КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 33/824/732/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Мартяна Олександра Володимировича на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого заступником директора Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 9 статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 212-3 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020грн.

Постановою судді визнано доведеним, що ОСОБА_1 , будучи протягом року підданим адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, перебуваючи на посаді заступника директора Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 1 вересня 2023 року неправомірно відмовив в наданні інформації на адвокатський запит Осики С.В. від 7 серпня 2023 року, чим порушив вимоги п. 1 ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Не погоджуючись з постановою судді, захисник ОСОБА_1 - адвокат Мартян О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову судді, провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, захисник Мартян О.В. зазначає, що розгляд даної справи відбувся без участі ОСОБА_1 , його клопотання про об`єднання подібних справи у одне провадження суд першої інстанції проігнорував, копія постанови на його адресу не направлялась, а у Єдиному державному реєстрі судових рішень була оприлюднена лише 11 грудня 2023 року.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Зі змісту постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 участі у розгляді протоколу про адміністративне правопорушення не брав, матеріали справи не містять інформації про направлення йому копії постанови, захисник ОСОБА_1 - адвокат Мартян О.В. отримав копію оскаржуваної постанови 19 грудня 2023 року, що підтверджується розпискою (с.с.75).

Також в матеріалах справи наявне клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Мартян О.В. від 20 листопада 2023 року про відкладення судового засідання у зв`язку із зайнятістю ОСОБА_1 та адвоката Мартяна О.В. у розгляді іншої справи, оцінка якого у постанові судді не наведена.

За таких обставин та враховуючи факт звернення із апеляційною скаргою 19 грудня 2023 року, тобто негайно після отримання копії постанови судді, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови ОСОБА_1 підлягає поновленню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник Мартян О.В. зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що адвокатський запит Осики С.В. необґрунтований та оформлений з порушенням вимог законодавства, а правові підстави витребування Осикою С.В. зазначених у запиті документів відсутні та запитувані документи не пов`язані з його клієнтом.

Захисник Мартян О.В. вважає, що в запиті адвоката повинно бути не просто зазначено реквізити договору про надання правової допомоги, але й викладено обґрунтування взаємозв`язку запитуваної інформації з предметом правової допомоги (відповідною справою).

Крім цього, захисник Мартян О.В. стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення складено не уповноваженою особою, оскільки Рада адвокатів Донецької області, юрисдикція якої розповсюджується на територію Донецької області, не має повноважень на складання адміністративних протоколів у разі вчинення правопорушень на території міста Києва.

Також захисник Мартян О.В. вважає, що кваліфікація та викладення об`єктивної сторони правопорушення у протоколі є неправильними та мають суттєві взаємовиключні розбіжності, так як згідно протоколу ОСОБА_1 безпідставно інкриміновано відмову у наданні відповіді на адвокатський запит Осики С.В. , в той час як статтею 212-3 КУпАП передбачено відповідальність за неправомірну відмову у наданні саме інформації, а не відповіді як такої. Крім цього відсутні належні докази кваліфікуючої ознаки повторності за ч. 9 ст. 212-3 КУпАП.

Крім того, захисник Мартян О.В. посилається на те, що протокол складено без участі ОСОБА_1 , з порушенням передбаченого КУпАП строку, на протоколі немає його підпису та не додано належних та допустимих доказів роз`яснення процесуальних прав та вручення другого примірника протоколу, що є порушенням вимог КУпАП, у протоколі не зазначено перелік доданих доказів (документів), їх кількість та відсутня печатка Ради адвокатів Донецької області.

Також захисник Мартян О.В. звертає увагу на те, що діями ОСОБА_1 будь-якої шкоди адвокату Осиці С.В. не завдано, докази заподіяння фізичної, матеріальної або іншої шкоди потерпілому до протоколу не додано і у протоколі про це взагалі нічого не зазначено, що залишилось без належної правової оцінки суду.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Мартян О.В. доводи апеляційної скарги підтримав, додавши, що матеріали справи не містять доказів того, що адвокат Осика С.В. надає правову допомогу ОСОБА_4 , запитувані адвокатом Осикою С.В. документи не стосуються предмету досудового розслідування та не мають доказового значення у кримінальному провадженні, на яке в своєму запиті посилається адвокат Осика С.В.

Крім цього захисник Мартян О.В. посилався на необґрунтованість зробленого Осикою С.В . адвокатського запиту та вказував, що ним зроблено більше 43 адвокатських запитів, у яких він витребував значний обсяг інформації, що стосувалась роботи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, починаючи з 2012 року, тобто задовго до подій, які стали підставою для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні, на яке посилається адвокат Осика С.В.

Адвокат Осика С.В. у судовому засіданні просив залишити постанову судді без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою, та зазначив, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб дійсно було надано відповідь на його адвокатський запит, проте

запитувана ним інформація надана не у повному обсязі, запитувана ним інформація не є службовою, а фонд є розпорядником такої інформації та повинен надавати її, згідно вимог чинного законодавства на адвокатський запит.

Крім цього адвокат Осика С.В. стверджує, що надає правову допомогу ОСОБА_4 , а вся витребувана інформація необхідна для надання правової допомоги його клієнту у зв`язку із кримінальним провадженням, у якому його клієнт визнаний потерпілим, та має важливе доказове значення.

Рада адвокатів Донецької області про дату, час та місце судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення повідомлялась шляхом направлення повістки на офіційну електронну адресу, явку свого представника у судове засідання не забезпечила, клопотань про відкладення не заявляла.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як передбачено ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне

правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДН № 0068 від 18 вересня 2023 року, складеного уповноваженим членом Ради адвокатів Донецької області на складання протоколів про адміністративні правопорушення у частині, що стосується порушення права на інформацію відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», діючого на підставі довіреності № 7 від 3 квітня 2023 року, виданої Радою адвокатів Донецької області, ОСОБА_5 , адвокат Осика С.В., надаючи правову допомогу ОСОБА_4 , діючи на підставі ордеру, у порядку ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» звернувся із адвокатським запитом № 903-3 від 7 серпня 2023 року до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з проханням надати інформацію у вигляді фотокопій документів:

1)
Рішень Адміністративної ради Фонду про затвердження регламенту, які приймалися та затверджувалися, починаючи з 02.10.2012 року по 23.03.2023;

2. Регламентів Адміністративної ради Фонду, які приймалися та діяли з 02.10.2012 по

23.03.2023;

3. Рішень Адміністративної ради Фонду про затвердження кошторису витрат Фонду,

починаючи з 02.10.2012 року по 23.03.2023;

4. Рішень Адміністративної ради Фонду про затвердження стратегії розвитку Фонду

та річних планів діяльності Фонду з 02.10.2012 по 23.03.2023;

5. Рішень Адміністративної ради Фонду, якими було затверджено засади інвестиційної

політики Фонду, щорічні інвестиційні плани Фонду у період з 02.10.2012 по 23.03.2023;

6. Рішень Адміністративної ради Фонду, якими було затверджено рішення виконавчої

дирекції Фонду про залучення кредитів або безповоротної фінансової допомоги,

починаючи з 02.10.2012 по 23.03.2023;

7. Рішень Адміністративної ради Фонду про визначення аудитора для щорічного

проведення аудиторської перевірки Фонду, починаючи з 02.10.2012 по 23.03.2023;

8. Рішень Адміністративної ради Фонду про проведення позачергових аудиторських перевірок Фонду з рішенням про визначення аудитора для їх проведення починаючи з 2012 по 2023 рік;

9. Рішень Адміністративної ради Фонду про затвердження положень про службу внутрішнього аудиту Фонду починаючи з 2012 по 2023 рік;

10. Положення про службу внутрішнього аудиту Фонду (зі змінами та редакціями), що діяли у термін з 2012 по 2023 рік;

11. Рішень Адміністративної ради Фонду про затвердження вимог до розкриття інформації про діяльність Фонду, що приймалися у період з 2012 по 2023 рік;

12. Рішень Адміністративної ради Фонду, якими було затверджено порядок та умови оплати праці членів виконавчої дирекції Фонду що приймалися у період з 2012 по 2023 рік;

13. Рішень Адміністративної ради Фонду, якими було затверджено перелік посад працівників Фонду, у період з 2012 по 2023 рік;

14. Рішень Голови Адміністративної ради Фонду про розподіл обов`язків між членами Адміністративної ради Фонду, у період з 2012 по 2023 рік;

15. Рішень Адміністративної ради Фонду про затвердження Регламенту роботи

Адміністративної ради Фонду у період з 2012 по 2023 рік;

16. Рішень Адміністративної ради Фонду про складання проекту кошторису витрат Фонду затвердженого Адміністративною радою Фонду у період з 2012 по 2023 рік;

17. Пропозицій, поданих на розгляд Адміністративної ради Фонду щодо визначення аудитора для проведення аудиторської перевірки Фонду у термін з 2012 по 2023 рік;

18. Рішень Адміністративної ради Фонду про визначення структури Фонду з 2012 по 2023 рік;

19. Рішень Адміністративної ради Фонду про затвердження положення про структурні підрозділи Фонду з 2012 по 2023 рік;

20. Рішень Адміністративної ради Фонду про затвердження штатного розпису Фонду, з визначенням умов та форми оплати праці працівників Фонду у період з 2012 по 2023 рік;

21. Рішень Адміністративної ради Фонду про затвердження регламенту виконавчої дирекції Фонду з 2012 по 2023 рік;

22. Положень, поданих на погодження Адміністративній раді Фонду, про службу внутрішнього аудиту з 2012 по 2023 рік;

23. Матеріалів про погодження пропозицій про призначення керівників служби внутрішнього аудиту з 2012 по 2023 рік;

24. Матеріалів щодо погодження пропозицій щодо звільнення керівників служби внутрішнього аудиту з 2012 по 2023 рік;

25. Рішень Виконавчої дирекції Фонду щодо утворення колегіальних органів з питань консолідації та продажу активів різних банків з 2012 по 2023 рік;

26. Рішень Виконавчої дирекції Фонду про затвердження положення утворених колегіальних органів з питань консолідації та продажу активів різних банків з 2012 по 2023 рік;

27. Положення служби внутрішнього аудиту, затвердженого Адміністративною радою Фонду за поданням виконавчої дирекції Фонду, в редакціях, які діяли з 2012 по 2023 рік;

28. Рішень про призначення та звільнення керівників служби внутрішнього аудиту з посади та копії актів погодження кандидатур з Адміністративною радою Фонду з 2012 по 2023 рік;

29. Рішень адміністративної ради Фонду про перевірку результатів фінансової та інвестиційної діяльності Фонду з 2012 по 2023 рік;

30. Звітів результатів фінансової та інвестиційної діяльності Фонду з 2012 по 2023 рік;

31. Звітів служби внутрішнього аудиту, затверджені Адміністративною радою Фонду, з 2012 по 2023 рік;

32. Надати інформацію про перелік осіб (ПІБ), які входили до утворених колегіальних органів з питань консолідації та продажу активів різних банків з 2012 по 2023 рік.

До адвокатського запиту були долучені належним чином посвідчені копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордеру. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на адресу адвоката було надіслано листа № 60-10359/23 від 1 вересня 2023 року за підписом директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається відмова Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надати відповідь на адвокатський запит № 903-3 від 7 серпня 2023 року та інформації, яка в ньому зазначена. Таким чином, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, знаходячись за адресою м. Київ, вулиця Січових Стрільців, 17, в приміщенні Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 20 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» листом № 60-10359/23 від 1 вересня 2023 року відмовив у наданні відповіді та не надав інформацію сформованої у адвокатському запиті № 903-3 від 7 серпня 2023 року адвоката Осики С.В. тобто вчинив адміністративне правопорушення.

Також у протоколі зазначено, що 18 вересня 2023 року при складанні адміністративного протоколу з Єдиного державного реєстру судових рішень стало відомо, що ОСОБА_1 протягом року вчинив ряд аналогічних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, за які його неодноразово було піддано адміністративному стягненню, про що зазначено у адміністративних провадженнях № 761/21240/23, 761/22619/23, 761/20403/23, 761/23156/23, якими були встановлені факти неодноразових відмов ОСОБА_1 надати відповіді адвокату, тому системна протиправна поведінка ОСОБА_1 обтяжує його відповідальність по зазначеному адміністративного порушенню та має ознаки повторного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 протягом року, відповідальність за що передбачена ч. 9 ст. 212-3 КУпАП.

Частина 5 ст. 212-3 КУпАП встановлює відповідальність за неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Частиною 9 ст. 212-3 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - восьмою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Об`єктивна сторона вказаного порушення полягає у неправомірній відмові в наданні інформації, наданні інформації на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, що не відповідає дійсності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правничої допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правничої допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Частина 2 статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

У разі якщо задоволення адвокатського запиту передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як десять сторінок, адвокат зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір таких витрат не може перевищувати граничні норми витрат на копіювання та друк, встановлені Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

З приєднаних до протоколу про адміністративне правопорушення документів встановлено, що 7 серпня 2023 року адвокат Осика С.В. направив адвокатський запит № 903-3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у якому зазначив, що до нього за правовою допомогою звернувся ОСОБА_4 , якого визнано потерпілим та цивільним позивачем у кримінальному провадженні № 0000693 за ознаками

кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, відносно уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за фактом невиконання рішень судів та скоєння незаконних дій при розпорядженні коштами у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», чим було завдано істотної шкоди правам та інтересам ОСОБА_4 та спричинило тяжкі наслідки для останнього. Також за заявою його клієнта ОСОБА_4 1 квітня 2021 року Державним бюро розслідувань було внесені відомості до ЄРДР за фактом відмивання грошей посадовими особами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та розпочате кримінальне провадження № 0000695 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 209 КУпАП.

З урахуванням викладеного, враховуючи збір доказів, які будуть долучені до матеріалів кримінального провадження № 0000695, на підставі ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат Осика С.В. просив Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надати копії документів, згідно переліку 32 пункти, за період з 2 жовтня 2012 року по 23 березня 2023 року.

До вказаного адвокатського запиту були долучені фотокопія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та фотокопія ордеру.

Листом в.о. директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1. № 60-10359/23 від 1 вересня 2023 року адвокату Осиці С.В. повідомлено, що Фонд щорічно складає річних звіт, який включає звіт про діяльність Фонду за звітний рік та фінансову звітність, яка оприлюднюється в газетах «Урядовий кур`єр» та «Голос України» не пізніше 1 липня наступного за звітним року, а річний звіт оприлюднюється на офіційній сторінці Фонду в мережі Інтернет не пізніше 1 липня наступного за звітним роком. Також зазначено, що інформація про склад Адміністративної ради та виконавчої дирекції, структурні підрозділи тощо, знаходиться на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; Адміністративна рада Фонду не входить до структури Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та не є йому підзвітною, тому Фонд не являється розпорядником запитуваних документів. Крім того, у відповіді зазначено, що у запиті адвоката не зазначено точні та достатні реквізити запитуваних копій документів (назви, дати, номери), що унеможливлює їх пошук та надання.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Аналіз вказаних норм свідчить, що на підставі адвокатського запиту адвокат має право витребувати копії документів та інформацію, які необхідні йому саме для надання правової допомоги клієнту.

Однак, з адвокатського запиту від 7 серпня 2023 року не вбачається, що затребувані адвокатом Осикою С.В. копії документів діяльності Адміністративної ради Фонду та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за період з 2 жовтня 2012 року по 23 березня 2023 року, необхідні для надання правової допомоги ОСОБА_4 в межах кримінальної справи за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, або кримінального провадження № 0000695.

За змістом статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Статтею 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" обумовлено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

За правилами статті 5 вказаного Закону доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до адвокатського запиту від 7 серпня 2023 року, адвокатом Осикою С.В. запитувалася публічна інформація стосовно служби внутрішнього аудиту Фонду, призначення керівників цієї служби, рішень виконавчої дирекції Фонду щодо утворення колегіальних органів з питань консолідації та продажу активів різних банків, фінансових звітів та інвестиційної діяльності Фонду.

Статтею 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» врегульовано оформлення запитів на отримання публічної інформації.

Частиною першою вказаної статті визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі (частина п`ята статті 19 Закону «Про доступ до публічної інформації»).

В силу частини першої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

У листі в.о. директора-розпорядника Фонду ОСОБА_1. від 1 вересня 2023 року зазначено, що Адміністративна рада Фонду не входить до структури Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та не є йому підзвітною, а тому Фонд не являється розпорядником документів Адміністративної ради Фонду та не має повноважень їх надання.

Якщо адвокатський запит стосується надання публічної інформації, адвокат у запиті, крім посилання на відповідні статті Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», зобов`язаний послатися як на підставу для отримання інформації, яка підпадає під визначення публічної, й на відповідні статті Закону «Про доступ до публічної інформації», а також дотримати вимог останнього, звернувши увагу суб`єкта, якому адресовано адвокатський запит, на його статус розпорядника публічної інформації.

Такі висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 серпня 2022 року у справі № 520/13981/21.

Запит адвоката Осики С.В. від 7 серпня 2023 року таких посилань не містить та не відповідає вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації», про що зазначено у листі в.о. директора-розпорядника Фонду ОСОБА_1. від 1 вересня 2023 року.

Таким чином, зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДН № 0068 від 18 вересня 2023 року про те, що директором-розпорядником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 1 вересня 2023 року було відмовлено у наданні відповіді на адвокатський запит № 903-3 від 7 серпня 2023 року, що становить

склад адміністративного правопорушення, не відповідає обставинам даної справи, так як відповідь на адвокатський запит Осики С.В. була надана 1 вересня 2023 року.

Крім того, кваліфікуючи дії ОСОБА_1 за частиною 9 статті 212-3 КУпАП, особа, що складала протокол про адміністративне правопорушення серії ДН № 0068 від 18 вересня 2023 року, не додала до протоколу документи, які підтверджують наявність повторності у діях ОСОБА_1 і що вказані дії були вчиненні протягом року.

Дані про подію, зокрема час, місце та обставини правопорушення, є істотною складовою формулювання обставин правопорушення, що ставляться у вину особі, та є частиною складу адміністративного правопорушення, що, відповідно, підлягає обов`язковому доказуванню.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, стандарти, установлені Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, поширюються і на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справи "Лучанінова проти України" (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v. Russia", заява № 36673/04), "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08)).

Ці стандарти полягають у тому, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певна особа має доводити в суді, а також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки в такий спосіб неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що за обставинами справи та наявними у справі документами встановлено, що адвокат Осика С.В. тільки 7 серпня 2023 року направив на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 14 адвокатських запитів для отримання значного обсягу документів, а згідно тверджень захисника ОСОБА_1 - адвоката Мартяна О.В. загалом таких запитів було 43.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з доводами в.о. директора-розпорядника Фонду ОСОБА_1., викладеними у листі від 1 вересня 2023 року, про необхідність адвокату Осиці С.В. навести обґрунтування, що такий значний обсяг запитуваних документів та за значний період часу необхідний адвокату для надання правової допомоги ОСОБА_4 під час кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, або кримінального провадження № 0000695.

Також адвокат не може зловживати наданим йому законом правом на отримання документів та інформації на підставі адвокатського запиту.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_1 не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Апеляційний суд вважає, що наявними в матеріалах справи доказами не доведено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 9 ст. 212-3 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки надані суду матеріали за протоколом про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не підтверджують вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 212-3 КУпАП, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Мартяна Олександра Володимировича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року задовольнити та поновити ОСОБА_1 цей строк.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Мартяна Олександра Володимировичазадовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати та провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт