Справа № 750/8899/24 Головуючий у 1 інстанції Григор`єв Р. Г.
Провадження № 33/4823/852/24
Категорія - ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участю особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, з професійно-технічною освітою, мешканка АДРЕСА_1 ,

притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Як встановив суд, 19 червня 2024 року, о 14 год. 20 хв., в м. Чернігові, по вул. Мстиславська, 33, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Suzuki New sx4», д.н.з. НОМЕР_1 зі сторони Василя Стуса по вул. Мстиславська в напрямку проспекту Перемоги та біля буд. 33 по вул. Мстиславська, змінюючи напрямок руху, не переконалась, що це буде безпечно і не створить небезпеку іншим учасникам руху, не дотрималась безпечного бокового інтервалу, в результаті чого скоїла зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Crafter», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по вул. Мстиславська в напрямку проспекту Перемоги. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, а постанова винесена із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Категорично заперечує факт порушення нею Правил дорожнього руху та зазначає, що в момент увімкнення покажчика повороту ліворуч переконалась, що ліва полоса для руху вільна і зробила це завчасно до початку маневру. Вважає, що саме порушення допущені водієм ОСОБА_2 стали причиною даної дорожньо-транспортної пригоди. Також, посилається на те, що схема дорожньо-транспортної пригоди складена не на місці її виникнення, а відеозапис працівників поліції не відображає момент дорожньо-транспортної пригоди, а фіксує обставини спілкування з поліцейськими.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст.245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.

Згідно ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За змістом п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 1.5 ПДР України визначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Пунктами 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху України визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Проте, зазначених вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_1 дотримано не було.

Не зважаючи на заперечення останньою на факт порушення нею Правил дорожнього руху України, її вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема:

- відомостями, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №101186 від 19.06.2024 року, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій ОСОБА_1 , і є одним з джерел доказів, в якому викладено обставини вчинення даної ДТП (а.с.4);

- схемою місця ДТП, доданою до протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якої зазначено напрямок руху транспортних засобів, місце їх зіткнення та розташування після зупинки, із описом відповідних пошкоджень транспортних засобів (а.с.6);

- письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 , де останній вказував на обставини даної дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19.06.2024 року і сталося з вини саме водія ОСОБА_1 (а.с.8).

Слід зазначити те, що дана схема ДТП підписана ОСОБА_1 без будь-яких зауважень, і це дає підстави визнати доводи апелянта, в цій частині, непереконливими.

Також, на місці даної дорожньо-транспортної пригоди та під час розгляду справи місцевим судом, ОСОБА_1 пояснювала, що керуючи транспортним засобом та змінюючи напрямок руху, не помітила автомобіль швидкої допомоги, який рухався з увімкненими проблисковими маячками, а тому доводи апелянта про те, що вона упевнилась у здійсненні такого маневру, позбавлені підстав.

Допущені порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Посилання апелянта про наявність саме в діях водія ОСОБА_2 порушення Правил дорожнього руху, які, як вона вважає, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, не може оцінюватися судом у даному провадженні, оскільки вина іншого учасника в даному ДТП є предметом розгляду окремого судового провадження. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється судом на підставі протоколу про адміністративне правопорушення щодо конкретної особи, складеного уповноваженою особою і, направленого до суду.

Твердження апелянта про те, що відеоматеріал не може слугувати належним доказом, так як відеофіксація не відображає усіх обставин події є непереконливими, оскільки відеозапис є лише одним із доказів на підтвердження даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному повноважною на те особою. До того ж, зміст даного відеозапису підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, в тому числі містяться і пояснення ОСОБА_1 працівникам поліції, де остання вказувала, що виконуючи маневр повороту ліворуч, не побачила автомобіль швидкої допомоги, в результаті чого трапилось зіткнення транспортних засобів, та висновки місцевого суду про наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За вказаних підстав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, порушила вимоги п.п.10.1, 13.1 Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відтак, доводи ОСОБА_1 про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останньої слід розцінювати, як намагання уникнути нею встановленої Законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, її особи, ступеня вини та в мінімальних межах санкції ст. 124 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач