КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2024 року

м. Київ

апеляційне провадження № 33/824/3583/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є.П.,

при секретарі Мудрак Р. Р.

за участі: ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Каплі А. С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Каплі Аліни Степанівни, діючої в інтересах ОСОБА_1

на постанову Миронівського районного суду Київської області

в складі судді Кириленко М. О.

від 12 червня 2024 року

у справі №371/448/24 Миронівського районного суду Київської області

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Миронівського районного суду Київської області від 12 червня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 гривень.

На дану постанову захисник Капля А. С., в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову про адміністративне правопорушення скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що справа була розглянута поверхнево, без врахування фактичних обставин по справі, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням та не відповідає обставинам справи. Зазначає, що судом першої інстанції не було проаналізовано наявні у справі докази, а його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР України є необґрунтований.

Зазначає, що запис з нагрудної камери співробітників поліції не може вважатись належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП, оскільки не є безперервний, відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння не доводить склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КпАП, оскільки вину обґрунтовано на доказі, а саме протоколі правопорушення, який є неприйнятним та суперечить, як нормам національного, так і міжнародного законодавства. На час складання протоколу про адміністративне правопорушення, яким ОСОБА_1 фактично висунуте обвинувачення за ч. 1 ст. 130 КУпАП були відсутні будь-які об`єктивні дані про відмову від проходження огляду, а протокол про адміністративне правопорушення працівник поліції склав на підставі свого припущення. На відеозапису з нагрудної камери співробітників поліції не зафіксовано, що ОСОБА_1 прямо відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник підтримали апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Каплі А. С., апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, КУпАП районний суд виходив з доведеності вини останнього у порушенні ним вимог пункту 2.5 ПДР України, що підтверджується матеріалами даної справи про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з такими висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, судом на підставі протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що 30.03.2024 року о 00-18 годині на а/д Київ-Знамянка 103 км ОСОБА_1 керував авто ЗАЗ VIDA д.н.з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився під відеозапис. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КпАП України.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП спростовуються сукупністю доказів, зібраних у даній у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 183340, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого слідує, що ОСОБА_1 відмовився, як проходити тест на виявлення ознак сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу алкотестера «Драгер», так і в медичному закладу.

Також не заслуговують на увагу твердження апеляційної скарги про те, що запис з нагрудної камери співробітників поліції не може вважатись належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП, оскільки не є безперервний, так як не спростовують факт відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і закладі охорони здоров`я.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції відповідно до ст. 280 КУпАП належним чином встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення цієї справи, та досліджено докази, наявні в матеріалах справи, на підставі яких зроблено обґрунтований висновок про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Каплі Аліни Степанівни, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Миронівського районного суду Київської області від 12 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. П. Євграфова