Справа № 751/8163/24
Провадження №3/751/3019/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Діденко А.О.

при секретарі Бобровник Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючу, -

встановив:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №185984 від 01.09.2024 вбачається, що ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого 01.09.2024 о 18 год. 30 хв. перебувала на території Чернігівської обласної дитячої лікарні: м. Чернігів, вул. Пирогова, 16, в стані алкогольного сп`яніння з вищевказаним малолітнім сином на руках, у зв`язку з чим наражала його на небезпеку. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не прибула, про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому порядку, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 184 КУпАП, за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За таких обставин суд визнав за можливе розглянути справу без її участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, зокрема: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т.ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

За статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, іншими документами.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, до суду, окрім самого протоколу, надані рапорт ЧРУП ГУНП в Чернігівській області від 01.09.2024, фотографія з місця події та відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується перебування в стані алкогольного сп`яніння з дитиною на руках, у зв`язку з чим остання наражалась на небезпеку.

Проте жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно перебувала в стані алкогольного сп`яніння, зокрема виписки чи висновку лікаря, результату огляду на визначення стану сп`яніння, матеріали справи не містять.

Суд зауважує, що наявність ознак алкогольного сп`яніння та перебування в стані алкогольного сп`яніння є різними поняттями, у зв`язку з чим наявність в особи ознак алкогольного сп`яніння не свідчить автоматично без проведення відповідного огляду про її перебування в стані алкогольного сп`яніння.

З оглянутого в судовому засідання відеозаписі вбачається, що після приїзду працівників поліції біля дитячої лікарні була виявлена ОСОБА_1 з дитиною на руках. ОСОБА_1 повідомила, що приїхала в автомобілі швидкої медичної допомоги, який привіз її старшу дитину до лікарні. Немовля залишити вдома не було можливості у зв`язку з відсутністю в будинку інших членів сім`ї. Після того, як старшу дитину поклали в лікарню, вона вийшла на подвір`я та чекала на приїзд свого знайомого, аби він її забрав додому.

При цьому зовнішній вид ОСОБА_1 був охайний, а інших ознак алкогольного сп`яніння, окрім як запах алкоголю з порожнини рота, на що звернув увагу поліцейський, не було. Зокрема, не вбачається таких ознак, як порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

У зв`язку з чим висновок поліцейського, який складав протокол, про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння є передчасним та ґрунтується виключно на власному переконанні.

Також слід відзначити, що з відеозапису не вбачається будь-яких дій, які б могли наражати дитину на небезпеку, зі сторони ОСОБА_1 . Натомість остання поводила себе спокійно, не хиталась, чітко роз`яснила обставини перебування біля лікарні, впевнено тримала дитину в руках та чекала на приїзд автомобіля. Неправильне, на думку поліцейського, тримання немовля в руках не свідчить про те, що ОСОБА_1 наражала її на небезпеку.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, яке ставиться їй у вину, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець протии України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшарпротии Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282).

Отже, ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого сина ОСОБА_2 , передбачених диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП, не доведено.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, ч. 1 ст. 184, 245, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Суддя: А.О. Діденко