Справа № 541/1009/24
Номер провадження3/541/428/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Городівський О.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №750928 від 16.03.2024 року, 16 березня 2024 року о 20 годині 28 хвилин у м. Миргород по вул. Сорочинська, 35, водій ОСОБА_1 керував т.з. «OPEL VECTRA» днз НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився як на місці зупинки т.з., так і в медичному закладі у встановленому законом порядку, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, чим порушив п. 2.5 ПДР України, відповідальність за який передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання, призначене на 10 годину 00 хвилин 18.10.2024 ОСОБА_1 не з`явився. 17.10.2024 надав до суду клопотання, у якому просив відкласти розгляд справи на іншу дату, в зв`язку з хворобою. Вказав, що підтверджуючий медичний документ буде надано до суду після одужання і видачі його на руки лікувальним закладом.

Захисник адвокат Яковенко Г.М. також не з`явився у судове засідання, просив відкласти розгляд справи на іншу дату, так як в телефонному режимі ОСОБА_1 повідомив його що захворів.

Вирішуючи питання про відкладення судового розгляду, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 березня 2024 року адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 передано на розгляд суду та призначено судове засідання на 15 год 00 хв. 17 квітня 2024 року.

12 квітня 2024 року до суду надійшло клопотання адвоката Яковенка Г.М. про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю його в іншому судовому засіданні, яке було задоволено суддею.

13 травня 2024 року надійшло клопотання захисника ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, у зв`язку із його хворобою. Разом з тим, в наступне судове засідання доказів тимчасової непрацездатності адвоката Яковенка Г.М. суду не надано.

28 червня 2024 року адвокатом Яковенком Г.М. до суду подано клопотання про відкладення розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у зв`язку із зайнятістю останнього. Судове засідання призначено на 09 год. 00 хв 03.09.2024.

У подальшому, 03 вересня 2024 року до суду надійшло клопотання захисника Яковенка Г.М. про відкладення розгляду справи, у зв`язку із хворобою ОСОБА_1 . Разом з тим, в наступне судове засідання доказів тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 суду не надано.

Таким чином, ОСОБА_1 не з`являється в судові засідання, а його адвокат подає до суду необґрунтовані клопотання про відкладення розгляду справи, які суд розцінює як затягування розгляду справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на викладене, враховуючи те, що судом неодноразово відкладались засідання за клопотаннями захисника Яковенка Г.М., однак ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання 18.10.2024 не з`явилися, доказів поважності причин неявки в судове засідання суду не надано, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, так як неодноразові заявлення клопотань про відкладення розгляду справи на думку суду свідчать про затягування останніми судового розгляду та за своєю суттю є зловживанням процесуальними правами та обов`язками, передбаченими КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, з подальшими змінами, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння, регламентовані ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За приписами п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує доставку водія транспортного засобу до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (п. 9 р. ІІ Інструкції).

Таким чином, Інструкцією передбачено, що визначення ознак щодо можливості знаходження водія у стані наркотичного сп`яніння відноситься до компетенції поліцейських. У випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу знаходиться у стані сп`яніння, водій, на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд. Законодавством не передбачено право водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.

Проте, вимоги пункту 2.5 ПДР ОСОБА_1 дотримано не було. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

На виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудних камер поліцейських щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно гр. ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Долучені до матеріалів справи відеозаписи повністю відображають події, які відбулися 16.03.2024 щодо обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Суд вважає, що відеозаписи, залучені інспекторами поліції як безумовний доказ у справі, повністю відповідають вимогам Інструкції та є безперервними. Будь-яких фактичних даних, які б спростували чи ставили під сумнів достовірність відеозаписів не надано.

Зафіксовані відеозаписами обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських, які діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому суд приймає його як належний доказ у справі.

За положеннями Інструкції визначення ознак щодо можливості знаходження водія у стані сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських, а перевірка наявності чи відсутності у водія такого стану в порядку медичного огляду у відповідному медичному закладі. Тому, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу знаходиться у стані сп`яніння, водій, на вимогу поліцейських за положеннями п. 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд.

Окрім того, п.п. 3, 4 Розділу ІІІ Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, метою котрого є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння (п.п. 7, 8 розділу ІІІ Інструкції).

Згідно з п. 12 розділу ІІІ Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу (п. 13 р. ІІІ Інструкції).

Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений (п. 14 р. ІІІ Інструкції).

Слід зазначити, що положення п. 13 р. ІІІ Інструкції не зобов`язує лікаря використовувати для дослідження кров, а надає йому можливість її використання, якщо в обстеженої особи неможливо взяти зразки біологічного середовища, зазначених у п. 12 цього розділу. Щодо положення п. 14 р. ІІІ Інструкції суд звертає увагу, що зміст вказаного пункту стосується лише водіїв-учасників дорожнього руху, які внаслідок ДТП перебувають у несвідомому стані або з тяжкими травмами.

Наявність в Інструкції норми, яка містить перелік видів біологічного середовища, які, окрім сечі, можуть бути відібрані, жодним чином не означає, що це є альтернатива для особи, яка проходить огляд на стан сп`яніння, обирати вид біологічного середовища, яке йому зручно здавати. Вказана альтернатива встановлена для тих випадків, коли відсутня реальна об`єктивна можливість здати якийсь із зазначених видів біологічного середовища. У всякому разі, огляд на стан сп`яніння проводиться лікарем медичного закладу, у який доставлений водій транспортного засобу, та лише лікар може визначити вид зразків біологічного середовища, необхідних для лабораторного дослідження. При цьому, враховується, які саме зразки біологічного середовища можна дослідити у цьому закладі охорони здоров`я.

Посилання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника щодо того, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд, спростовуються наявними відеозаписами. Поведінка гр. ОСОБА_1 , що зафіксована на відеозаписі, була спрямована на небажання проходити освідування як на місці зупинки автомобіля, так і у медзакладі та свідчить про те, що він уникав пройти освідування. Вимоги поліцейських та лікаря щодо здачі біоматеріалу не виконував на протязі тривалого часу, що обґрунтовано у подальшому розцінено поліцейськими як відмова від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Відомості з оглянутого відео переконують суд у достатності у ОСОБА_1 часу для здачі біоматеріалу. Гр. ОСОБА_1 не вказував про наявність у нього будь-яких захворювань, які б унеможливлювали здати якийсь із зазначених видів зразків біологічного середовища, і жодних документів на підтвердження цього факту не надавав.

На переконання суду, дії ОСОБА_1 свідчать про те, що він не мав на меті пройти огляд на стан сп`яніння, а навпаки здійснював свідомі та вольові дії, щоб ухилитись від проходження медичного огляду у повному обсязі, та, як наслідок, уникнути відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що дії поліцейських в даній ситуації відповідають вимогам закону.

Лікарем та працівниками поліції було забезпечено ОСОБА_1 реальну об`єктивну можливість пройти огляд в умовах медичного закладу у повному об`ємі, а також в законному порядку йому було надано можливість реалізації його обов`язків, встановлених Правилами дорожнього руху, однак останній їх не виконав.

Доводи сторони захисту про те, що лікарем не було запропоновано надати зразки іншого біологічного середовища для проведення лабораторного дослідження, суд, враховуючи відсутність об`єктивних обставин, які б перешкоджали ОСОБА_1 в умовах медичного закладу здати біологічний зразок, розцінює як форму захисту з метою ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення. На переконання суду, у лікаря-нарколога при встановлених обставинах була відсутня необхідність застосовувати п. 13 розділу ІІІ Інструкції №1452/735.

Сама по собі згода водія на проведення огляду на стан сп`яніння, без виконання вимог лікаря медзакладу щодо здачі біоматеріалу для проведення такого огляду, не свідчить про виконання ним вимог п. 2.5 ПДР України, оскільки вказаним пунктом передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а у даному випадку водій не пройшов такого огляду, незважаючи на те, що працівниками поліції були створені умови для проведення огляду.

Таким чином, навіть формальне висловлення водієм згоди на проходження огляду, без вчинення ним всіх передбачених законом необхідних дій, не свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У п. 32 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 зазначено, що преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, гр. ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі, згідно встановлених норм законодавства України.

Надаючи оцінку долученим до справи доказам, суд вбачає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №750928 від 16.03.2024, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, рапортом інспектора СРПП Гранченко Б.Ю. від 17.03.2024, висновком лікаря КНП «Миргородська ЛІЛ» ММР №13 щодо результатів медичного огляду від 16.03.2024, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , диском з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора поліцейського автомобіля та матеріалами справи в їх сукупності.

Оскільки вина ОСОБА_1 доведена в судовому засіданні на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, тому він повинен нести відповідальність передбачену законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності стягується судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на момент винесення постанови становить 605 гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 221, 283-285 КУпАП, суд, -

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню, передбаченому санкцією, а саме, штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн (сімнадцять тисяч гривень) на користь держави, (номер рахунку ІВАN UA0016001; населений пункт: ПОЛТАВСЬКА ОБЛАСТЬ/М.ПОЛТАВА; отримувач: ГУК у Полт.обл/Полтавська/21081300; ; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код класифікації і доходів бюджету 21081300, адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави 605 грн 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) судового збору на рахунок отримувача: UA 9089 9998 0313 1112 5600 0026 001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно з ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду області шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду О. А. Городівський