Провадження №3/522/8239/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої - судді Косіциної В.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшли до Приморського районного суду м. Одеси з ОРУП №1 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення (протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №171899) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справі присвоєно єдиний унікальний номер - 522/17211/24 (Провадження №3/522/8239/24) та передано на розгляд судді Косіциній В.В.

Таокж, 02 жовтня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення (протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №171942) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 за ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справі присвоєно єдиний унікальний номер - 522/17211/24 (Провадження №3/522/8242/24) та передано на розгляд судді Косіциній В.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №171899 від 29.09.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 зобов`язався з`являтися до суду за викликом суду.

Матеріали справи 522/17211/24 (Провадження №3/522/8239/24) також містять зобов`язання з`являтися за викликом до органів поліції, прокуратури, суду та повідомляти про зміну місця проживання, який містить номер телефону ОСОБА_1 , та який зобов`язався своєчасно з`являтися, зокрема, за викликом суду.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №171942 від 29.09.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 зобов`язався з`являтися до суду за викликом суду.

Матеріали справи 522/17211/24 (Провадження №3/522/8242/24) також містять зобов`язання з`являтися за викликом до органів поліції, прокуратури, суду та повідомляти про зміну місця проживання, який містить номер телефону ОСОБА_1 , та який зобов`язався своєчасно з`являтися, зокрема, за викликом суду.

Судове засідання по справі призначено на 14 жовтня 2024 року.

Повістка про виклик до суду на 14.10.2024 року по справі 522/17211/24 (Провадження №3/522/8239/24) була направлена за номером телефону, що вказаний у зобов`язанні, та відповідно до довідки про доставку СМС, повістка доставлена 08.10.2024 року.

Повістка про виклик до суду на 14.10.2024 року по справі 522/17211/24 (Провадження №3/522/8242/24) була направлена за номером телефону, що вказаний у зобов`язанні, та відповідно до довідки про доставку СМС, повістка доставлена 07.10.2024 року.

У судове засідання, призначене на 14 жовтня 2024 року особа яка притягується до адміністративної відповідальності - не з`явилася.

В своїх рішеннях у справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що правова визначеність передбачає повагу до принципу resjudicata, тобто принципу остаточності судових рішень.

Встановлення в законі строків на розгляд справи про адміністративне правопорушення також спрямоване на забезпечення вказаного принципу.

З огляду на вищевикладене, а саме ту обставину, що суд вичерпав всі можливі засоби повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про дату, місце та час судового засідання, згідно ст. 268 КУпАП явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП не визнана обов`язковою, а також з огляду на встановлені законом строки розгляду справ про адміністративні правопорушення та строки накладення адміністративних стягнень, суд дійшов висновку про недоцільність повторного відкладення судового засідання і необхідності розгляду справи в порядку письмового провадження за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі доказів, що наявні в матеріалах справи.

Щодо справи про адміністративне правопорушення №522/17211/24 (Провадження №3/522/8239/24) суд зазначає наступне.

Згідно протоколу серії ВАД №171899 від 29.09.2024 року,29.09.2024 року близько 12 години 30 хвилин ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство повторно протягом року психологічного характеру відносно колишньої дружини - ОСОБА_2 у присутності малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року чим могла бути заподіяна шкода психологічному здоров`ю дитини, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дитини, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

У ч.2 ст.173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, що вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Згідно ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Згідно із частинами 2 та 3 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

З зазначеного, суд робить висновки про те, що домашнє насильство може вчинятися, зокрема, відносно дитини, а тому, у разі вчинення таких дій, до особи застосовуються, зокрема, заходи юридичної відповідальності, в тому числі передбачені статтею 173-2 КУпАП.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачений нормами права комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок. Такий комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КпАП України, можуть бути як члени однієї сім`ї відповідно до визначеного поняття члена сім`ї у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та інші родичі та особи, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання.

Згідно з ч. 1 ст. 251КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доказами, що підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП є:

- Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №171899 від 29.09.2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 зі змістом протоколу - ознайомлений, проти змісту протоколу - не заперечував;

- заява про вчинення правопорушення від ОСОБА_2 , у якій вона просила вжити міри щодо ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що він 29.09.2024 року близько 12 години 30 хвилин вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме, виражався нецензурною лайкою в присутності малолітньої дитини - ОСОБА_3 ;

- пояснення ОСОБА_2 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 будучи в стані сп`яніння почав її ображати, погрожувати фізичною розправою. Під час зазначеної ситуації вона була зі своїм малолітнім сином - ОСОБА_3 ;

- пояснення ОСОБА_4 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 ображав ОСОБА_5 в присутності її малолітньої дитини - ОСОБА_3 ;

- форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства;

- терміновий заборонний припис серії АА №562118 від 29.09.2024 року стосовно ОСОБА_1 ;

- свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 ;

- витяг з системи «АРМОР»;

- постанова Кролевецього районного суду Сумської області від 22 серпня 2024 року у справі №579/1449/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі наданих доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинив психологічне насилля відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , а тому, враховуючи зазначене суд дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Щодо справи про адміністративне правопорушення №522/17211/24 (Провадження №3/522/8242/24) суд зазначає наступне.

Згідно протоколу серії ВАД №171942 від 29.09.2024 року,29.09.2024 року близько 12 години 30 хвилин ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство повторно протягом року психологічного характеру відносно колишньої дружини - ОСОБА_2 , а саме: виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, ображав, принижував у присутності малолітньої дитини, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Згідно із частинами 2 та 3 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

З зазначеного, суд робить висновки про те, що домашнє насильство може вчинятися, зокрема, відносно колишнього члена подружжя, а тому, у разі вчинення таких дій, до особи застосовуються, зокрема, заходи юридичної відповідальності, в тому числі передбачені статтею 173-2 КУпАП.

Доказами, що підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП є:

- Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №171942 від 29.09.2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 зі змістом протоколу - ознайомлений, проти змісту протоколу - не заперечував;

- заява про вчинення правопорушення від ОСОБА_2 , у якій вона просила вжити міри щодо ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що він 29.09.2024 року близько 12 години 30 хвилин вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме, виражався нецензурною лайкою в присутності малолітньої дитини - ОСОБА_3 ;

- пояснення ОСОБА_2 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 будучи в стані сп`яніння почав її ображати, погрожувати фізичною розправою. Під час зазначеної ситуації вона була зі своїм малолітнім сином - ОСОБА_3 ;

- пояснення ОСОБА_4 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 ображав ОСОБА_5 в присутності її малолітньої дитини - ОСОБА_3 ;

- форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства;

- терміновий заборонний припис серії АА №562117 від 29.09.2024 року стосовно ОСОБА_1 ;

- витяг з системи «АРМОР»;

- постанова Кролевецього районного суду Сумської області від 22 серпня 2024 року у справі №579/1449/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі наданих доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинив психологічне насилля відносно колишнього члена подружжя - ОСОБА_2 , а тому, враховуючи зазначене суд дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У статті 23 КУпАП вказано на те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Відповідно до статті 221 КУпАП, судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема: 173-2 КУпАП.

У відповідності дост.252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено права на об`єднання справ про адміністративні правопорушення.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі Надточій проти України». П.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Враховуючи наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення, зокрема, врегулювання порядку об`єднання справ в одне провадження, суд вважає, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону, а об`єднання матеріалів справ про адміністративне правопорушення здійснити за правилами, закріпленими в КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 217 КПК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування кожної справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Вказані матеріали складені у відношенні однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд. У зв`язку з чим, на підставі ст. 36 КУпАП дані матеріали підлягають об`єднанню в одне провадження.

Санкція ч.2 ст.173-2 КУпАП передбачає стягнення у вигляді штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб

З урахуванням характеру вчинених правопорушень, особи правоорушника, суд вважає необхідним визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративнго правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накласти на вказану особу адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється Законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Докази про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору в матеріалах справи відсутні.

На підставі викладеного і керуючись ст. 7, 9, 24, 33, 34, 51, 221, 280, 283, 284, 285 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Справи про адміністративні правопорушення №522/17211/24 (провадження №3/522/8239/24) та №522/17211/24 (провадження №3/522/8242/24) за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП в одне провадження під номером №3/522/8239/24.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 , визнати винним в вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень 00 (нуль) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308КУпАП України у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Косіцина В.В.