Номер провадження: 33/813/2275/24
Номер справи місцевого суду: 511/2780/24
Головуючий у першій інстанції Панчук А.І.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Стоянової Л.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Роздільнянського районного суду Одеської обл. від 08.08.2024 відносно:

ОСОБА_1 , яка народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого сервісним інженером ТОВ «Інвенто груп», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн, а також стягнено з нього на користь держави судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Відповідно до вказаної постанови суду, 16.07.2024 о 05 год. 10 хв. на північній околиці села Новокрасне Роздільнянського району Одеської обл. на відстані до 10 метрів від лінії державного кордону було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який намагався перетнути державний кордон України на вихід з України в респ. Молдова в районі прикордонного знаку № 0513/03 на напрямку с. Новокрасне (Україна) - с. Стара Андріяшівка (респ. Молдова) поза пунктом пропуску через державний кордон України, в пішому напрямку, з документами, що посвідчують особу, чим порушив вимоги абз. 1 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржувана постанова не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на такі обставини:

- у протоколі неправильно вказано дані та дата народження, місце народження, місце роботи, також існують виправлення у цифрах номера документу, що посвідчують особу;

- інспектором прикордонної служби в порушення ст. 29 Конституції України, при його затриманні та обмеженні в пересуванні не було повідомлено жодного з близьких або родичів, а телефон вилучено без оформлення належних документів, також в порушення ст. 256, 258 КУпАП інспектором не роз`яснено його права та обов`язки, в тому числі право на адвоката.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та ухвалити нову про задоволення його вимог.

В судове засідання апеляційного суду, призначене на 24.09.2024 ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим на зазначену ним в поданій до суду 1-ої інстанції електронну адресу ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), не з`явився, будь-яких клопотань до суду не подав.

Враховуючи неявку ОСОБА_1 в судове засідання, апеляційний суд, керуючись приписами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за його відсутності та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Так, ч. 1 ст. 204-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Водночас, згідно із положеннями ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Порушенням державного кордону України є також перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про прикордонний контроль" пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що дії особи з перетинання або спроби перетинання державного кордону без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку охоплюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Окрім того, Указами Президента України №64/2002 "Про введення воєнного стану" та №65/2002 "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні введено воєнний стан та оголошено проведення загальної мобілізації. Дія зазначених Указів продовжувалася в установленому законом порядку, в тому числі і станом на лютий 2024.

За загальним правилом на період дії воєнного стану чоловікам-громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП за кваліфікуючими ознаками спроба перетину державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, повністю доведена та підтверджується дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №292290 від 16.07.2024, відповідно до якого 16.07.2024 о 05 год. 10 хв. на північній околиці села Новокрасне Роздільнянського району Одеської обл. на відстані до 10 метрів від лінії державного кордону було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який намагався перетнути державний кордон України на вихід з України в респ. Молдова в районі прикордонного знаку № 0513/03 на напрямку с. Новокрасне (Україна) - с. Стара Андріяшівка (респ. Молдова) поза пунктом пропуску через державний кордон України, в пішому напрямку, з документами, що посвідчують особу, чим порушив вимоги абзацу 1 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» (а.с.1);

- рапортом інспектора прикордонної служби ОСОБА_2 від 16.07.2024, відповідно до якого він з 22:00 15.07.2024 до 07:00 16.07.2024 виконував наказ на охорону державного кордону України в прикордонному наряді «Прикордонний патруль» та 16.07.2024 о 05 год. 10 хв. на північній околиці села Новокрасне Роздільнянського району Одеської обл., на відстані до 10 метрів від лінії державного кордону, було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який намагався перетнути державний кордон України на вихід з України в респ. Молдова в районі прикордонного знаку № 0513/03 на напрямку с. Новокрасне (Україна) - с. Стара Андріяшівка (респ. Молдова) поза пунктом пропуску через державний кордон України, в пішому напрямку, з документами, що посвідчують особу (а.с. 5);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , власноруч ним написаними, з яких вбачається, що він розгляд складеного відносно нього протоколу вважає порушенням прав людини, однак не оспорював, що направився до кордону Україна-Молдова, оскільки прагнув жити зі своєю сім`єю, яка перебуває у Європі; про дозвіл на перебування у прикордонній смузі не знав (а.с. 4);

- копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 3).

Як вбачається із аналізу змісту оскаржуваної постанови суду, зазначені вище докази, які узгоджуються між собою, були належним чином досліджені, повно та всебічно, та їм була надана відповідна оцінка, на підставі чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та наявність в його діях складу зазначеного правопорушення.

В цьому контексті апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про однобічність та неупередженість розгляду справи судом 1-ої інстанції, оскільки такі доводи в ході апеляційного перегляду справи не знайшли своє підтвердження.

Що ж стосується доводів ОСОБА_1 про те, що інспектором прикордонної служби в порушення ст. 29 Конституції України, при його затриманні та обмеженні в пересуванні не було повідомлено жодного з близьких або родичів, а телефон вилучено без оформлення належних документів, то такі доводи є голослівними та матеріалами справи не підтверджені, при цьому до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено відповідні докази, які б свідчили про факт затримання ОСОБА_1 у встановленому законом порядку.

Також апеляційний суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 щодо не роз`яснення йому в порушення вимоги ст.ст. 256, 258 КУпАП його прав та обов`язків, в тому числі право на адвоката, як такі, що спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ч. 1 ст. 63 Конституції України та ч. 1 ст. 268 КУпАП, в тому числі право користуватися юридичною допомогою адвоката, про що наявний у відповідній графі протоколу особистий підпис ОСОБА_1 . Крім того, у протоколі наявна спеціальна графа щодо потреби у послугах захисника, у якій зазначено, що ОСОБА_1 послуг захисника не потребує. При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу, підписав його без доповнень та зауважень(а.с. 2).

Водночас, апеляційний суд вважає доречними доводи ОСОБА_1 щодо допущеної як в протоколі так і постанові суду 1-ої інстанції помилки в зазначенні року його народження, однак зауважує, що такі обставини не є підставою для скасування законної та обґрунтованої постанови суду. В той же час, описку у році народження ОСОБА_1 допущено в протоколі в графі «Дата, місце народження», де зазначено « ІНФОРМАЦІЯ_3 », однак у графі, де викладено суть правопорушення, його дата народження зазначена правильно як « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що відповідає долученій до протоколу копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 3).

Інших описок та виправлень, на які посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення не містить.

Отже, з огляду на наведене, апеляційний суд, вважає, що наявні підстави для зміни по тексту постанови анкетних даних особи, притягнутої до адміністративної відповідальності та зазначити правильну дату народження ОСОБА_1 : « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Загалом апеляційний суд доводи, викладені в апеляційній скарзі, оцінює як спосіб уникнення відповідальності, оскільки ОСОБА_1 не надано будь-яких доказів, які б свідчили про помилковість висновків суду 1-ої інстанції щодо його винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

З огляду на викладені вище обставини, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова зміні, з підстав викладених апеляційним судом вище.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 23, 33, 34, 251, 252, 280, 283, 293, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Роздільнянського районного суду Одеської обл. від 08.08.2024, про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП - змінити.

По тексту постанови змінити анкетні дані особи, притягнутої до адміністративної відповідальності та зазначити правильну дату народження ОСОБА_1 : « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца