на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв?язку з вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності, аргументуючи це тим, що він перебуває на військовій службі на посаді командира малого бойового катера в/ч НОМЕР_1 , на теперішній час виконує бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями). Зокрема вказав, що в той день, приблизно о 17год.30хв., він поїхав до додому для вирішення сімейних питань. Перебуваючи поза місцем проживання, у зв`язку з спекотними погодними умовами, вжив пляшку пива. Приблизно о 21год. 30хв., він отримав сповіщення про виліт в напрямку м. Одеси ворожих БпЛА та щоб найшвидше дістатися до місця проживання для збору речей і виїзду до місця служби (з водієм на службовому транспорті) для виконання заходів протиповітряної оборони критичної інфраструктури, він взяв напрокат електросамокат, при цьому розуміючи, що керувати ним не потрібно. Приблизно о 23год. 05хв. був зупинений працівниками патрульної поліції, які склали відносно нього протокол.

Окрім того, ОСОБА_2 надано довідку щодо перебування останнього у лавах ЗСУ та витяг із навігаційно-вахтового журналу із зазначенням інформації про пуск БпЛА.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суддя дійшов наступних висновків.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст.245 КУпАП є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, вирішуючи питання щодо винуватості та притягнення особи до адміністративної відповідальності, має бути перевірена наявність обставин, що виключають притягнення особи до відповідальності.

Так, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом статей 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акту крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо. Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): - небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; - при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; - шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Враховуючи встановлені обставини, суддя приймає до уваги доводи про те, що Камишинцев діяв у стані крайньої необхідності, при цьому слід звернути увагу на те, що останній є командиром малого бойового катеру в/ч НОМЕР_1 , виконував бойове завдання, позбавлення права керування транспортними засобами старшого лейтенанта ОСОБА_2 може мати негативні наслідки для виконання завдань із відсічі збройної агресії російської федерації.

Аналізуючи наведене вище, суддя приходить до висновку, що Камишинцев діяв в стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність, зокрема, виконував завдання військової частини. Заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. Окрім того, слід звернути увагу, що на теперішній час Камишинцев до адміністративної відповідальності не притягувався.

Згідно з приписами п.4 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за наступних обставин - вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони, відповідно суддя приходить до висновку про відсутність поставленого у вину патрульною поліцією в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку із чим, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП, а саме вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Керуючись ст.ст.130, 247, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП за обставин вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

У разі вилучення посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 - повернути за належністю останньому.

Копію постанови направити для виконання до Управління патрульної поліції в Одеській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 10-днів з дня винесення.

Суддя А.В.Лупенко