Справа № 481/320/24
Провадж.№ 3/481/189/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2024 року суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Уманська О.В. за участі секретарів с/з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , його захисника Задерецького В.А., потерпілого ОСОБА_4 , його представника ОСОБА_5 , розглянувши в залі суду м. Новий Буг Миколаївської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовець,

про притягнення до адміністративної відповідальності

за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А :

09.02.2024 року о 15:00 год. на А/Д Н-11 Дніпро-Миколаїв 228 км. +200 м водій ОСОБА_3 керував т/з ЗАЗ 110307 д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, у результаті чого втратив керування т.з. та допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де в цей час рухався т.з. Міні-Купер д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 у зустрічному напрямку із подальшим зіткненням. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.2.3.б, 12.1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. За вказаним фактом 09.02.2024 року оліцейським СРПП ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області Бондарєвим І.І. складено протокол серії ААД №480897.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 09.02.2024 року він їхав з м.Миколаєва в напрямку м.Кривий Ріг в якості водія на автомобілі Slavuta д.н.з. НОМЕР_2 та швидкість його руху складала 60 км/год., оскільки останній їхав за колоною вантажівок. Відчувши удар в колесо автомобіль по інерції почало кидати в сторони (спочатку в сторону узбіччя, а потім на зустрічну смугу). Водій намагався виправити ситуацію, але не зміг та автомобіль викинуло на зустрічну смугу де відбулося зіткнення з транспортним засобом під керуванням ОСОБА_4 . Зазначив, що автомобіль до ДТП був у відмінному технічному стані. Зазначив, що ПДР не порушував, оскільки ніяким чином не міг запобігти ДТП.

Захисник ОСОБА_3 , адвокат Задерецький В.А., в судовому засіданні з огляду на закінчення строків притягнення особи до відповідальності просив провадження по справі закрити без встановлення винуватості ОСОБА_3 .

Інший учасник ДТП ОСОБА_4 суду повідомив, що він рухався з Кривого Рогу до Миколаєва на транспортному засобі Mini cooper д.н.з. НОМЕР_3 зі швидкістю 103-105 км../год та бачив як на зустрічній для нього смузі руху автомобіль ОСОБА_3 визирнув з-за вантажівки і повернувся на місце, тобто не почав робити обгін, оскільки напевно побачив транспортний засіб ОСОБА_4 . Коли вантажівка проїхала повз ОСОБА_4 за нею на смугу руху свідка виїхала Таврія ОСОБА_3 (на зустрічну смугу для ОСОБА_3 ) . ОСОБА_4 намагався уникнути зіткнення, пригальмував і взяв ближче до правого узбіччя, але зіткнення уникнути не вдалося і автомобіль свідка скинуло з траси в кювет. У авто свідка відірвало переднє ліве колесо, натомість автомобіль Таврія отримала удар в передню частину, тобто зіткнення «лоб у лоб» не відбулося. Підкреслив, що при відбиранні письмових пояснень після ДТП ОСОБА_3 зазначав що швидкість руху його авто становила приблизно 100 км/год.

Представник потерпілого ОСОБА_4 , адвокат Чайковський І.М., в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

П.1.3 "Правил дорожнього руху" затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Крім того п.1.4 ПДР зазначає, що кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці правила.

П.1.5 ПДР передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

За змістом П.2.3. «б» ПДР визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Крім того пунктом 12.1 Правил дорожнього руху визначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Особи, які порушують правила дорожньогоруху, несуть відповідальність згідно із законодавством, що відповідає положенням п.1.9 ПДР.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна

Пунктом 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті роз`яснено, що пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

Отже підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП є порушення нею вимог Правил дорожнього руху що призвело до шкідливих наслідків (пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна) за наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та шкідливими наслідками.

При цьому законодавцем не пов`язується можливість притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП з кількістю пошкоджених транспортних засобів у дорожньо-транспортній пригоді та належністю цих транспортних засобів винуватцю події або іншим учасникам ДТП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 480897 від 09.02.2024 року, відповідно до якого 09.02.2024 року о 15:00 год. на А/Д Н-11 Дніпро-Миколаїв 228 км. +200 м водій ОСОБА_3 керував т/з ЗАЗ 110307 д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, у результаті чого втратив керування т.з. та допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де в цей час рухався т.з. Міні-Купер д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 у зустрічному напрямку із подальшим зіткненням. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками;

схемою місця ДТП з фотозображеннями до неї, від 09.02.2024 року на якій зафіксована обстановка на місці пригоди, яка відбулась на А/Д Н-11 Дніпро-Миколаїв 228 км. +200 м. Вказана схема містить відомості про напрямок руху транспортних засобів учасників ДТП, розташування автомобілів після пригоди, місце зіткнення, а також отримані механічні пошкодження. Додана до протоколу про адміністративне правопорушення, схема місця ДТП, складена з дотриманням вимог пункту 4 розділу ІХ Інструкції та підписана учасником дорожньо-транспортної пригоди. Зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що водій автомобіля ЗАЗ 110307 д.н.з. НОМЕР_2 рухаючись по А/Д Н-11 Дніпро-Миколаїв 228 км, виїхав на зустрічну смугу руху де відбулося зіткнення з т.з. Міні-Купер д.н.з. НОМЕР_3 . Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження;

поясненнями особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_3 , відповідно до яких 09.02.2024 року останній їхав з м.Миколаєва в напрямку м.Кривий Ріг в якості водія на автомобілі Slavuta д.н.з. НОМЕР_2 . Відчувши удар в колесо автомобіль по інерції почало кидати в сторони (спочатку в сторону узбіччя, а потім на зустрічну смугу). Водій намагався виправити ситуацію, але не зміг та автомобіль викинуло на зустрічну смугу де відбулося зіткнення з транспортним засобом під керуванням ОСОБА_4 ;

поясненнями іншого учасника ДТП ОСОБА_4 , згідно яких останній рухався з Кривого Рогу до Миколаєва на транспортному засобі Mini cooper д.н.з. НОМЕР_3 зі швидкістю 103-105 км../год та бачив як на зустрічній для нього смузі руху автомобіль ОСОБА_3 визирнув з-за вантажівки і повернувся на місце, тобто не почав робити обгін, оскільки напевно побачив транспортний засіб ОСОБА_4 . Коли вантажівка проїхала повз за нею на смугу руху ОСОБА_4 виїхала Таврія ОСОБА_3 . ОСОБА_4 намагався уникнути зіткнення, пригальмував і взяв ближче до правого узбіччя, але зіткнення уникнути не вдалося і автомобіль свідка скинуло з траси в кювет;

висновком експерта від 17.09.2024 року №СЕ-19/115-24/13652-ІТ, відповідно до якого дії водія автомобіля ЗАЗ 110307 д.н.з. НОМЕР_2 не відповідали вимогам п.10.1, 12.1 ПДР. В діях водія Mini cooper д.н.з. НОМЕР_3 не вбачається невідповідностей технічним вимогам п.12.3 ПДР. Водій автомобіля ЗАЗ 110307 д.н.з. НОМЕР_2 мав технічну можливість запобігти події. Водій автомобіля Mini cooper д.н.з. НОМЕР_3 не мав технічної можливості запобігти події.

Досліджені матеріали свідчать про те, що водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.3.б та 12.1 «Правил дорожнього руху», а саме 09.02.2024 року о 15:00 год. на А/Д Н-11 Дніпро-Миколаїв 228 км. +200 м водій ОСОБА_3 керував т/з ЗАЗ 110307 д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, у результаті чого втратив керування т.з. та допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де в цей час рухався т.з. Міні-Купер д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 у зустрічному напрямку із подальшим зіткненням. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками, а тому в його діях є склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Разом з тим відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Строк накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративні правопорушення - це певний період часу, протягом якого дія чи подія мають юридичне значення. Цей строк не поновлюється і не продовжується і є гарантією того, що будь-які дії щодо притягнення особи до відповідальності після його закінчення мають бути припинені.

Під час розгляду справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від незаявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними.

Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачено у статті 247 КУпАП. Зокрема відповідно до пункту 7 частини першої цієї статті до підстав, за наявності яких провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, віднесено закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Датою вчинення ОСОБА_3 правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП є 09.02.2024 р.

Таким чином на момент розгляду справи закінчилися строки накладення адміністративного стягнення передбачені с.38 КУпАП (минуло більше трьох місяців з дня їх вчинення), що відповідно до п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Згідно роз`яснень наданих Верховним судом в постанові від 11.07.2018 року у справі №308/8763/15-а, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбаченихстаттею 38 КУпАП.

Як зазначив Верховний суд, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, Верховний суд прийшов до висновку, що при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

При цьому, ВП ВС в Постанові від 02 лютого 2023 року у справі №735/1121/20 (провадження №13-26кс22) розглянула питання тлумачення змісту ч.2 ст.49 КК України (звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності). ВП ВС зауважила, що раніше застосований підхід не відповідає точному змісту кримінально-правової норми та дійсній волі законодавця, і відступила від правового висновку. Так зазначила, що друге речення ч.2 ст.49 КК України не містить прямої вказівки щодо строків давності, на які необхідно орієнтуватися після відновлення їх перебігу. Недостатня визначеність формулювання ч.2 ст.49 КК України зумовлює суперечливе розуміння змісту правової норми і викликає питання як саме розглядати наведені в третьому реченні загальні строки: 1)як такі, що беззастережно застосовуються замість передбачених у ч.1 ст.49 КК України диференційованих строків у всіх випадках ухилення особи від досудового розслідування або суду й наступного з`явлення її із зізнанням чи затримання; 2)як альтернативні, тобто такі, що не виключають застосування диференційованих строків і замінюють їх лише в окремих випадках.

На переконання ВП ВС, реалізація принципу гуманізму під час тлумачення та застосування конкретного положення закону про кримінальну відповідальність здійснюється за правилом: якщо відповідне положення містить елемент невизначеності й вона не може бути усунута з урахуванням інших конкретних чи загальних положень, таке положення має застосовуватися за найбільш сприятливим для особи варіантом з усіх можливих.

З урахуванням вищезазначеного на даний час немає сформованої правової позиції Верховного Суду (Великої Палати чи Касаційного адміністративного суду), про необхідність суду визнання винуватим або без встановлення вини особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наявність вищевказаної юридичної невизначеності, суддя звертає увагу на те, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні; відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якість закону»; якщо в національному законодавстві допущено неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, то національні органи мають застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід, тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Таким чином, суддя керується принципом застосування до винної особи найбільш сприятливого закону, у зв`язку з чим провадження в цій справі слід закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Разом з тим з огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне зауважити, що з правового аналізу ст.38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в інкримінованому їй правопорушенні, провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Виходячи зі змісту пояснень про незгоду особи з змістом протоколу, що в свою чергу зобов`язує суд з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Керуючись ст.ст. 38, 247, 276-280, 283-285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду даної справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду через Новобузький районний суд Миколаївської області.

Копія постанови відповідно до ст.285 КУпАП може бути отримана протягом 3-х днів.

Суддя