ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши клопотання захисника Черненко Тетяни Борисівни, яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2024 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

10 жовтня 2024 року захисником Черненко Т.Б., в інтересах ОСОБА_1 , подана апеляційна скарга, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови судді місцевого суду. В обґрунтування свого клопотання захисник вказує на те, що розгляд справи відбувся за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який не був повідомлений належним чином про місце, дату та час розгляду справи, та копію оскаржуваного рішення він не отримував. Про наявність оскаржуваної постанови йому стало випадково відомо після звернення до адвоката за правовою допомогою лише 09 жовтня 2024 року, оскільки він хвилювався про тривалу відсутність будь-якої інформації від суду про розгляд справи. При цьому, звертає увагу, що отримати інформацію про наявність розгляду справи в Ленінському районному суді м. Дніпропетровська особі, яка не обізнана у правовому процесі дуже складно, оскільки за даними сайту Судова влада України у даному суді у підрозділі Стан розгляду справ у графі Сторони спору прізвище ОСОБА_1 відсутнє, а міститься лише прізвище ОСОБА_1 , а також на сайті взагалі відсутня інформація про призначення справи до розгляду або її відкладення. Крім того, згідно даних з сайту Єдиного державного реєстру судових рішень постанову для оприлюдення було надіслано 27.09.2024 року, того-ж дня зареєстровано та забезпеченого надання загального доступу лише 30.09.2024 року. Отже захисник вважає, що у даному випадку з поважних причин пропущено строк на апеляційне оскарження рішення місцевого суду та просить його поновити.

Перевіривши матеріали справи та наведені в клопотанні захисника доводи щодо поважності причин пропуску строку на оскарження рішення судді місцевого суду, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїй рішенням Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа №299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Як убачається з матеріалів справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 хоча і не був особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду своєї справи 26 вересня 2024 року, але був обізнаним про те, що його справа повинна розглядатися Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, складений щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Після ухвалення 26 вересня 2024 року рішення у справі, його копія 26 вересня 2024 року була направлена поштою на вказану ОСОБА_1 у протоколі адресу: АДРЕСА_1 26.09.2024 року №205/11781/24, що підтверджується наявним у справі супровідним листом (а.с.11). Строк на апеляційне оскарження судового рішення спливав 06 жовтня 2024 року.

Натомість апеляційна скарга була сформована захисником Черненко Т.Б. в системі Електронний суд та згідно штампу вхідної кореспонденції подана до суду лише 10 жовтня 2024 року (а.с.12-34).

Таким чином вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 мав можливість проявити зацікавленість у розгляді справи, протягом строку на апеляційне оскарження своєчасно отримати копію судового рішення та подати апеляційну скаргу, але не скористався своїм правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у визначений законом строк.

З огляду на викладене не можна погодитися з наведеними у клопотанні захисника доводами щодо поважності причин пропуску строків на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2024 року та апеляційний суд вважає їх неспроможними, оскільки ОСОБА_1 маючи реальну можливість скористатися своїм правом на участь у розгляді своєї справи, своєчасно отримати копію постанови суду та скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом строк, не скористався наданим йому законом процесуальним правом з причин, які не можна вважати поважними.

Сам факт невірного зазначення на сайті Судова влада України прізвища ОСОБА_1 та оприлюднення оскаржуваного рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 27 вересня 2024 року і надання загального доступу до вказаної постанови 30 вересня 2024 року, на що посилається апелянт, не позбавляло можливості ОСОБА_1 раніше звернутися до місцевого суду для реалізації своїх процесуальних прав.

Разом з тим, залучення адвоката Черненко Т.Б. для захисту інтересів ОСОБА_1 , після ухвалення судового рішення, вже на стадії його виконання, не створює для захисника окремих процесуальних строків та самостійних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

При цьому сам ОСОБА_1 не порушує питання про поновлення йому строків на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2024 року.

Інших причин, які унеможливили своєчасно подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у клопотанні захисника не наведено.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання захисника Черненко Т.Б. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 є безпідставним та задоволенню не підлягає, а тому подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, разом з доданими до неї документами.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити захиснику ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130КУпАП.

Апеляційну скаргу повернути особі, що її подала, разом з доданими до неї документами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО