П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/1430/24

10 жовтня 2024 року селище Богородчани

Суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області Куценко О.О., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №2 (смт Богородчани) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

12 серпня 2024 року о 13 годині 00 хвилин, в АДРЕСА_2 на вулиці у громадському місці ОСОБА_1 нецензурно висловлювався у сторону малолітніх дітей ОСОБА_2 образливо чіплявся до них, чим порушив громадський спокій та порядок, вчинив правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП.

В суді ОСОБА_1 вину не визнав. Пояснив, що потерпіла ОСОБА_2 разом із своєю сім`єю проживає у сусідньому будинку. З сім`єю Печарських у нього склались неприязні відносини, оскільки останні на його думку мають намір виселити його з належного йому будинку по АДРЕСА_1 . 12 серпня 2024 року він ніяких правопорушень не вчиняв та дітей Печарських не ображав, оскільки в цей день о 13 годині не перебував за місцем проживання, а був на заробітках та відповідно не міг знаходитись у АДРЕСА_2 .

Потерпіла ОСОБА_2 надала пояснення, як свідок, що 12 серпня 2024 року її малолітні діти: дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 з іншими дітьми грали дома на подвір`ї. Приблизно о 13 годині зателефонувала ОСОБА_3 , яка повідомила, що їх сусід ОСОБА_1 зайшов до них на подвір`я та став висловлювався на її адресу та інших дітей нецензурними словами ображав їх, наніс дочці удар палицею по руці. Після цього вона зателефонувала до поліції та повідомила про вказані обставини. Зазначила, що твердження ОСОБА_5 , що вона намагається останнього оговорити та хоче виселити з його будинку є безпідставні, оскільки ОСОБА_1 проживає у своєму власному будинку та вона ніякого відношення до нього не має.

В судовому засіданні за участі психолога у якості свідка була опитана малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка надала пояснення, що 12 серпня 2024 року вона, її малолітній брат ОСОБА_4 та інші діти грали дома на подвір`ї. Приблизно о 13 годині їх сусід ОСОБА_1 зайшов до них на подвір`я, став їх звинувачувати, що вони кидали камінням на його територію, хоча таких подій не було. ОСОБА_1 став висловлювався на її адресу та інших дітей нецензурними словами ображав їх, наніс їй удар палицею по руці. Після цього вона зателефонувала матері та повідомила, що сталось.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі

ст. 245 КУпАП, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , його вина у вчиненні правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП, крім пояснень свідків наданих у судовому засіданні доводиться також письмовими матеріалами справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 207953 від 10 жовтня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 12 серпня 2024 року о 13 годині 00 хвилин в АДРЕСА_2 на вулиці у громадському місці нецензурно висловлювався у сторону малолітніх дітей ОСОБА_2 образливо чіплявся до них, чим порушив громадський спокій та порядок, вчинив дрібне хуліганство правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП;

- письмовими протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) та поясненнями ОСОБА_2 від 13 серпня 2024 року;

- копією письмових пояснень ОСОБА_7 від 03 вересня 2024 року;

- копією письмових пояснень ОСОБА_6 від 22 серпня 2024 року.

Досліджені в судовому засіданні докази, зокрема показання свідків ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_6 узгоджуються між собою та з дослідженими письмовими доказами, є логічними послідовними та повністю спростовують доводи ОСОБА_1 та його позицію, щодо невизнання вини.

Дослідивши матеріали справи, вважаю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а кваліфікацію його дій за ст. 173 КУпАП правильною, оскільки він вчинив дрібне хуліганство.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

При цьому суд враховує ті обставини, що ОСОБА_5 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності у 2024 році, двічі за статтею 173 КУпАП, де було призначено адміністративні стягнення у виді штрафу та громадських робіт, повторно вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.173 КупАП, що свідчить, що призначення адміністративного стягнення у виді штрафу та громадських робіт не досягають мети адміністративного стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення, згідно зі ст. 33 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення не встановлено.

Обставиною, що обтяжує відповідальність є повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, на нього слід накласти адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту, що буде достатнім для виправлення особи та недопущення в подальшому вчинення нових правопорушень.

Призначення ж більш м`якого виду адміністративного стягнення, не буде забезпечувати запобігання вчинення нових правопорушень ОСОБА_1 , сприяти його вихованню в дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що як джерело права суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Оскільки рішенням Європейського суду з прав людини від 30 жовтня 2014 року у справі "Швидка проти України", яке набуло статусу остаточного 30 січня 2015 року та яким було констатовано порушення статті 2 Протоколу N 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо негайного виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення у виді арешту, вважаю за необхідне дану постанову про накладення стягнення у виді адміністративного арешту звернути до виконання після набрання нею законної сили, а строк адміністративного арешту відраховувати з моменту затримання особи.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 36, 40-1,173-2, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді 10 (десяти) діб адміністративного арешту.

Постанову звернути до виконання після набрання нею законної сили.

Строк адміністративного арешту ОСОБА_1 відраховувати з моменту його затримання.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн судового збору (отримувач - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106).

Копію постанови вручити ОСОБА_1 .

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя: