Справа № 461/5891/24 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 33/811/1391/24 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Лавринів Марії Ярославівни, представника Львівської митниці Бащука Олега Григоровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці Бащука Олега Григоровича на постанову Галицького районного суду м. Львова від 10 вересня 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

згідно протоколу про порушення митних правил, 22 червня 2024 року агентом з митного оформлення ОСОБА_1 у ВМО №1 м/п «Львів-північний» Львівської митниці було подано до митного оформлення електронну митну декларацію (далі ЕМД) №UA209230/2024/056815, згідно якої у митному режимі «IM 40ДЕ» було задекларовано товар: «Коляски інвалідні з двигуном або з іншим механізмом для пересування: Модель EML49A-D 4-х колісний електричний інвалідний візок (електроскутер), оснащено двома батареями 12V/75 Ah, оснащено електродвигуном на 24V/1400W, максимальна швидкість до 9 км/год., оснащені пневматичними колесами діаметром 33 см», код УКТЗЕД - ставка мита 0%.

При здійсненні вищезазначеного вантажу декларантом ОСОБА_1 у відповідності до технічних та інших засобів реабілітації (крім автомобілів) для інвалідів та інших пільгових категорій населення, операції з постачання і послуги з ремонту та доставки яких звільняються від обкладення податком на додану вартість» було застосовано преференцію 145, яка звільняє суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності від сплати податку на додану вартість.

22 червня 2024 року на підставі системи управління ризиків, у відділ кодування та класифікації товарів Управління МПКМВ та МТР ЗЕД Львівської митниці було направлено запит на визнання коду товару згідно УКТЗЕД.

25 червня 2024 року у ВМО №1 м/п «Львів-північний» Львівської митниці надійшло класифікаційне рішення з відділу кодування та класифікації товарів Управління МПКМВ та МТР ЗЕД №KT-UA-2024, що товар зазначений у гр. 31 ЕМД №UA209230/2024/56815 класифікується за кодом УКТЗЕД - ставка мита 12%, однак вищезазначений код УКТЗЕД відсутній у переліку постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 року №79 «Деякі питання реалізації підпункту 197.1.3 пункту 197.1 статті 197 Податкового кодексу України».

Агент з митного оформлення ОСОБА_1 був ознайомлений з рішенням №KT-UA-2024.

Отже, декларант перед подачею митної декларації до митниці мав можливість переконатися щодо відповідності опису, характеристик товару та заявити в митну декларацію достовірні відомості.

Відповідно до графи №54 відповідальною особою за заповнення та надання до митного органу України документів, необхідних для переміщення товарів через митний кордон України, зокрема за ЕМД №UA209230/2024/56815 від 22 червня 2024 року є агент з митного оформлення ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), який відповідно до вимог ст. 266 Митного кодексу України несе відповідальність, передбачену Митним кодексом України, у повному обсязі.

Таким чином, на думку митного органу, агент з митного оформлення ОСОБА_1 , при декларуванні товарів невірно визначив код товару згідно з УКТЗЕД та застосував не вірно преференцію, яка привела до звільнення сплати податку на додану вартість і тим самим вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів у сумі 1012704,10 грн.

Зазначені дії мають ознаки порушень митних правил, передбачених 485 Митного кодексу України.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 10 вересня 2024 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України закрито за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з даною постановою, представник Львівської митниці Бащук О.Г., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накласти стягнення, передбачене санкцією даної статті у виді штрафу в розмірі від 50 до 150 % від несплаченої суми митних платежів.

Вважає, що висновок суду є необґрунтованим та помилковим, оскільки судом не надано належно оцінки обставинам та матеріалам справи, у зв`язку із чим постанова винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Наголошує, що агент з митного оформлення ОСОБА_1 , при декларуванні товарів невірно визначив код товару згідно з УКТЗЕД та застосував не вірно преференцію, яка привела до звільнення сплати податку на додану вартість і тим самим вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів.

Звертає увагу, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України характеризується умисною або необережною формою вини. В даному випадку правопорушення вчинено з необережності у формі недбалості, тобто особа не передбачала шкідливих наслідків свої дій чи бездіяльності.

Зазначає, що питання класифікації товару для цілей митного оформлення належить виключно до компетенції митних органів, а виноски інших органів мають інформативний чи довідковий характер, у зв`язку із чим висновок Львівського НДЕКЦ від 5 вересня 2024 року чи експортна декларація Республіки Польща не є належними та допустимими доказами у даній справі.

4 жовтня 2024 року у судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не прибув, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, адвокат Лавринів М.Я. просила проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думку учасників процесу, які просили проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Заслухавши виступ представника Львівської митниці на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення адвоката Лавринів М.Я. на заперечення аргументів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Згідно зі ст. 487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 489 МК та ст. 280 КУпАП посадова особа (суддя) при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції не дотримався вищенаведених норм в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходіві зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 485 МК України встановлено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Об`єктивна сторона цього правопорушення характеризується дією, тобто активною поведінкою (вчинком) особи, в якій виражена зовні її воля і, що спрямована на застосування особою під час декларування товарів саме таких ставок митних платежів, які справляються з товарів, що переміщуються через митну територію України, та звільняють від сплати митних платежів або зменшують їх розмір, а також дії, спрямовані на порушення встановленого законодавством України порядку використання товарів у цілях, стосовно яких надано пільги щодо сплати податків і зборів, обманні маніпуляції з податковими пільгами.

Суб`єктивна сторона характеризується умисною або необережною (самовпевненість чи недбалість) формами вини. Ставлення винного до наслідків у вигляді недоборів митних платежів, за відсутності ознак злочину, може характеризуватися непрямим умислом або необережністю.

Для кваліфікації дій за ст. 485 МК України мають значення мотив і мета їх учинення, а також те, чи настали шкідливі наслідки.

Відповідно до частини першої статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини 8 статті 257 Митного кодексу України та наказу Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 651 (зі змінами) «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа», декларант в гр. 31 має вносити відомості про товар, зокрема зазначає торгівельну марку, виробника товару та найменування країни походження товарів.

Верховний Суд у постанові від 27 січня 2022 року у справі № 725/3788/16-а зазначив, що склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). При цьому зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння, передбаченого ст. 485 МК України, обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

При цьому, Верховний Суд у постанові від 22 травня 2020 року у справі № 751/1477/20 (провадження №К/9901/45268/18) зауважив, що відповідно до диспозиції ст. 485 МК України порушення митних правил має місце, зокрема, у разі заявлення декларантом у митній декларації: неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару; неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил дотримано в повному обсязі.

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил, агентом з митного оформлення ОСОБА_1 у ВМО №1 м/п «Львів-північний» Львівської митниці було подано до митного оформлення електронну митну декларацію (далі ЕМД) №UA209230/2024/056815, згідно якої у митному режимі «IM 40ДЕ» було задекларовано товар: «Коляски інвалідні з двигуном або з іншим механізмом для пересування: Модель EML49A-D 4-х колісний електричний інвалідний візок (електроскутер), оснащено двома батареями 12V/75 Ah, оснащено електродвигуном на24V/1400W, максимальна швидкість до 9 км/год., оснащені пневматичними колесами діаметром 33см», код УКТЗЕД - ставка мита 0%.

При здійсненні вищезазначеного вантажу декларантом ОСОБА_1 у відповідності до технічних та інших засобів реабілітації (крім автомобілів) для інвалідів та інших пільгових категорій населення, операції з постачання і послуги з ремонту та доставки яких звільняються від обкладення податком на додану вартість» було застосовано преференцію 145, яка звільняє суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності від сплати податку на додану вартість.

Відповідно до графи №54 відповідальною особою за заповнення та надання до митного органу України документів, необхідних для переміщення товарів через митний кордон України, зокрема за ЕМД №UA209230/2024/56815 від 22.06.2024 є агент з митного оформлення ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), який відповідно до вимог ст. 266 Митного кодексу України несе відповідальність, передбачену Митним кодексом України, у повному обсязі.

Наказом Державної митної служби України від 14 грудня 2022 року №543 затверджено Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з Поясненнями до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності до товарної позиції 8713 включаються: 8713 коляски інвалідні з двигуном або без двигуна чи з іншим механізмом для пересування: 8713 10 00 00 без механізму для пересування; інші.

До цієї товарної позиції включаються коляски, крісла-коляски, чи аналогічні транспортні засоби, які сконструйовані спеціально для перевезення інвалідів, незалежно від того, мають вони механічний привод чи ні.

Транспортні засоби, що мають механічний привід, як правило, приводяться в рух від легкого мотора чи руками за допомогою важеля або ручного механізму. Інший тип інвалідних колясок приводиться в рух штовханням або обертанням коліс за допомогою рук.

До цієї товарної позиції не включаються: (а) звичайні транспортні засоби, пристосовані для використання людьми, не здатними пересуватися (наприклад, автомобіль, обладнаний пристроями ручного керування зчепленням, акселератором і т.п. (товарна позиція 8703), чи двоколісний велосипед, обладнаний спеціальним пристроєм і приводиться в рух однією ногою (товарна позиція 8712); (b) носилки на роликах (товарна позиція 9402).

Додаткові пояснення до товарних категорій: 8713 90 00. Моторизовані транспортні засоби спеціального призначення для людей, не здатних пересуватися самостійно, відрізняються від транспортних засобів товарної позиції 8703 головним чином тому, що вони мають: максимальну швидкість 10 км/год, тобто швидкість бистрого ходу; максимальну ширину 80 см; дві пари коліс, що торкаються землі; спеціальні пристосування для полегшення пересування (наприклад підставка для стабілізації ніг).

Такі транспортні засоби можуть мати: додатковий набір коліс (протиперекидувачі); рульове керування та інші важелі керування (наприклад, джойстик), зручні для маніпулювання; такі важелі керування зазвичай прикріплені до одного з підлокітників; вони не бувають у вигляді окремої рульової колонки з регульованим нахилом.

До цієї товарної категорії включаються транспортні засоби з електричним приводом, подібні кріслам-коляскам, призначеним лише для перевезення людей, не здатних до пересування.

Натомість, товарна позиція 8703 УКТЗЕД має наступний текстовий опис: «Автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів товарної позиції 8702), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі»: 8703 10 18 00 - інші та інші транспортні засоби тільки з поршневим двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням.

Відповідно до висновку експертного дослідження №ЕД-19/114-24/20875-ТВ від 05 вересня 2024 року (а.с. 175-180), зробленого Львівським науково дослідним експертно криміналістичним центром на замовлення ТОВ «Лідер Орто», представлений на дослідження об`єкт, а саме крісло колісне (електричний скутер) марки «EML49-D», серійний номер 29426, відповідає характеристикам товарної позиції згідно УКТЗЕД - 8713, коду підкатегорії - 8713 90 00 00.

Окрім того, як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , складаючи та подаючи митну декларацію він керувався відомостями, які він отримав з відповідних документів, наданих йому клієнтом, відповідно до яких товар є коляскою для людей нездатних пересуватися самостійно, обладнані електричним двигуном та використовуються особами з обмеженими можливостями.

Аргументи представника Львівської митниці, що агент з митного оформлення ОСОБА_1 , невірно визначив код товару згідно з УКТЗЕД та застосував не вірно преференцію, яка привела до звільнення сплати податку на додану вартість і тим самим вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в матеріалах судової справи.

Доводи представника митниці про те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та безпідставною, а висновок суду є помилковим, оскільки судом не надано належної оцінки обставинам та матеріалам справи не заслуговує на увагу апеляційного суду.

Як вбачається з матеріалів справи та постанови, суд першої інстанції, належним чином, повно та об`єктивно дослідив усі обставини справи та докази, надані сторонами (в процесі розгляду справи), та надав їм належну правову оцінку відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, з якою погоджується апеляційний суд.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, окрім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

З огляду на викладене, ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, за обставин, викладених у протоколі, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень суддею першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив.

Істотних порушень вимог процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які є підставою для зміни чи скасування постанови, апеляційним судом не встановлено.

На переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог представника митного органу , апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Галицького районного суду м. Львова від 10 вересня 2024 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Львівської митниці ОСОБА_2 без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.