Номер справи 189/1988/24
Номер провадження 3/220/703/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року

Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Дурач О.А., розглянувши матеріали, що надійшли з Військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, підполковника начальника логістики заступника командира військової частини НОМЕР_2 , раніше до адміністративної відповідальності не притягався, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу серії А4885 № 64 від 09.08.2024 року про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП, 08.08.2024 о 20:00 в АДРЕСА_2 було виявлено підполковника ОСОБА_1 , начальника логістики (8-4) - заступника командира військової частини НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння. В супроводі майора ОСОБА_2 , заступника командира військової частини НОМЕР_2 з психологічної підтримки персоналу капітана ОСОБА_3 , заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_2 , що тимчасово виконує обов`язки помічника командира військової частини НОМЕР_2 з правової роботи - начальника юридичної служби (відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині № 226 від 05.08.2024) поїхали до відділення АДРЕСА_3 ), де підполковник ОСОБА_1 від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння відмовився, що підтверджено в Акті № 1178 від 08.08.2024. Після того в супроводі майора ОСОБА_2 , капітана ОСОБА_3 , поїхали на огляд війсььковослужбовця з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння до закладу хорони здоров`я, а саме КНП «Покровська лікарня», де лікарі відмовились проводити огляд військовослужбовця, бо в лікарні не було лікаря, який пройшов спеціальну підготовку для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з Постановою КМУ від 12 січня 2024 р. № 32. Таким чином підполковник ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 КУпАП.

В судове засідання особа яка притягається до адміністративної відповідальності не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, за допомогою смс-повідомлення на контактний номер телефону. Також повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи захисник особи яка притагається до адміністративної відповідальності, за допомогою смс-повідомлення на контактний номер телефону. Суду подано клопотання захисника про повторне відкладення судового розгляду (раніше судове засідання було призначене на 18.09.2024 р., 30.09.2024 р., та 07.10.2024 р.), проте, вказані причини не можливості участі ОСОБА_1 в судовому засіданні. Вказане, у сукупності, дозволяє суду зробити висновок що дана особа не скористалась своїм правом на захист щодо участі захисника в судовому засіданні, договір з яким укладено. Тому, на підставі ст. 268 КУпАП, суддя вирішив розглядати справу без участі ОСОБА_1 , оскільки він належно повідомлений про розгляд справи, а також без участі його захисника, враховуючи, що докази неможливості явки в судове засідання захисника відсутні. Таким чином, з огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, а також з метою недопущення порушення строків розгляду справи, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП. Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 172-20 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також з метою недопущення порушення строків розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КпАП України, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КпАП України).

Захисник особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 , на адресу суду надіслав клопотання про закриття провадження, у зв`язку з відсутністю у діянніскладу та події адміністративного правопорушення. В зазначеному клопотанні поосилався на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення №64 від 09 серпня 2024 року, складеному відносно ОСОБА_1 викладена об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, не містить кваліфікуючої ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а саме вчинення дій в умовах особливого періоду або вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, тобто особі яку притягнуто до адміністративної відповідальності не зрозуміло за що в нього настає відповідальність. Окрім цього, посилався на те, що підполковник ОСОБА_1 від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, оскільки ОСОБА_1 в момент зазначеного тесту повідомив присутніх, що недовіряє вимірювальному приладу та попросив пройти освідування в медичному закладі, посадові особи в зазначений час вирішили безпідставно, що ОСОБА_1 відмовився, однак надали направлення на медичний огляд в медичну установу на разом з останнім направились до КНП «Покровська лікарня». Після вони прибули до закладу охорони здоров`я, а саме КНП «Покровська лікарня», де лікарі відмовились проводити огляд військовослужбовця, бо в лікарні не було лікаря, який пройшов спеціальну підготовку для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з Постановою КМУ від 12 січня 2024 р. №32». Вказане підтверджує наміри ОСОБА_1 в той момент пройти освідування в медичному закладі, останній НЕ відмовлявся від проходження медичного огляду, погодився та прибув до закладу охорони здоров`я, однак не з вини останнього, а з причин «в лікарні не було лікаря, який пройшов спеціальну підготовку для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з Постановою КМУ від 12 січня 2024 р. № 32», йому цієї нагоди не було надано, не було направлено до іншого медичного закладу, тощо, а тільки посадова особа при складанні адміністративного протоколу зазначила, що підполковник ОСОБА_1 відмовився від проходження на огляд алкогольного сп`яніння чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 КУпАП, що не відповідає дійсності, протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалам справи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, судом фактично встановлено.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950р., рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

При цьому, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 254 КУпАП найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який повинен містити ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Стаття 172-20 ч. 1 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення, по-перше, розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, по-друге, за появу таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, по-третє, за виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, по-четверте, за відмову таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Частина 2 ст. 172-20 передбачає відповідальність за, участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів.

Відповідальність за ч. 3 статті 172-20 КУпАП настає за умови вчинення дій, передбачених частинами першою або другою статті 172-20 КУпАП, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Згідно Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 17.03.2014 року і по теперішній час на території України діють умови особливого періоду.

Стаття 1 Закону України «Про оборону України» розкриває поняття терміну «особливий період», - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1-4, 9 ст. 266-1 КУпАП, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно п. 5, 8-11 Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 12 січня 2024 р. № 32, огляд проводиться уповноваженою посадовою особою - на місці вчинення (виявлення) правопорушення, а у разі неможливості провести огляд на місці вчинення (виявлення) правопорушення - безпосередньо в органі управління, у військовій частині (в установі, організації, на підприємстві, в закладі, підрозділі) з використанням спеціальних технічних засобів (засоби вимірювальної техніки, які відповідають законодавству, що містить вимоги до таких засобів) і тестів, які мають документ про відповідність; лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов спеціальну підготовку. Військовослужбовець/військовозобов`язаний, який відмовився від проведення огляду уповноваженою посадовою особою з використанням спеціального технічного засобу і тесту або не висловив згоду з його результатами, направляється відповідним командиром (начальником) для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право на проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих держадміністрацій з урахуванням необхідності проведення такого огляду також і в районах ведення бойових дій. Уповноважена посадова особа забезпечує проведення огляду військовослужбовця/військовозобов`язаного у закладі охорони здоров`я. У разі відмови військовослужбовця/військовозобов`язаного від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена посадова особа із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії військовослужбовця/військовозобов`язаного щодо ухилення від огляду.

З протоколу серії А4885 № 64 від 09.08.2024 року про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП, вбачається, що ОСОБА_1 у відділенні ВСП Лугансько-Павлоградського ЗВ ВСП в селищі Покровське, Синельниківського району, Дніпропетровської області) від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння відмовився, після чого було складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу № 1178 від 08.08.2024 року, де було зазначено, що він від проходження тесту відмовився. Після цього, він був доправлений до закладу охорони здоров`я, а саме КНП «Покровська лікарня», де лікарі відмовились проводити огляд військовослужбовця, бо в лікарні не було лікаря, який пройшов спеціальну підготовку для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з Постановою КМУ від 12 січня 2024 р. № 32. Таким чином підполковник ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 КУпАП.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів, на що мав право згідно ч. 4 ст. 266-1 КУпАП, та п. 8 Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2024 р. № 32. Проте, в закладі охорони здоров`я до якого його було доставлено для проведення огляду з метою визначення стану алкогольного сп`яніння, а саме КНП «Покровська лікарня», не виявилось лікаря який пройшов спеціальну підготовку для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, та в подальшому він був визнаний таким що відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно п. 10 Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 12 січня 2024 р. № 32, уповноважена посадова особа забезпечує проведення огляду військовослужбовця/військовозобов`язаного у закладі охорони здоров`я, чого фактично здійснено не було.

Крім того, з зазначеному протоколі відсутні ознаки об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, а саме не вказано кваліфікуючу ознаку адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, якою є вчинення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення передбачені ч. 1-2 ст. 172-20 КУпАП, або в умовах особливого періоду. Тобто, в фабулі протоколу не зазначено що його дії були вчинені повторно протягом року після притягнення його до відповідальності за ч. 1, 2 ст. 172-20 КУпАП, або під час дії особливого періоду, та в матеріалах справи не міститься належних доказів на підтвердження факту притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 172-20 КУпАП протягом року.

Нормами КУпАП до компетенції суду не входить зміна кваліфікації правопорушення, яке інкримінується особі, збирання доказів, тощо. Такі дії порушили би принцип рівності сторін та фактично свідчили б про прийняття судом сторони обвинувачення, що є неприпустимим.

Отже, виходячи в вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, оскільки огляд не був проведений згідно вимог ст. 266-1 КУпАП, уповноважена посадова особа не забезпечила проведення огляду у закладі охорони здоров`я, відповідно до вимог законодавства, та на підставі ч. 9 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного сп`яніння відносно ОСОБА_5 визнати недійсним.

З наведеного вище вбачається, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження вчинення військовослужбовцем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, та даних щодо кваліфікуючих ознак складу правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП, у зв`язку з чим відсутні ознаки об`єктивної сторони складу зазначеного правопорушення, що є підставою для закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Нормами КУпАП до компетенції суду не входить зміна кваліфікації правопорушення, яке інкримінується особі, збирання доказів, тощо. Такі дії порушили би принцип рівності сторін та фактично свідчили б про прийняття судом сторони обвинувачення, що є неприпустимим.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції». Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до положень п.1 ст. 247 КпАП обставинами, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 11, 172-20 ч. 1,3, 247 ч.1 п.1, 251, 254, 256, 266-1 КУпАП суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Дніпровський апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: О.А. Дурач