КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 370/1220/24

02 жовтня 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Ратнікової В.М.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Макарівського районного суду Київської області від 31 липня 2024 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в :

Постановою Макарівського районного суду Київської області від 31 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 гривень 60 коп.

Не погоджуючись із такою постановою суду першої інстанції, 26 серпня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Також в апеляційній скарзі просив суд про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Зазначав, що в судовому засіданні в суді першої інстанції ні він, ні його захисник присутні не були. Захисник зверталась до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи. Враховуючи викладене, вважає що строк на апеляційне оскарження був пропущений із поважних причин, у зв`язку із чим просить поновити строк на апеляційне оскарження.

За положенням ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу- ст. 289 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, 31 липня 2024 року Макарівським районним судом Київської області була ухвалена оскаржувана постанова. Розгляд справи відбувався у відсутності ОСОБА_1 .

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Макарівського районного суду Київської області від 31 липня 2024 року була надіслана судом до реєстру 18 серпня 2024 року, а оприлюднена в реєстрі 20 серпня 2024 року.

Як вбачається із супровідного листа Макарівського районного суду Київської області від 20 серпня 2024 року ( а.с. 56) копію оскаржуваної постанови було направлено на поштову адресу ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , однак матеріали справи не містять доказів отримання оскаржуваної постанови апелянтом.

З огляду на вище зазначені обставини та наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Макарівського районного суду Київської області від 31 липня 2024 року слід визнати поважними та поновити вказаний строк.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що протокол про адміністративне правопорушення є належним доказом про винність особи та за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі, якщо протокол було складено без порушень, у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення у даній справі таким вимогам закону не відповідає.

Зазначає, що рапорт працівника поліції не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Вказує на те, що направлення, яке долучено до матеріалів справи також є недопустимим доказом, його не було вручено особі, оскільки проходження огляду в медичному закладі пропонується поліцейським не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. І лише у разі, якщо водій отримав письмове направлення та відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді поліцейський має право скласти протокол про адміністративне правопорушення. В даному випадку з відеозапису події не вбачається, що поліцейський вручав особі письмове направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров'я.

Окрім цього, зазначає, що відео фіксування події повинно проводитися з моменту зупинки транспортного засобу та до кінця розгляду справи поліцейськими, однак поліцейськими не було проведено таких дій, що є грубим порушенням процедури розгляду справи.

Вказує на те, що відеозапис з боді камери поліцейського, поданий на підтвердження факту порушення водієм Правил дорожнього руху, є належним доказом лише в тому разі, якщо в протоколі є посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис. У даному випадку відеозапис взагалі не має відношення до даної справи. Пояснень свідків матеріали справи також не містять.

Вказує на те, що відеозапис події повинен бути безперервним, однак в даному випадку поліцейськими цього зроблено не було і відеозапис є неповним, що є порушенням Закону України «Про національну поліцію» та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100. Порушення «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в МЮ України 11.01.2019 року за № 28/3299 (далі Інструкція), де зазначено, що включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський повинен переконатися в точності встановлених на пристрої дати та часу. Відсутність безперервного відеозапису ставить під сумнів законність проведених поліцейськими процесуальних дій та позбавляє можливості об`єктивно перевірити обставини, пов`язані із виявленням та фіксацією адміністративного правопорушення, у випадку їх оспорювання.

Як вбачається з відеофайлу, який розміщений на СD диску, що долучений до матеріалів справи, відеозйомка не проводилась безперервно, що є порушенням п.5. розділу II Інструкції, тобто, працівниками поліції безперервна відео фіксація обставин вчинення, виявлення адміністративного правопорушення не проводилась. На відео не видно всіх обставин, які вказані у протоколі.

Таким чином, апелянт вважає, що працівниками поліції було порушено процедуру складання адміністративного матеріалу, що є підставою для закриття провадження по справі.

Звертає увагу суду, що перед проходженням ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер, поліцейський не розпаковував мундштук в присутності особи безпосередньо перед оглядом, що є грубим порушенням, так як відповідно до ДСТУ EN 15964:2014 (далі Стандарт) пристрої (газоаналізатори) використовують мундштуки для відбору проб дихання.

Пунктом 3.11 Стандарту визначено, що мундштук це гігієнічно запакована частина, призначена для одноразового використання, яку приєднують до приладу для виявлення алкоголю у видихуваному повітрі й через яку особа, що її перевіряють, подає пробу видихуваного повітря. Їх використовують щоб запобігти змішуванню проби видихуваного повітря з навколишнім повітрям і розбавленню концентрації алкоголю.

Згідно приписів п. 5.2 Стандарту пристрій повинен виключати можливість вдихання забрудненого повітря від попередніх користувачів. Повинна бути забезпечена можливість брати ці мундштуки, не торкаючись частини, що буде і була в контакті з губами особи, яку перевіряють. Мундштуки повинні бути в індивідуальній герметичній упаковці, яку можна легко відкрити.

Недотримання вимог Стандарту, визначених п. 3.11 та 5.2, може призвести як до епідеміологічних ризиків, так і до ризику некоректної роботи газоаналізаторів і фактичних необ`єктивних тестів. Використання бувших у вжитку мундштуків може призводити до систематичних похибок, з отриманням помилкового результату тесту.

Крім цього, вказує на те, що на відео не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Не зафіксованого і самої події, яка вказана у протоколі. На даному відеофайлі зафіксовано лише спілкування поліцейського з ОСОБА_1 , при цьому відсутня інформація про роз`яснення йому прав, передбачених ст. 268 КУпАП, факту руху транспортного засобу, керування ним та підстави зупинення транспортного засобу, ознаки, які можуть свідчити про обгрунтованість пропозицій пройти огляд на стан сп`яніння, встановлення осіб свідків та їх наявність.

Ознаки, які вказано у протоколі не було зафіксовано на камеру. З долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису події вбачається, що поведінка ОСОБА_1 не є сумнівною, є адекватною, він спілкується з поліцейськими, логічно висловлює свої міркування. Також не вбачається у нього ознак сп`яніння, які зазначені у протоколі. При цьому нервування, вочевидь, зумовлено лише діями поліцейських, які без очевидних на те підстав постійно вказували, що він має ознаки сп`яніння.

Зазначає, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факт порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Окрім того, всупереч чинному законодавству про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документа встановленої форми, а саме: акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 адвокат Ничик Аліна Валеріївна повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

ОСОБА_1 та представник Київської міської прокуратури в судове засідання не з?явились, про день та час слухання справи судом повідомлені у встановленому порядку, а тому суд вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції посилався на те, що винність ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 425004 від 14.08.2023 року, направленням на огляд водія на стан алкогольного сп`яніння до медичного закладу, чеком приладу «Драгер», актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапортом поліцейського, відеозаписом події з нагрудної камери поліцейського.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Тобто, встановлений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, за наявністю ознак, передбачає певний алгоритм дій, який визначений ст.266 КУпАП та Інструкцією, при цьому медичний огляд проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, а огляд на місці - поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі, і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 425004, складеного інспектором взводу №2 роти №2, батальйону № 1 ППП в м.Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП старшим лейтенантом поліції Павловим О.Л., 14 серпня 2023 року, о 00 год. 40 хв. в с. Бишів, Фастівського району, по вул. Київська, 12 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку за допомогою приладу Alcotest Drager ARLM 0328, тест № 796 позитивний 0, 43 %,чим порушив вимоги п 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

14 серпня 2023 року було виписане направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Фастівського ЦРЛ з якого вбачається, що у результаті огляду поліцейським у водія ОСОБА_1 виявленні ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до чеку тестування на алкоголь, результат тестування ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на приладі «Drager Alcotest 7510» - 0,43 %.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд було проведено у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Результат проби позитивний 0, 43 %. З результатами ОСОБА_1 згоден, про що свідчить його власноручний підпис у акті.

Із рапорту інспектора взводу №2 роти №2, батальйону № 1 ППП в м.Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП старшого лейтенанта поліції Павлов а О.Л вбачається, що 14 серпня 2023 року, близько 00 год. 40 хв., за адресою: Фастівський район, с. Бишів, по вул. Київська, 12, під час несення служби в екіпажі Комета 0753 спільно з лейтенантом поліції Іваніцьким Д.О. та лейтенантом поліції Несвідоміним О.П. під час відпрацювання Фастівського району було зупинено транспортний засіб ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_1 за порушення коменданської години під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В ході спілкування в останнього було виявлено явні ознаки алкогольного сп'яніння та було запропоновано пройти огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі на що водій відмовився та погодився пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу Alcotest 7510 ARLM-0328 тест № 796 проба позитивна 0,43 %. За результатами огляду відносно водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 425004 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, авто було припарковано без порушення ПДР України, дану подію зафіксовано на б/к Motorola 477664.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису події з боді камери поліцейського вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 , на запитання працівника поліції чому так пізно їдете, останній відповів, що забирав когось із лікарні і не встиг ( зафіксований час на відео 00:40:10-00:40:27). На запитання працівника поліції, чи вживали спиртне, останній відповів «канєшно ні» (зафіксований час на відео 00:40:45).

Працівник поліції повідомив, що від водія відчувається запах алкоголю з порожнини рота. На запитання поліцейського, чи пройде водій огляд, останній відповів, що «навіщо той огляд» ( зафіксований час на відео 00:42:10).

На повторне запитання працівника поліції, чи буде водій проходити огляд, останній відповів, що не буде проходити огляд ( зафіксований час на відео 00:42:41). Працівник поліції роз'яснив водію наслідки відмови від проходження огляду.

Водій визнав, що випив два бокали пива, в годині сьомій вечора ( 00:43:13)

Працівник поліції запропонував водію вибрати мундштук самостійно та показав герметичність його упакування(зафіксований час на відео 00:46:05). Після контрольного забору повітря, працівник поліції роз'яснив порядок проходження та водій пройшов огляд. Результат огляду позитивний 0, 43%.( зафіксований час на відео 00:48:00)

Після складання протоколу працівники поліції ознайомлюють водія із його змістом, будь яких зауважень чи заперечень до змісту протоколу чи щодо дій працівників поліції водій не висловлював ( зафіксований час на відео 01:10:35).

Аналізуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2.9а ПДР України та про наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис події з боді камери поліцейського повинен бути безперервним, однак в даному випадку цього зроблено не було і відеозапис є неповним, що є порушенням Закону України «Про національну поліцію» та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 року № 1026, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на наступне.

У пункті 5 Розділу ІІ, пункті 1 Розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 зазначено, що включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відео реєстраторів, у тому числі, на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам. Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

Разом з тим, ні діючим законодавством, ні вищезазначеною Інструкцією не передбачено приєднання до матеріалів адміністративного провадження повного відеозапису з початку виконання службових обов`язків поліцейським.

Долученим до справи відеозаписом події з камери поліцейського підтверджується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеозапис відображає чітку і логічну послідовність дій, а також спілкування співробітників поліції із водієм в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

З відеозапису чітко вбачається, що на ньому зафіксовано транспортний засіб ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_1 , сам водій- ОСОБА_1 , який після повідомлення його про наявність у нього ознак алкогольного сп'яніння, на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер погодився. Підстави вважати вказаний відеозапис неналежним та недопустимим доказом у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки на ньому зафіксовані процесуальні дії, що підтверджують проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння у визначений законом спосіб, а саме: на місці зупинки за допомогою приладу Драгер. Результат тестування позитивний- 0,43 %. В результаті чого було складено протокол щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху, а саме- керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи скарги про те, що поліцейський не розпаковував мундштук до приладу Драгер в присутності ОСОБА_1 , що є грубим порушенням, суд апеляційної інстанції відхиляє як безпідставні, оскільки вони повністю спростовується матеріалами справи, а саме: відеозаписом із боді камери працівника поліції.

Як вбачається із дослідженого відеозапису, що міститься в матеріалах справи, працівник поліції запропонував водію вибрати мундштук самостійно та показав герметичність його упакування(зафіксований час на відео 00:46:05). Після контрольного забору повітря, працівник поліції роз'яснив водію порядок проходження огляду та водій пройшов такий огляд. Результат огляду позитивний 0, 43%.( зафіксований час на відео 00:48:00).

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього, суд відхиляє з огляду на наступне.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.

Відповідно до пункту 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно з п.п., 5, 6, 7 ч.1 ст. 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану:

- запроваджувати, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування;

- встановлювати, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів;

- перевіряти, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно вимог п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція, відповідно до покладених на неї завдань, бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

З наведеного вбачається, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Із матеріалів справи вбачається, що подія, відображена у протоколі серії ААД № 425004 від 14.08.2023 року, відбувалася 14.08.2023 року, о 00 год.40 хв. під час дії воєнного стану та у комендантську годину. Таким чином, факт пересування транспортним засобом під час дії комендантської години є достатньою підставою для зупинки транспортного засобу поліцейськими.

Окрім цього, як вбачається із відеозапису, що міститься в матеріалах справи та був досліджений судом, працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 , на запитання працівника поліції, чому так пізно їдете, останній відповів що забирав когось із лікарні і не встиг ( зафіксований час на відео 00:40:10-00:40:27).

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні пояснення свідків, які залучаються для проведення огляду водія, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи під час зупинки транспортного засобу та проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки працівниками поліції здійснювалася відео фіксація події на боді камеру, матеріали відео фіксації долучені до матеріалів справи, з огляду на це присутність двох свідків під час огляду водія у даному випадку не є необхідною.

Посилання апелянта на те, що на відео не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд відхиляє оскільки, як вбачається із відеозапису, що міститься в матеріалах справи та був досліджений судом, працівник поліції підійшов до працюючої машини, де із місця водія вийшов саме ОСОБА_1 , будь яких заперечень щодо того, що саме він був за кермом автомобіля ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , не висловлював, таких заперечень не містять і матеріали справи. Водій пояснив, що їхав під час комендантської години.

Всі інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Макарівського районного суду Київської області від 31 липня 2024 року.

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Макарівського районного суду Київської області від 31 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: