справа № 631/698/24
провадження № 3/631/256/24
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 жовтня 2024 року селище Нова Водолага
Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Тетяна Михайлівна, за участю секретаря судового засідання Семенко А. А., яка здійснювала фіксування судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області адміністративний матеріал, що надійшов від відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
До Нововодолазького районного суду Харківської області від відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області для розгляду по суті надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 .
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 013337, складеного 10 квітня 2024 року поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капралом поліції Воровіком Максимом Олександровичем, судом встановлено, що 10 квітня 2024 року о 00 годині 57 хвилин в Харківській області, Харківському районі, селище Нова Водолага, по вулиці Кооперативній, поблизу будинку № 3, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Daewoo Matiz», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатора «Drager Аlcotest 6820», який показав результат 1,31 ‰. З результатом огляду ОСОБА_1 не погодилась, пройти огляд у закладі охорони здоров`я відмовилась під відеозапис. Від керування транспортним засобом відсторонена.
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, своїми діями ОСОБА_1 порушила пункт 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У судовому засіданні ОСОБА_1 , будучи ознайомленою про права та обов`язки гарантовані статтею 63 Конституції України, статтями 268 та 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у присутності свого захисника адвоката ОСОБА_2 , свою вину у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення не визнала та заперечувала наявність з її боку порушень пункту 2.5 Правил дорожнього руху. ОСОБА_1 пояснила, що дійсно 10 квітня 2024 року їхала у комендантську годину по селищу Нова Водолага за кермом автомобіля марки «Daewoo Matiz» разом із подругами, коли їх зупинили працівники поліції. Зі слів ОСОБА_1 пройшовши огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, з його результатами вона не погодилась, оскільки алкогольні напої не вживала, а проходити тест їй довелось декілька разів різними приладами. Вважала дії працівників поліції по складанню адміністративного матеріалу щодо притягнення її до адміністративної за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не правомірними, оскільки її не були роз`яснені її права, у тому числі право мати захисника, а також у порушення приписів «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, не було надано на руки направлення для проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я.
Захисник ОСОБА_1 адвокат Надьон Руслан Анатолійович у судовому засіданні підтримав надані ОСОБА_1 пояснення та вказав, що долучений до матеріалів справи рапорт працівника патрульної поліції капрала поліції Воровіка М. О. не може визнаватись належним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки це відомчий документ, який надає інформацію своєму керівництву про певні події. У даному рапорті повідомляється про зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 для перевірки та встановлення особи, а також з`ясування причини порушення комендантської години, проте матеріали справи не містять даних яким чином працівник зафіксував вказане порушення та який процесуальний документ склав (протокол чи постанову). Отже, на переконання сторони захисту мало місце незаконне зупинення транспортного засобу.
Також адвокат Надьон Р. А. зазначив, що працівниками поліції було порушено право ОСОБА_1 на захист, а саме останній не роз`яснені права, передбачені Конституцією України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, що є грубим порушенням права на захист від обвинувачення.
Окрім іншого захисник звернув увагу суду, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння від 10 квітня 2024 року ОСОБА_1 на руки не видавалось, що є також грубим порушенням, внаслідок чого остання була позбавлена можливості самостійно пройти відповідний огляд у незалежному медичному закладі.
Враховуючи істотні порушення, допущені працівниками поліції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисник вважали за необхідне закрити провадження у справі на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Суддя, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, допитавши свідка, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.
Положення частини 1 та 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У відповідності до приписів частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення (проступок) це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення).
Положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 та 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Водночас, положеннями статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначені положеннями Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух», частина 1 статті 14 якого обумовлює, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.
Учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, тощо (частина 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух»).
Приписами пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюються Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху), пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При цьому водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.9 «А» Правил дорожнього руху).
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Так, частина 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Аналіз вищенаведеної норми права свідчить про те, що її диспозиція містить кілька окремих складів адміністративного правопорушення, які є самостійними і відрізняються за своєю об`єктивною стороною, тобто за характером вчинених особою дій, за які цю особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності. Такі дії, зокрема, можуть виражатися у керуванні транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, або відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння.
При цьому, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності для того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.
Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена положеннями статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, а також «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 № 1103.
Частинами 2 та 3 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення чітко визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частини 5 та 6 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
Згідно положень пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 розділу І Інструкції).
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (пункт 6 розділу І Інструкції).
Відповідно до пунктів 3 та 4 розділу ІІ Інструкції поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (пункти 7 та 10 розділу ІІ Інструкції).
При цьому як визначено у пункті 7 розділу І Інструкції, разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (пункт 9 розділу ІІ Інструкції).
Отже, у розумінні вимог статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення та пункту 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.
Відповідно до положень пунктів 2 5 постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду», огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.
У відповідності до пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду», водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункти 7 та 8 постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду»).
Отже, законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння.
З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 013337 від 10 квітня 2024 року, складений саме за те, що після проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора «Drager Аlcotest 6820», прилад № ARJL 0261, ОСОБА_1 з його результатом не погодилась, проте від подальшого проходження огляду в медичному закладі ухилились (відмовилась).
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і в порядку передбаченому чинним законодавством.
Аналізуючи зміст цього протоколу, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 була ознайомлена з відомостями цього протоколу, про що свідчить її власноручний підпис у цьому протоколі з вказівкою «копію протоколу отримала».
Незважаючи на невизнання своєї вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто факт відмови (ухилення) від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підтверджується сукупністю даних, що містяться в наступних належних та допустимих доказах, безпосередньо досліджених в судовому засіданні, а саме:
- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 013337, складеному 10 квітня 2024 року поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капралом поліції Воровіком М. О., у якому зафіксовано, що 10 квітня 2024 року о 00 годині 57 хвилин в Харківській області, Харківському районі, селище Нова Водолага, по вулиці Кооперативній, поблизу будинку № 3, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Daewoo Matiz», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатора «Drager Аlcotest 6820», який показав результат 1,31 ‰. З результатом огляду ОСОБА_1 не погодилась, пройти огляд у закладі охорони здоров`я відмовилась під відеозапис. Від керування транспортним засобом відсторонена. Вказаний протокол складений у присутності ОСОБА_1 , та містить її підпис. Крім того, остання своїм коротким особистим підписом підтвердила, що їй були роз`ясненні права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та повідомлено про місце розгляду адміністративного матеріалу (а. с. 2);
- даними тестування на алкоголь, проведеного 10 квітня 2024 року о 01 годині 16 хвилини у селищі Нова Водолага, вулиця Кооперативна, будинок № 3, за допомогою газоаналізатора «Drager Аlcotest 6820», прилад № ARJL 0261, принтер № ARJК 0468, тест № 401, де вказано результат тесту 1,31 ‰. Від підпису даного результату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовилась (а. с. 3);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який є додатком 2 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (пункт 10 розділу ІІ), та складений у присутності ОСОБА_1 , у якому зафіксовано факт використання газоаналізатора «Drager Аlcotest 6820», результат якого виявився позитивним 1,31 ‰ та вказано, що огляд був проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. З результатом огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не погодилась, про що власноруч вказала у акті (а. с. 11);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 8 розділу ІІ), який є додатком до протоколу до адміністративне правопорушення серії ААД № 013337, з якого убачається, що 10 квітня 2024 року о 01 годині 30 хвилин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у результаті огляду проведеного працівником поліції за допомогою газоаналізатора «Drager Аlcotest 6820», результат якого виявився позитивним 1,31 ‰, направлялась до Комунального некомерційного підприємства «Нововодолазька центральна лікарня», до медичного закладу проїхати відмовилась під відеозапис (а. с. 12).
Також до матеріалів адміністративної справи додано копію Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки, виданого Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 01 вересня 2014 року № UA-MI/1-96-2014, відповідно до якого він виданий фірмі Drager Safety AG and Co.KgaA, Німеччина, та засвідчує, що на підставі позитивних результатів державних контрольних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобів вимірювальної техніки «Газоаналізатори Alcotest…, Interlock ХТ», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У788-14. Газоаналізатори Alcotest…, Interlock ХТ під час випуску з виробництва підлягають повірці. Міжповірочний інтервал, установлений під час затвердження типу засобів вимірюваної техніки 1 рік (а. с. 5); й копію Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 51 QM 150008323, виданого 02 жовтня 2023 року Державним підприємством «Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» Державного підприємства «Київоблстандартметрологія» Міністерства економіки України, спеціальний технічний засіб газоаналізатор «Drager Alсotest 6820», заводський № ARJL 0261, виробник «Drager Safety AG and Co.KgaA», Німеччина, за результатами повірки відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019 Метрологія. Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та видихуваному повітрі. Методика повірки, свідоцтво чинне до 02 жовтня 2024 року (а. с. 4).
Аналогічні відомості щодо дати проходження повірки (градуювання) 02 жовтня 2023 року, підтверджуються записами у сервісній гарантійній книжці приладу газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Drager Alсotest 6820», серійний номер приладу ARJL 0261, дата першої державної повірки 02 грудня 2016 року, період між сервісами, градуюваннями та повірками не менше ніж 1 раз на 12 місяців (а. с. 6 8).
Отже, з матеріалів справи, зокрема роздруківці з газоаналізатора «Drager Alсotest 6820», прилад № ARJL 0261, за допомогою якого встановлювався стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 та з яким остання не погодилась, судом встановлено, що останньою датою повірки (калібрування) є 02 жовтня 2023 року. Тобто на момент проведення огляду (10 квітня 2024 року) вказаний газоаналізатор був використаний в межах міжповірочного інтервалу для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки.
Допитаний у судовому засіданні у встановленому законом порядку за клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника, поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капрал поліції Воровік Максим Олександрович повідомив, що 10 квітня 2024 року ним у складі екіпажу патрульної поліції у селищі Нова Водолага був зупинений автомобіль, за кермом якого перебувала ОСОБА_1 . Дана зупинка була здійснення у зв`язку з тим, що автомобіль рухався у комендантську годину. Під час спілкування з ОСОБА_1 , у останньої були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Після чого останній було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у найближчому медичному закладі Комунальному некомерційному підприємстві «Нововодолазька центральна лікарня». Під час проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alсotest» відповідно до встановленого порядку та інструкції було проведено пасивний тест, після чого ОСОБА_1 пройшла огляд, результат якого виявився позитивним. З даним результатом ОСОБА_1 не погодилась та їй протягом тривалого часу, близько 10 разів, було запропоновано проїхати до медичного закладу. Але до медичного закладу ОСОБА_1 так й не поїхала, при цьому останній було роз`яснено, що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння так само передбачена адміністративна відповідальність. На запитання адвоката щодо не роз`яснення права на захист, ОСОБА_3 повідомив, що ОСОБА_1 роз`яснювались її права, про що остання підписала відповідний додаток до протоколу. Клопотань про виклик захисника остання не заявляла. Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 на руки не видавалось, оскільки остання відмовилась проїхати до медичного закладу та фактично туди не поїхала. Також на запитання захисника відносно того, чи був сигнал повітряної тривоги під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 повідомив, що повітряної тривоги в той час не було, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, ніяких постанов працівники поліції відносно ОСОБА_1 не виносили.
Надаючи оцінку показам свідку, як доказу, суд враховує той факт, він надавав пояснення щодо фактів, які сприймав особисто. Крім того, ці показання свідка у повній мірі кореспондуються між собою щодо перебігу подій. З огляду на що, суд сприймає ці покази як належні та допустимі.
Далі, під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції повідомили, що у них є припущення відносно того, що остання перебуває у стані алкогольного сп`яніння та запропонували водію пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alсotest». ОСОБА_1 довго вагалась з цього приводу. В той час пасажирки транспортного засобу повідомили працівникам поліції, що ОСОБА_1 алкогольні напої не вживала, а запах алкоголю чутно від них. Після чого працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , шо за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку також передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. ОСОБА_1 вказала, що не бажає проходити огляд за допомогою газоаналізатора «Drager Alсotest», у зв`язку з чим її було запропоновано проїхати до медичного закладу та працівники поліції звернулись до неї з проханням вийти з автомобіля, оскільки її відсторонено від керування транспортним засобом. В цей час пасажирка автомобіля активно намагалась до когось додзвонитись, потім спілкувалась по телефону з приводу надання консультації.
Через деякий час ОСОБА_1 вийшла з автомобіля та погодилась пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alсotest». Перед початком проходження огляду працівник поліції зробив забір повітря (пасивний тест), продемонструвавши, що у насадці до газоаналізатору не має вмісту алкоголю, та пояснив як потрібно проходити тестування. У подальшому ОСОБА_1 особисто вибрала насадку до приладу, розпакувала її та добровільно продула у насадку газоаналізатора з другої спроби. Тест показав, що вміст алкоголю у видихуваному ОСОБА_1 повітрі складає 1,31 ‰. При цьому, як свідчать відеозаписи, ОСОБА_1 лише раз проходила тестування. Водій повідомила, що з даним результатом вона не згодна. Потім працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу, на що остання відповідала, що відмовляється, подумає тощо. При цьому, як свідчать відеозаписи, ця розмова тривала близько 30 хвилин та працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що така її поведінка буде розцінюватись як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Також матеріали відеозаписів свідчать що, після тривалих розмов, ОСОБА_1 бажання проїхати до медичного закладу не виявила та з працівниками поліції до нього не поїхала. Після чого працівники поліції почали складати протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зачитали його зміст ОСОБА_1 вголос, а також повідомили про її права. Через деякий час ОСОБА_1 погодилась підписати протокол, в якому вказала, що поліція діяла неправомірно, та отримала його копію, а також тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.
Водночас, із досліджених у судовому засіданні відеозаписів судом не встановлено, що ОСОБА_1 зверталась до працівників поліції з проханням дочекатись її адвоката.
Ніякого фізичного чи психологічного тиску з боку працівників поліції до ОСОБА_1 застосовано не було, що також підтверджено дослідженими у судовому засіданні відеозаписами.
Будь-яких порушень при проведенні фіксації вчиненого адміністративного правопорушення та збирання доказів, судом не встановлено. Відеозапис працівниками поліції вівся безперервно. Підстав уважати, що відеозаписи, які долучені до матеріалів справи, є змонтовані з метою неправомірного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у суду немає та стороною захисту не доведено. Ознак фальсифікації вказані записи не містять. До того ж, на відеозаписах чітко зафіксовані обставини справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме: підтвердження факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, при не згоді з результатом проведеного тестування за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу, а також роз`яснення поліцейським наслідків такої відмови.
Поряд з цим, належить взяти до уваги й те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Однак, ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом на захист, звернувшись за допомогою до адвоката, не скористалась своєю процесуальною можливістю та не звернулась із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі.
Також, матеріали справи не містять відомостей про те, що стороною захисту подавалася заява у порядку, передбаченим чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Як й не надано доказів того, що ОСОБА_1 або її захисник звертались до суду в порядку, передбаченому нормами Кодексу адміністративного судочинства України, щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції. А тому доводи про те, що працівники поліції під час складення протоколу та інших матеріалів справи порушили вимоги чинного законодавства є необґрунтованими та суд ставиться до них критично.
В цілому протокол про адміністративне правопорушення складений з дотриманням вимог статтей 254 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, будь-яких істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Також, з огляду на те, що подія була зафіксована поліцейськими за допомогою технічного засобу відеозапису, і відеозаписи були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає, що проведення огляду та складання протоколу про адміністративне правопорушення відбулось з дотриманням вимог закону, у тому числі статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
При цьому, суд звертає увагу на те, що досліджені у судовому засіданні відеозаписи є об`єктивними доказами, оскільки містить у собі фактичні дані, які вказують на те, що ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alсotest», результат якого виявився позитивним та з яким остання не погодилась, від проходження подальшого такого огляду в медичному закладі, відмовилась.
На переконання суду протокол про адміністративне правопорушення не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, порушень вимог статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не встановлено.
Твердження ОСОБА_1 про те, що алкогольні напої вона в то день не вживала, правового значення в даному випадку не мають, оскільки її дії кваліфіковані як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. Дані твердження суд розцінює як спробу уникнути відповідальності за скоєне.
Не заслуговують на увагу й доводи сторони захисту, як на підставу для невідповідності матеріалів справи про адміністративне правопорушення діючому законодавству, стосовно того, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не були роз`ясненні її права, передбачені Конституцією України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, оскільки відповідно до приписів частини 4 статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. У протоколі є відповідна відмітка та особистий короткий підпис ОСОБА_1 про те, що їй були роз`яснені права і обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім того, у матеріалах справи міститься додаток до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 013337, складеного 10 квітня 2024 року за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , з якого убачається, що остання під короткий власноручний підпис ознайомлена з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема статтями 10, 55, 56, 59, 63 Конституції України та статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому, як встановлено з відеозаписів з місця події, ОСОБА_1 під час спілкуванням з працівниками поліції жодного разу не вказала, що їй не були роз`ясненні її права, а під час розгляду справи у суді, ОСОБА_1 забезпечено в повній мірі право на захист.
Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 не було видано на руки направлення на проходження медичного огляду для того, щоб остання змогла пройти його самостійно у незалежному закладі охорони здоров`я, не ґрунтується на приписах діючого законодавства, оскільки відповідно до пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду», а також «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, дане направлення надається водієві для проходження огляду в закладі охорони здоров`я, коли водій відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, в той час ОСОБА_1 відповідно до матеріалів справи після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alсotest», результат якого виявився позитивним, від проходження подальшого такого огляду в медичному закладі, відмовилась та їхати до нього бажання не виявила.
При цьому суд звертає увагу, що самостійне проходження водієм огляду у незалежному медичному закладі суперечить приписам постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду», а також «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, які передбачають, що у разі відмови водія від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або не згоди з його результатами, саме поліцейський зобов`язаний забезпечити проведення такого огляду в спеціалізованому закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Враховуючи, що сторона захисту не надала до суду будь-яких фактичних відомостей на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою, а матеріали справи не містять відповідних відомостей, суд дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах та долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності.
Натомість, саме відмова (ухилення) від проходження огляду водія є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, настає в цьому випадку, саме за відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в спеціалізованому медичному закладі, що знайшло своє підтвердження у відомостях відеозаписів та інших письмових доказах, що, в свою чергу, вказує на наявність ознак складу цього правопорушення.
При розгляді даної справи суд також приймає до уваги, що адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, оскільки становить загрозу не лише для безпечного руху транспорту, а й для життя та здоров`я водіїв, учасників дорожнього руху та пішоходів.
Таким чином, оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння доведеним, а тому вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.
При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує таке.
Згідно з частиною 2 статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, суддя враховує характер його вчинення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника, а також наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Обставин, які б пом`якшували або обтяжували відповідальність ОСОБА_1 відповідно до статтей 34 та 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддею не вбачається. Майнової шкоди проступком не заподіяно.
Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити ОСОБА_1 , суддя зазначає наступне.
Адміністративна відповідальність має подвійну мету захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.
Перша репресивно-каральна («штрафна») полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави правопорушнику, а по-друге, - засобом, який попереджає нові правопорушення.
Друга функція запобіжно-виховна тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.
Тобто, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що і матиме місце в цій ситуації.
Відтак, керуючись принципом верховенства права, з урахуванням вимог статей 33, 245, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень та досягнення мети адміністративного покарання, беручи до уваги характер скоєного адміністративного правопорушення, особу правопорушника та ступень її вини, суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів в межах санкції частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, з урахуванням вимог статтей 34 та 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Саме ця міра покарання, на думку суду, буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення нею нових адміністративних правопорушень.
В порядку частини 5 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд вирішує питання про стягнення судового збору з особи, на яку накладається адміністративне стягнення.
Відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з частиною 1 та пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється.
Статтею 7 Закону України № 3460-IX від 09 листопада 2023 року «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 3028 гривень 00 копійок.
В зв`язку з вищевикладеним, вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_1 судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 605 гривень 60 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9, 23, 34, 35, частиною 6 статті 38, статтею 40-1, частиною 1 статті 130, статтями 245, 246, 249 252, частиною 1 статті 255, статтями 256, 266, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 285, частиною 2 статті 287, статтями 294, 298, частинами 1 і 2 статті 299 та частиною 1 статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
П О С Т А Н О В И В:
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження.

Суддя: Т. М. Трояновська