ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/3310/24 Головуючий суддя І інстанції Золотоверха О.О.
Апеляційне провадження № 33/818/1220/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.5 ст.126 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника - Пухтаєвич О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 25 червня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , монтажника ТОВ «ТЕХНІКОМ»,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн. 00 коп., в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 05.05.2024 о 09:30 год. в смт. Великий Бурлук по вул. Осіянській, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1а ПДР України. Правопорушення вчинене повторно протягом року ( ОСОБА_1 притягувався за ч.2 ст.126 КУпАП 23.04.2024 постановою серії ЕНА №983856).

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 25.06.2024 року щодо ОСОБА_1 та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.

Свої апеляційній вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він не працює в ТОВ «ТЕХНІКОМ», а з 19.02.2024 року працює монтажником у ТОВ «СПЕЦКОММУНМОНТАЖ», яке займається фортифікаційними спорудами на кордоні на півночі Харківської області, у зв`язку з чим він повинен самостійно добиратися на роботу з м.Харкова. Зазначає, що він діяв в стані крайньої необхідності під час воєнного стану.

Крім того, апелянт зазначає, що при зупинці автомобіля на блокпості уповноважені особи не повинні вимагати від осіб пред`явлення інших документів ніж ті, що посвідчують їх особу та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що не було враховано судом першої інстанції.

Апелянт також зазначає, що в суді першої інстанції не був досліджений відеозапис, на якому зафіксовані події у цій справі, а також суд послався в якості доказу на постанову серії ЕНА №183856 від 23.04.2024 року, яка не була прийнята стосовно нього. Зазначає, що судом першої інстанції не було належним чином його повідомлено про місце, дату та час судового розгляду. Вказує, що накладене стягнення є занадто суворим, оскільки судом першої інстанції не враховані усі фактичні обставини у справі та відомості про його особу.

В судові засідання, яке призначались судом апеляційної інстанції на 16.08.2024 року та 30.09.2024 року, ОСОБА_1 не з`явився, але йому неодноразово направлялися судові повістки на адресу його місця мешкання, які повернулися до суду у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Крім того, відповідно до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасників судового процесу, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року №28, ОСОБА_1 особисто повідомлявся про місце і час розгляду справи шляхом направлення електронної повістки на його номер мобільного телефону, що містяться в матеріалах справи. Зазначене підтверджується довідкою про доставлення СМС-повідомлення від 03.08.2024 року та від 20.08.2024 року.

До початку апеляційного розгляду захисник Пухтаєвич О.О. повідомила суду, що ОСОБА_1 відомо про час і місце судового розгляду, але через зайнятість на роботі він не може з`явитися до апеляційного суду. Захисник також вважала за можливе провадити апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_1 , з яким узгоджена процесуальна позиція.

При цьому належить врахувати, що саме ОСОБА_1 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Чугуївського міського суду Харківської області від 25.06.2024 року та він мав б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а неявка цієї особи в судове засідання, за умови, якщо вона була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, не є перешкоджає судовому розгляду.

Отже, враховуючи зазначені обставини та думку ОСОБА_2 , суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи та будь-яких клопотань про відкладення судового засідання не подавав, але з обов`язковою участю його захисника, враховуючи наявні відомості у матеріалах справи та доводів апеляційної скарги.

Вислухавши доводи захисника Пухтаєвич О.О., яка підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні за результатами їх дослідження та оцінки висновки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП наступає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті, зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно вимог пункту 2.1.а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За наслідками судового розгляду судом першої інстанції вірно встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме відомостями:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №012919 від 05.05.2024 року, що складений у відповідності до ст. 256 КУпАП, в якому зафіксовано обставини вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та який підписаний ОСОБА_1 , із зазначенням, що останній згоден із вчиненим правопорушенням. Крім того, ОСОБА_1 зазначив в цьому протоколі, що просить провести розгляд справи за його відсутності (арк.1);

- письмових пояснень ОСОБА_1 від 05.05.2024 року, які записані з його слів, з яких вбачається, що 05.05.2024 року він їхав з с.Підсереднє Куп`янського району в Харківській області до смт Великий Бурлук Куп`янського району в Харківській області без посвідчення водія. Відповідної категорії за кермом транспортного засобу ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , він не мав. Зазначив, що він, коли приїхав до смт Великий Бурлук Куп`янського району в Харківській області, його зупинили працівники поліції, яким він повідомив, що у нього немає взагалі посвідчення водія та те, що він притягався 23.04.2024 року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та за ч.2 ст.126 КУпАП (арк. 2)

- довідки , що складена інспектором САП Кузніченко К.Р., з якої вбачається, що відповідно до облікових даних «Адмінпрактики», стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.04.2024 року прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1983856 за порушення ч.2 ст.126 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. (арк.3);

Отже, наявність письмових пояснень ОСОБА_1 від 05.05.2024 року та довідки про те, що стосовно ОСОБА_1 складалася постанова серії ЕНА №1983856 за ч.2 ст.126 КУпАП, а також у зв`язку із його повторним притягненням протягом року до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП.

Апеляційний суд також зазначає, що процедура складання адміністративного матеріалу за ст. 126 КУпАП не передбачає обов`язкової фіксації цих подій за допомогою технічних засобів відеозапису, що, наприклад, передбачено вимогами ст.266 КУпАП.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі, письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 (а.с.2).

Крім того, як з наявних доказів у справі, так і в самій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вбачається, що останній 05.05.2024 року о 09:30 год. в смт. Великий Бурлук по вул. Осіянській керував транспортним засобом ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , а тому апеляційна скарга в частині відсутності доказів щодо керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, що викладені у протоколі серії ААД №012919 від 05.05.2024 року, на переконання апеляційного суду, є безпідставними.

Стороною захисту також не надано суду апеляційної інстанції доказів, що могли підтвердити версію ОСОБА_1 про те, що 05.05.2024 року о 09:30 год. він діяв в стані крайньої необхідності, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , а тому апеляційна скарга в цій частині також є суб`єктивною та необґрунтованою.

Крім цього, в Україні, як на час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , так і на даний час, діє режим воєнного стану у зв`язку із військовою агресією росії, через що працівникам патрульної поліції надано право зупинки будь-яких транспортних засобів (на блокпостах чи під час патрулювання), що хоча і може призвести до звуження певних прав особи, проте, на переконання суду, таке звуження прав особи є виправданим під час дії режиму воєнного стану.

Згідно п.10 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» від 29.12.2021 р. № 1456, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Окрім того, відповідно до п.20 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» від 29.12.2021 р. № 1455, заходи з контролю в`їзду/виїзду, окрім іншого, включають перевірку на блокпостах документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.

Належить також зазначити, що до документів, які посвідчують особу та підтверджують громадянство України, відповідно до Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», в тому числі, відноситься і посвідчення водія, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в цій частині також є безпідставними та суб`єктивними.

Посилання ОСОБА_1 на те, що судом першої інстанції було розглянуто справу за його відсутності, що об`єктивно унеможливило всебічний та повний розгляд справи, та є порушенням прав на доступ до правосуддя, на думку апеляційного інстанції, є суб`єктивними та безпідставними, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення останній особисто зазначив, що він просить провадити судовий розгляд за його відсутності.

Крім того, судом апеляційної інстанції здійснювалися усі можливі заходи щодо виклику ОСОБА_1 в судове засідання до апеляційного суду, але останній так і не з`явився в судове засідання для підтвердження своїх апеляційних доводів, тобто ОСОБА_1 надано процесуальну можливість надати свої докази на підтвердження версії сторони захисту про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Разом з цим, захисник ОСОБА_2 до початку перегляду оскаржуваної постанови зазначила про можливість проведення апеляційного розгляду за відсутності її підзахисного, у зв`язку з чим апеляційна скарга в цій частині також є необґрунтованою та безпідставною.

Апеляційний суд також зазначає, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04.10.2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

У цьому контексті суд звертає увагу, що ОСОБА_1 був обізнаний про складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 012919 від 05.05.2024 року за ч. 5 ст. 126 КУпАП та місцем розгляду справи, а саме у Чугуївському районному суді Харківської області, а тому він в першу чергу мав б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі та скорішим вирішенням його справи.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.)

Щодо доводів апеляційної скарги в частині того, що в постанові суду першої інстанції невірно вказано номер постанови, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП (перший абзац мотивувальної частини «№983856», апеляційний суд зазначає, що ця помилка є явною технічною опискою, оскільки з долучених доказів у справі вбачається, що ОСОБА_1 раніше було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП за постанова серії ЕНА №1983856 за ч.2 ст.126 КУпАП від 23.04.2024 року.

За таких обставин, стороною захисту не надано доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, зібрані у справі докази в їх сукупності підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, що не спростовано доводами апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також її захисником під час апеляційного розгляду, а тому відсутні підстави для задоволення поданої апеляційної скарги, скасування оскаржуваної постанови та призначення нового розгляду справи в суді першої інстанції.

Порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

Отже, у ході апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови - є безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.5 ст. 126 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Позитивні відомості стосовно особи ОСОБА_1 , який працевлаштваний у ТОВ «СПЕЦКОММУНМОНТАЖ» та є особою молодого віку, не можуть слугувати підставою для задоволення апеляційних вимог в частині зміни накладеного стягнення, з урахуванням встановленої законодавцем безальтернативної санкції щодо визначення розміру штрафу та позбавлення керування транспортними засобами, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Апеляційний суд також бере до уваги, що ОСОБА_1 , як водій, керуючи джерелом підвищеної небезпеки без відповідного права, усвідомлював, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих, але проігнорував зазначені обставини.

Отже, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років, не лише відповідає санкції ч.5 ст.126 КУпАП , але і вимогам ст.ст. 33, 34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення, а також є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню.

При цьому належить врахувати, що з огляду на примітку до ст. 22 КУпАП, положення зазначеної норми не застосовуються до адміністративних правопорушень, передбачених частинами 2-5 статті 126 КУпАП.

Отже, наведені доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, на переконання апеляційного суду, не відповідають вимогам Закону, а тому подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 25 червня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков