ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/533/24 Справа № 711/6407/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Комплєктова Т. О. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 вересня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що 09 серпня 2024 року, о 01 год. 43 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ 110307» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Надпільній, 391 в м. Черкаси, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, в установленому законом порядку проводився на місці за допомогою приладу «Drager-Alcotest 6810» ARВH-0522, результат тесту 1,55 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (далі ПДР), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищевказану постанову та закрити справу у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження посилається на те, що останній день оскарження даної постанови перепав на вихідний день, тому строк подачі апеляційної скарги ним пропущено з поважних причин.

Вважає, що дана постанова винесена з істотним порушенням процесуального законодавства, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним дослідженням обставин справи, що призвело до помилкового їх встановлення.

Вказує, що на відеозаписах відсутній момент зупинки автомобіля, що свідчить про те, що органом поліції не надано до суду жодного доказу про те, що даним автомобілем керував саме він, чим порушено, зокрема п. 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису № 1026 від 18 грудня 2018 року (далі Інструкція № 1026), щодо порядку фіксування безпосередньо керування особою транспортним засобом, що свідчить про неналежне фіксування події/факту вчинення правопорушення.

Як на окремі підстави для скасування постанови судді відзначає про: зняття поліцейськими портативних відеореєстраторів з форменого одягу на грудях та залишено їх в службовому автомобілі, чим порушено п. 4 розділу 2 Інструкції № 1026; не повідомлення ОСОБА_1 про проведення відеозапису на бодікамеру поліцейського, чим порушено процедуру накладення стягнення (рішення Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 537/1807/17); інспектор УПП ДПП в Черкаській області Гаращенко В.О. не повідомив ОСОБА_1 про розгляд справи, чим порушив ст. 268 КУпАП; інспектором УПП ДПП в Черкаській області Гаращенко В.О. при складанні протоколу про адміністративне правопорушення позивачу не роз`яснені його права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України; інспектор УПП ДПП в Черкаській області Гаращенко В.О. не повідомив ОСОБА_1 що він може скористатися правом на професійну правничу допомогу, не вжив щодо надання можливості водію реалізувати своє право на отримання такої допомоги, що свідчить про порушення порядку розгляду справи адміністративне правопорушення, чим порушив ст. 268 КУпАП.

З цього приводу посилається на рішення Верховного Суду у постанові від 18.02.2021 у справі № 524/98/27/16-а та рішення ЄСПЛ.

Вважає, що огляд його на стан сп`яніння на місці зупинки було проведено з використанням технічних засобів некоректно, а також огляд проведено з порушенням інструкції з експлуатації. При використанні газоаналізатора Drager Alcotest 6810 прилад показав похибку та збій програмного забезпечення.

Також зазначає, що інспекторами УПП не було запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння у лікувальних закладах, а також належним чином не направлено до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Вказує, що акт огляду на стан сп`яніння не містить дати, тому формально його не можна вважати допустимим доказом.

На думку апелянта, технічний засіб - Drager Alcotest 6810, за допомогою якого проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння, не входить до переліку дозволених для застосування на території України медичних виробів.

Строк апеляційного оскарження постанови судді першої інстанції від 12 вересня 2024 року, закінчується 22 вересня 2024 року, що припадає на неробочий день. За умови, що апелянт подав апеляційну скаргу 23 вересня 2024 року, цебто на за ним робочий день, то слід вважати, що ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в межах передбаченого десятиденного строку.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1№ 109534 від 09 серпня 2024 року, в якому зазначені обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, серед іншого в них зазначена суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені у протоколі обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції такими доказами.

Роздруківкою приладу «Drager-Alcotest 6810», № тесту 1259, результат якого складає 1,55 проміле.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, був проведений огляд на стан сп`яніння за допомогою «Alcotest 6810», прилад ARВH-0522, результат якого позитивний 1,55 проміле. З даного акту вбачається, що ОСОБА_1 погодився з результатом тесту.

Відсутність даних про час складання цього акту не впливає на вискоки суду, адже апелянт не оспорював, що події, що досліджуються судом, зокрема складання акту, відбулись 09 серпня 2024 року.

Окрім того, судом першої інстанції наданий аналіз відеозаписам з нагрудних камер (бодікамер), на яких зафіксовано, що працівники поліції їдуть за транспортним засобом, який зупиняється, з якого виходить чоловік, як було встановлено - ОСОБА_1 . Після чого, працівник поліції запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння на місці, на що останній погодився, результат тесту: 1,55 проміле вмісту алкоголю. З результатом огляду ОСОБА_1 погодився.

Всупереч доводам апелянта, апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд погоджується з вказаною оцінкою наведених доказів.

Апеляційний суд відкидає доводи апелянта про порушення права на захист ОСОБА_1 , адже права, передбачені ст. 268 КУпАП та положення ст. 63 Конституції України інспектором поліції особі, що притягається до адміністративної відповідальності, були роз`яснені.

Разом з тим, апеляційний суд відзначає, що права, що перелічені в ст. 268 КУпАП, передбачають їх використання під час розгляд справи, зокрема користуватися юридичною допомогою адвоката, оскаржити постанову по справі, котрими ОСОБА_1 мав можливість скористатися..

Також є надуманими доводи апелянта щодо не повідомлення його поліцейськими про проведення відеозапису на бодікамеру, адже таке повідомлення поліцейським було здійснено.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що положення Інструкція № 1026, наведені апелянтом, не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення тягне необхідність визнання доказів недопустимим. Натомість національне законодавство та практика ЄСПЛ зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи допущене порушення КУпАП є істотним та яким чином воно перешкоджало й забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Суд зазначає, що коли сторона вимагає скасування судового рішення, посилаючись на порушення, допущене під час провадження у справі, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й переконати, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і не було виправлено в ході провадження.

У цій справі апеляційним судом не встановлено, порушення фундаментальних прав і свобод ОСОБА_1 чи загальних засад при застосуванні заходів впливу за адміністративне правопорушення.

За таких обставин апеляційній суд не вбачає порушення права на захист ОСОБА_1 , яке могло бути підставою для скасування судового рішення.

Доводи апелянта щодо не підтвердження факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння повністю спростовуються фактичними даними відеозапису події.

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проведений поліцейським з дотриманням положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 (далі Інструкція №1452/735).

Заразом можливість складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП пов`язується з установленням стану алкогольного сп`яніння водія, що здійснений на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами Інструкції №1452/735 поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, у разі згоди водія з таким результатом.

Інспектор патрульної поліції переконався у ОСОБА_1 чи згоден той з результатами відповідного огляду та останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння лікарем закладу охорони здоров`я, таким чином погоджуючись з результатами проведеного огляду з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Щодо наявності дозволу до застосування МОЗ та Держспоживстандартом приладу «Drager-Alcotest 6810», то відповідні доводи були належним чином розглянуті судом першої інстанції та на них надані мотивовані відповіді.

З цього приводу суддею районного суду обґрунтовано зауважено, що до протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення додане свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П51QM196308323, газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Alcotest 6810», зав. № ARВH-0522, який пройшов повірку 21.11.2023, дане свідоцтво дійсне до 21.11.2024.

Також судом першої інстанції було встановлено, що останню повірку газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі серійний номер приладу ARВH-0522 проходив 16.05.2024, дата наступного обов`язкового градуювання 16.11.2024, згідно з сервісною книжкою період між сервісами, градуюваннями та повірками повинен бути не менше ніж 1 раз на 6 місяців. Відповідно до свідоцтва Державної служби України з лікарських засобів про державну реєстрацію № 14455/2014, медичний виріб Газоаналізатори «Drager Alcotest» відповідає реєстраційним матеріалам, згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29.12.2014 № 1529 внесений до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволений для застосування на території України, строк дії свідоцтва необмежений. Згідно з сертифікатом серії А № 007292 затвердження типу засобів вимірювальної техніки, виданого 01.09.2014 Міністерством економічного розвитку і торгівлі, міжповірочний інтервал, установлений під час затвердження типу засобів вимірювальної техніки 1 рік.

За таких обставин в постанові, що оскаржується, аргументовано вказано, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу, який справний, сертифікований та пройшов повірку, тому протилежне твердження ОСОБА_1 не знайшло свого підтвердження.

Ще є хибним посилання апелянта про відсутність повідомлення інспектором УПП ДПП в Черкаській області Гаращенко В.О. про розгляд справи, чим той порушив ст. 268 КУпАП, адже такий розгляд інспектором з огляду на положення ст. 221 КУпАП не здійснювався.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 вересня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук