Справа № 735/349/24 Головуючий у 1 інстанції Грушко О. П.
Провадження № 33/4823/619/24
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 року місто Чернігів

Суддя Чернігівського апеляційного суду Салай Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Коропського районного суду Чернігівської області від 04 червня 2024 року,

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Місцевим зазначено, що 29.02.2023 року, близько 00 годин 49 хвилин, в см. Короп Новгород-Сіверського району Чернігівської області по вул. Кибальчича ОСОБА_2 керував транспортним засобом ЗАЗ 11055, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з додатком, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вважає, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права і не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначає про безпідставність його зупинки працівниками поліції, оскільки порушення ПДР не було, тому вважає, що якщо поліцейський належним чином не зафіксував порушення ПДР, то вимоги про пред`явлення водієм документів, є неправомірними. Описує порядок проходження огляду на стан сп`яніння та вказує, що він має певний алгоритм дій, який працівниками поліції не було дотримано. Також вказує на відсутність направлення на огляд та відсторонення його від керування. Вважає складені відносно нього протокол та інші процесуальні документи незаконними, тому суд безпідставно не визнав їх неналежними доказами.

В додатку до апеляційної скарги також зазначає про неправомірність дій працівників поліції та про відсутність у нього ознак сп`яніння, зазначених у протоколі, відтак і підстав для пропозиції пройти огляд не було. Вказує про відсутність доказів його вини, оскільки свідчення службової особи (поліцейського), не можуть бути належним доказом. Щоб довести наявність ознак сп`яніння поліцейський мав залучити двох свідків, чого зроблено не було, чим порушено ст. 266 КУпАП. Також зазначає, що йому не було роз`яснено та не забезпечено право скористатися правовою допомогою, що вважає істотним порушенням. Тому вказує, що всі докази мають тлумачитися на його користь і провадження має бути закрито.

В засідання апеляційного суду учасники судового розгляду не зявилися, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду саправи були повідомлені належним чином.

За таких обставин, суд вважає можливим провести апеляційний розгляд у їх відсутність.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 253521 від 29.02.2024 року ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці так і в медичному закладі відмовився, від підпису в протоколі також відмовився (а.с. 3).

Згідно наявного в матеріалах справи направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зазначено, що у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та координації рухів (а.с. 7).

З переглянутого апеляційним судом відеозапису вбачається, що поліцейський автомобіль слідує за автомобілем «ЗАЗ-11055», який рухався в темну пору доби, в комендантську годину з непрацюючою підсвіткою номерного знаку. Після знаку поліцейських про зупинку, автомобіль зупинився, за кермом перебував ОСОБА_1 , якому працівниками поліції роз`яснено причину зупинки, з чим останній спочатку погодився. В подальшому на його неодноразові питання «на якій підставі?», декілька разів працівник поліції повторив причину зупинки та на його неодноразові прохання тричі продемонстрував відеозапис як доказ порушення ПДР. На прохання працівника поліції про пред`явлення документів, ОСОБА_1 відмовився, після роз`яснення працівниками поліції ознак сп`яніння та пропозиції пройти відповідний огляд, категорично відмовився як на місці, так і в лікарні, поводився зухвало, постійно ставивши одне запитання «на підставі чого», від підпису та отримання будь-яких документів, відмовився. При цьому вівся безперервний відеозапис.

Таким чином, місцевий суд, розглядаючи справу по суті, правильно установив фактичні обставини, які полягали у керуванні ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в закладі охорони здоров`я.

Що стосується тверджень апелянта про порушення під час складання протоколу, то таких апеляційним судом не встановлено, протокол складено у відповідності до ст. 256 КУпАП, будь-якого впливу на особу під час його складання не вбачається, що зафіксовано безперервною відеозйомкою на нагрудні камери поліцейських.

Відповідно до п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17грудня 2008р.№ 1103 уразі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Положеннями ч. 2 ст. 266 КУпАП встановлено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналіз вищевказаних правових норм вказує, що процедура вимоги поліцейського від водія пройти огляд на стан сп`яніння повинна бути зафіксована або двома свідками або на безперервний відеозапис.

Тому доводи апелянта про відсутність свідків під час його відмови, неспроможні.

Так само посилання на те, що свідчення поліцейського та рапорта не можуть бути доказом винуватості особи у цьому випадку безпідставні, оскільки викладена суть правопорушення у протоколі не є свідченням поліцейського в такому контексті, а є лише процесуальним документом, який у відповідності до ст. 254 КУпАП складається уповноваженою на те посадовою особою про вчинення адміністративного правопорушення і його зміст має відповідає ст. 256 КУпАП, що має місце у цьому випадку.

Відхиленню підлягають і твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, оскільки такі спростовуються відеозаписом.

Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відеозапис відображає чітку і логічну послідовність дій, а також спілкування співробітників поліції із водієм в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. Тому його доводи про відсутність доказів наявності ознак сп`яніння неспроможні, достовірним доказом відсутності таких ознак міг би стати огляд у відповідності до чинного законодавства, від якого ОСОБА_1 відмовився, що є самостійним складом правопорушення.

Всі інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Адміністративне стягнення накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Коропського районного суду Чернігівської області від 04 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай