Номер провадження: 33/813/2188/24
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., секретаря судового засідання Ровенко А.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника Миколюка А.П. на постанову Малиновського райсуду м. Одеси від 01.07.2024 стосовно:

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої директором Ліцею №31 Одеської міської ради, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до вказаної постанови, 30.05.2024 о 20 год. 23 хв. у м. Одесі по вул. Стовпова, 1, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «KIA» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із постановою суду 1-ої інстанції захисник Миколюк А.П. подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою з огляду на такі обставини:

- працівники поліції не роз`яснили водію ОСОБА_1 наслідки складення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- проходження огляду у медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я та лише у разі отримання водієм такого направлення та його відмови від проходження огляду може бути складений протокол про адміністративне правопорушення, однак письмового направлення ОСОБА_1 вручено не було.

Посилаючись на наведені обставини, захисник Миколюк А.П. просить скасувати постанову суду від 01.07.2024 та провадження у справі закрити, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційного суду призначене на 10 год. 15.10.2024 ОСОБА_1 та її захисникМиколюк А.П., будучи належним чином повідомлені про дату та час його проведення не з`явилися, із жодними клопотаннями не зверталися, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника за їх відсутності.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді зазначеного провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

У своїх рішеннях ЄСПЛ, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння повністю доведена та підтверджується дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №852853 від 30.05.2024;

- матеріалами відеофіксації з портативних відео реєстраторів №766043 та №474940;

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015.

Відповідно до вимог п. 2.5 «Правил дорожнього руху» водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Надаючи оцінку аргументам захисника з приводу того, що письмового направлення для проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 вручено не було, апеляційний суд зауважує, що в матеріалах справи міститься відповідне направлення, зі змістом якого була ознайомлена особа, відносно якої був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Перевіряючи доводи захисника з приводу того, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 наслідки складення відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд зауважує, що під час складання протоколу, співробітниками поліції ОСОБА_1 декілька разів було запропоновано пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в закладі охорони здоров`я, були роз`яснені її права передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та після її відмови було роз`яснено, що відносно неї буде складено протокол за порушення п. 2.5 ПДР, який буде скеровано для розгляду до Малиновського райсуду м. Одеси.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що зібрані у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 докази є належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, враховуючи викладене в своїй сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну захисника Миколюка А.П., в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2024 про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца