ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2315/24 Справа № 192/2249/24 Суддя у 1-й інстанції - Стрельников О.О. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2024 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Булкіної О. І.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в частині можливого завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої та на нього накладено адміністративне стягнення у адміністративного арешту на строк дві доби, а провадження за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в частині можливого завдання шкоди фізичному здоров`ю потерпілої закрив за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 09 серпня 2024 року приблизно о 11.00 годині ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, які виразилися у образах в її сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити постанову суду першої інстанції в частині накладення стягнення та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обгрунтовуючи апеляційні вимоги, ОСОБА_1 зазначає, що при призначенні судом виду і міри покарання судом необґрунтовано і безпідставно обрано найсуворіший вид покарання у виді адміністративного арешту, в той час, як санкція передбачає покарання і у виді штрафу, і громадських робіт, і адмінарешт. Суд не врахував належним чином положення ст. 33 КУпАП, обставини правопорушення, що мала місце сварка з нецензурною лайкою, що судом кваліфіковано як «можливе психічне насилля» і фактично відсутня шкода, його особу, який є інвалідом 3 групи, до адміністративної відповідальності не притягався, має позитивні характеристики за місцем проживання. Адміністративний арешт застосовується лише у виняткових випадках. Судом не врахована позиція потерпілої, яка просила не призначати покарання, яке пов`язане з позбавленням волі та, враховуючи, що вони мають велике домашнє господарство, яким займається в основному сам ОСОБА_1 , то адміністративний арешт позбавить можливості допомогти потерпілій з домогосподарством, що для неї є надважким фізичним навантаженням.

Суд також не врахував обставини, що пом`якшують покарання, такі як щире розкаяння винного, відвернення ним шкідливих наслідків правопорушення, що виразилося в примиренні з потерпілою і відновленні атмосфери миру і любові в сім`ї, що підтвердила і сама потерпіла в судовому засіданні. Суд не врахував вчинення правопорушення в стані сильного душевного хвилювання.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити, постанову суду змінити в частині накладення стягнення. ОСОБА_1 визнав свою вину у даного вчиненні адміністративного правопорушення, в чому щиро каявся, зазначив, що між ним та дружиною мала місце словесна сварка, фізичного насилля не застосовував та не погрожував, з дружиною примирився та просив накласти на нього менш суворе стягнення, ніж призначив суд першої інстанції.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час апеляційного розгляду повідомлена належним чином. До апеляційного суду подала заяву, в якій просила розгляд провести за її відсутності, не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та просила призначити йому покарання у виді штрафу.

Мотиви апеляційного суду.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги та вислухавши думку учасників провадження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

За вимогами ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за обставин, викладених у постанові суду, в апеляційні скарзі не оспорюються та вину останній визнає повністю, а тому відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційним судом не переглядаються.

Доводи апеляційної скарги зводяться до непогодження ОСОБА_1 з призначеним йому видом адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту, що, на його думку, є надто суворим покарання.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, враховуючи характер вчиненного правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, суд першої інстанції дійшов висновку, що накладення на нього стягнення у виді адміністративного арешту на строк в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є необхідним та достатнім, оскільки більш м`який вид стягнення не буде сприяти досягненню виховної мети та не зможе запобігти вчиненню нових правопорушень.

Проте з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитися в повній мірі з огляду на таке.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху...

Санкція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Апеляційний суд враховує встановлені судом обставини скоєного правопорушення, відповідно до яких ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, які виразилися в образах в її сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Водночас не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду в суді першої інстанції обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо вчинення ОСОБА_1 умисних дій фізичного характеру по відношенню до своєї дружини, які виразилися у її штовханні, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілої, оскільки відсутні докази в матеріалах справи в підтвердження цього та остання в судовому засіданні підтвердила, що її чоловік ображав її нецензурною лайкою, однак будь-якого штовхання до неї не здійснював. У зв`язку з чим суд першої інстанції закрив провадження у справі за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в частині можливого завдання шкоди фізичному здоров`ю потерпілої.

При цьому вину у вчиненні даного правопорушення ОСОБА_1 повністю визнав, щиро розкаявся, в своїй заяві потерпіла в суді апеляційної інстанції просила призначити йому стягнення у виді штрафу.

Суд апеляційної інстанції зважає також і на особу ОСОБА_1 , який не працює, має третю групу інвалідності, до адміністративної відповідальності раніше не притягався, має міцні соціальні зв`язки. Відповідно до довідки-характеристики за місцем реєстрації та постійного місця проживання ОСОБА_1 , за час проживання на території Святовасилівської ТГ скарг або компрометуючих відомостей на останнього та членів його сім`ї до сільської ради не надходило.

Таким чином, з огляду на вищевикладене апеляційний суд дійшов висновку, що призначене адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у виді адміністративного арешту є надто суворим та не співмірним вчиненому правопорушенню.

Тому відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення на ОСОБА_1 , враховуючи характер вчиненого правопорушення, його особу, визнання ним повністю своєї вини, позицію потерпілої, на переконання апеляційного суду, адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції, встановленої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є необхідним та достатнім для досягнення виховної мети стягнення та попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

Відповідно до п. 4 ч. ч. 8, 9 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, тому вона підлягає задоволенню, а постанову суду першої інстанції слід змінити в частині накладення стягнення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП змінити в частині накладення стягнення.

Вважати накладеним на ОСОБА_1 стягнення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун