Провадження № 3/161/4830/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 26 вересня 2024 року

суддя Луцького міськрайонного суду Філюк Т.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

- за ст. 124, 122-4, ч.4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали щодо ОСОБА_1 про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4, ч.4 ст. 130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 102953 від 20.07.2024 вбачається, що 20.07.2024 о 15.20 год водій ОСОБА_1 по вул. Кравчука, 15 в м.Луцьку керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, під час руху, при русі заднім ходом допустив зіткнення з транспортним засобом Opel Insignia, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Свої діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.9 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 102958 від 20.07.2024 вбачається, що 20.07.2024 о 15.20 год водій ОСОБА_1 по вул. Кравчука, 15 в м.Луцьку керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 допустив зіткнення з транспортним засобом Opel Insignia, д.н.з. НОМЕР_2 , після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний. Свої діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.10.в ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 102964 від 20.07.2024 вбачається, що 20.07.2024 о 16.20 год водій ОСОБА_1 по вул. Кравчука, 15 в м.Луцьку керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , після скоєння дорожньо-транспортної пригоди за його участі та проведення огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, вживав алкоголь. Свої діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 «Є» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.4 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. В поданих 05.09.2024 року до суду письмових поясненнях вказує, що визнає свою вину у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124,122-4 КУпАП. Заперечує вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, та просить закрити провадження у справі за даною статтею. Вказує, що матеріали справи не містять доказів вживання алкогольних напоїв після вчинення ДТП.

За змістом ст.ст.245, 280КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.124 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна ,а за ст.122-4 КУпАП, - у залишенні водіями транспортних засобів місця ДТП, до якої вони причетні.

Пунктами 2.3«б»,13.1ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001року №1306 передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до п.2.10 (а) ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

З аналізу вищенаведених норм КУпАП та ПДР України вбачається, що відповідальність за ст.124 КУпАП може настати лише для учасника дорожнього руху, який порушив Правила дорожнього руху і внаслідок чого виникло пошкодження, зокрема транспортного (их) засобу (ів), а за ст.122-4 КУпАП, - за залишення учасником дорожнього руху місця ДТП, до якої він причетний.

В матеріалах справи наявні докази, які прямо вказують про порушення водієм автомобіля марки Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 п.10.9 ПДР України, що фактично є у прямому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та відповідно пошкодження транспортного засобу, а також про залишенням місця ДТП, до якої вона причетна (п.2.10 «а» ПДР України).

Повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності суд приходить до переконання, що в прямому причинному зв`язку із виникненням ДТП є дії водія автомобіля марки Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , оскільки він порушив п.10.9 ПДР України. Також в діях водія ОСОБА_1 наявне порушення п.2.10 «а», так як він залишив місце ДТП до якої причетний.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, ст.124 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

Що стосується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 4 КУпАП, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП.

У постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 204/8036/16-а сформульовано правовий висновок, згідно якого адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Відповідно до п. 2.10 (є) ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Так, відповідальність за ч.4 ст.130 КУпАП настає за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Тобто, при притягненні особи до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП необхідним є доведення факту вживання водієм транспортного засобу алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі після ДТП за її участі або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

З аналізу наведених вимог закону вбачається, що диспозиція ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачає два склади адміністративного правопорушення: 1) вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), 2) або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Таким чином, вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та одночасно є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення.

Для притягнення особи до відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП по такому складу адміністративного правопорушення має бути доведено факт здійснення дорожньо-транспортної пригоди, а також встановлено факт вживання особою алкоголю після вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з цим, під час дослідження матеріалів справи, зокрема відеозапису з бодікамери працівника поліції та Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 20.07.2024, встановлено, що водій ОСОБА_1 від огляду відмовився, тобто такий огляд не проводився. Доказів, які б підтвердили факт вживання алкоголю після вчинення ДТП матеріали справи не містять, у зв`язку з чим, суд не має можливості належним чином встановити, чи мав місце факт вчинення ним правопорушення.

Отже, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 102964 від 20.07.2024 оцінка правопорушення не відповідає дійсним обставинам справи, що встановлені в судовому засіданні та підтверджені матеріалами справи. Будь-які інші достатні докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП відсутні.

Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак. Відсутність хоча б однієї ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому. За таких обставин, відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 після вчинення дорожньо-транспортної пригоди вживав алкогольні напої, не знайшли свого підтвердження належними доказами.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні об`єктивні ознаки за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.4 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП, в даному випадку - органи Національної поліції.

Дослідивши всі докази у провадженні, в їх сукупності, слід визнати, що вони є суперечливими, а тому не можуть бути розцінені як такі, що беззаперечно вказують на доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.10є Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на обставини, встановлені під розгляду справи, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне, суд доходить висновку, що наявною сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, а тому.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

СПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст.130 КУпАП, суд приходить висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, оскільки судом встановлено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, тому з врахуванням вимог ч.2 ст. 36 КУпАП на нього слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції ст.122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки, наслідки вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 36, 38 40-1,247, 283, 284, 287 КУпАП, на підставі 12, 122-4 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

(Реквізити сплати: рахунок отримувача: UA0003001; назва отримувача коштів: ГУК у Волинській області/Волинська область/21081300; код отримувача (код ЄДРПОУ) 38009371; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банка отримувача (МФО) 899998).

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605(шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

(Реквізити сплати: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106).

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т. М. Філюк