Справа №950/2303/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Бакланов Р. В.
Номер провадження 33/816/72/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 жовтня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Демченко А. Д., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 950/2303/22 за апеляційною скаргою захисника СОБИНИ П. М. на постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 06.06.2023, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

захисника адвоката Собини П. М.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі (із доповненнями) захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат СОБИНА П. М. просить скасувати постанову судді та закрити провадження в справі за відсутністю складу правопорушення, оскільки ОСОБА_2 має захворювання, через яке візуально може мати ознаки алкогольного сп`яніння, результат огляду не відеозаписі не зафіксований, відсутні докази використання нового мундштука, в протоколі вказана невірна дата, з результатом огляду ОСОБА_2 не був згоден, відсутній висновок лікаря, т/з зупинений безпідставно, протокол щодо відмови ОСОБА_2 від проходження огляду складений у відсутності двох свідків.

Постановою судді Лебединського районного суду Сумської області від 06.06.2023 ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування т/з строком один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 536,80 грн судового збору.

Згідно постанови судді, 08.11.2022 о 22 год. 37 хв. по вул. Тараса Шевченка в м. Лебедина водій ОСОБА_2 керував автомобілем Volkswagen Touareg, д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився з застосуванням приладу Alcotest Drager 6820 Arna 0359, результат якого склав 1,86 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника Собини П. М., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 315971 від 08.11.2022, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що ОСОБА_2 керував т/з у стані алкогольного сп`яніння, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- роздруківкою показників огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820, проведеного 08.11.2023, результат тесту 1,86 о/оо;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого результат огляду ОСОБА_2 становить 1,86 о/оо;

- відеозаписом з технічного засобу поліцейського, на якому зафіксовано зупинку т/з під керуванням ОСОБА_2 , якому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Зі згоди ОСОБА_2 поліцейським проведено його огляд на місці зупинки т/з за допомогою приладу «Драгер», результат якого становив 1,86 о/оо. Цей результат ОСОБА_2 не заперечив та на пропозицію поліцейського пройти огляд у закладі охорони здоров`я, у разі незгоди з результатом огляду, відмовився.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП).

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Про наявність у працівника поліції обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_2 підлягав огляду на стан сп`яніння, свідчили ознаки, що відповідають приписам п. 2-4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_2 має захворювання, через яке візуально може мати ознаки алкогольного сп`яніння, є неприйнятними, оскільки підозра поліцейського щодо перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння у зв`язку з наявними у нього ознаками (хитка хода, млява мова, запах алкоголю з порожнини роту) підтвердилася після проведення огляду, результат якого ОСОБА_2 не заперечив. При цьому, слід зазначити, що газоаналізатор «Драгер Алкотест 6820» призначений для визначення ступеню алкогольного сп`яніння шляхом вимірювання концентрації алкоголю у повітрі, що видихається, тобто, в іншому випадку, результат огляду ОСОБА_2 був би «негативним», навіть незважаючи на наявність у нього певного захворювання.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності доказів використання при проведенні поліцейським огляду відносно ОСОБА_2 нового мундштука, оскільки нормативно-правові акти, які регулюють порядок проходження водіями огляду на стан сп`яніння, не містять такої вимоги. Крім того, на відеозаписі зафіксовано як поліцейський повідомляє ОСОБА_2 про розпечатування нового мундштука, який він встановив на газоаналізатор, провів контрольний забір повітря (результат 0 проміле) та надав його ОСОБА_2 для огляду.

Результат огляду ОСОБА_2 зафіксований на роздруківці показників огляду на стан сп`яніння з використанням технічного засобу Drager Alcotest 6820 та становить 1,86 о/оо, тому доводи апеляційної скарги відносно того, що ця інформація не зафіксована також і на відеозаписі, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки первинним джерелом фактичних даних про перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння є саме вказаний вище документ, а не відеозапис, яким в цій справі поліцейський зафіксував огляд ОСОБА_2 .

Не підлягають задоволенню і доводи апеляційної скарги захисника в тій частині, що керований ОСОБА_2 т/з був зупинений безпідставно, оскільки правомірність дій поліцейських щодо зупинки т/з не знаходиться у причинному зв`язку із встановленою ПДР забороною для водія керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння.

Твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не був згоден з результатом огляду, проведеного поліцейським, повністю спростовуються відеозаписом, згідно якого ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я у тому разі, якщо він не згоден з показниками огляду, на що він відмовився. При цьому, оскільки огляд у медичному закладі ОСОБА_2 бажання проходити не виявив, то відповідно і висновок щодо результатів медичного огляду відсутній.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення у відсутності двох свідків у зв`язку з відмовою ОСОБА_2 від проходження огляду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, а пройшов огляд і з результатом такого огляду був згоден, тому поліцейським вірно складено протокол про порушення ним п. 2.9а, при цьому порядком проведення огляду визначено, що поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, що в цій справі дотримано.

Що стосується виправлення в протоколі про адміністративне правопорушення дати його складання, то ця обставина є очевидною технічною помилкою (опискою), допущеною працівником поліції при складанні протоколу, що з огляду на вимоги ст. 280 КУпАП суттєво не впливає на встановлення фактичних обставин вчинення правопорушення і визнання протоколу неналежним чи недопустимим доказом, не спотворює змісту протоколу та автоматично не створює ситуацію, за якої процесуальний документ є недійсним, а докази недопустимими, оскільки при вирішенні цього питання необхідно виходити насамперед з істотності порушення прав, законних інтересів і свобод ОСОБА_2 , оскільки не усі порушення процесуального закону, допущені під час оформлення документів та збирання доказів стороною провадження у справі є підставою для визнання цих доказів недопустимими.

Протокол про адміністративні правопорушення відповідає вимогам КУпАП і містить всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), а саме суть правопорушення (об`єктивна сторона) керування особою т/з, у стані алкогольного сп`яніння, конкретний пункт ПДР 2.9а і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому в справі протокол є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще й як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати ст. 254, 255 КУпАП), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому є не тільки доказом у справі, а й обов`язковим процесуальним документом.

Послідовність викладення в диспозиціях наведених вище правових норм завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів адміністративного судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, сумлінного виконання своїх обов`язків.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини, тобто імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини.

Відтак, у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України, тому вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння на доказове значення отриманих у його результаті відомостей, суд повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

В своєму рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), а кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, який повинен контролювати свій т/з таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку (п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971), а тому апеляційний суд вважає, що поліцейським при складанні відносно ОСОБА_2 протоколу дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 06.06.2023 відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника СОБИНИ П. М. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов