Провадження № 3/638/7240/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Подус Г.С., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини № НОМЕР_1 , за правопорушення, передбачене частиною першою статті 172-10 Кодексу про адміністративні правопорушення України (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини № НОМЕР_1 , за правопорушення, передбачене частиною першою статті 172-10 КУпАП.

Відповідно до статті 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 172-10 КУпАП, присутність правопорушника не обов`язкова, у зв`язку із чим справа розглядається за його відсутності.

Дослідивши матеріали, які надійшли до суду, суд приходить до висновку, що дана справа підлягає закриттю з таких підстав.

Згідно з відомостями, зазначеними у матеріалах про адміністративне правопорушення, зокрема з протоколу серії НГУ №406223 про військове адміністративне правопорушення від 09.09.2024, вбачається, що 17.07.2024 о 17 год. 00 хв. перед строєм у місці тимчасової дислокації підрозділу в населеному пункті Калинове, Ізюмського району, Харківської області, солдату ОСОБА_1 доведено бойове розпорядження командира 1 БТГР 1БРОП, яке він відмовився виконувати в порушення вимог Статуту (статті 11, 13, 112, 241), аргументуючи свої дії неналежним фізичним станом, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-10 КУпАП.

Положеннями частини другої статті 7 КУпАП, визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених у статті 255 КУпАП.

Диспозиція частини першої статті 172-10 КУпАП визначає склад правопорушення: відмова від виконання законних вимог командира (начальника).

У протоколі серії НГУ №406223 про військове адміністративне правопорушення від 09.09.2024 зазначено, що 17.07.2024 солдат ОСОБА_1 перед строєм у місці тимчасової дислокації підрозділу відмовився виконувати бойове розпорядження щодо виконання завдань із оборони чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-10 КУпАП.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому неодноразово продовжувався і триває досі.

Таким чином відмова ОСОБА_1 від виконання наказу командира відбулася під час дії воєнного стану в Україні.

Диспозицією частини другої статті 172-10 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову від виконання законних вимог командира (начальника), вчинену в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» № 2839-IX, що набрав чинності 27.01.2023 посилено адміністративну та кримінальну відповідальність військовослужбовців за вчинення правопорушень.

Згідно з приписами статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення. Неправильна кваліфікація порушення зумовлює складення протоколу за неналежне порушення і, відповідно, відсутність протоколу за вчинене правопорушення. Відповідно до цього провадження закривається з підстави відсутності події та складу правопорушення.

У вищевказаному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 визнає свою вину.

Проте сам по собі факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом та не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини.

Відповідно до статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

Наявні в матеріалах справи докази не дають підстав дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-10 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю згідно з пунктом першим частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 245, 247, 251, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 172-10 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення в Харківському апеляційному суді через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Суддя