Справа № 953/8158/24
Провадження № 3/953/2495/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Харків

Суддя Київський районний суд міста Харкова Глос М.Л., розглянувши матеріали, що надійшли з Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає та зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2024 року о 16 годині 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї невістки ОСОБА_2 у присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що полягало у висловлюванні нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, криках та образах.

Окрім наведеного, у цьому ж місці у зазначений вище час ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_4 , що полягало у застосуванні фізичної сили, висловлюванні нецензурною лайкою, криках та образах.

У зв`язку із вчиненням щодо ОСОБА_4 зазначених вище дій інспектор Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області виніс щодо ОСОБА_1 терміновий заборонний припис на строк 10 діб з 20:00 год. 01 вересня 2024 року до 20:00 год. 11 вересня 2024 року, яким кривдника зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено входити та знаходитися у місці її проживання (перебування), а також у будь-який спосіб контактувати із потерпілою.

Згідно зі ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила декілька адміністративних правопорушень, справи за якими одночасно розглядаються одним і тим самим органом (посадовою особою), стягнення накладається у межах санкції статті, встановленої за більш суворе порушення з числа скоєних.

Як видно зі змісту протоколів про адміністративні правопорушення серії ВАД

№ 257078, № 257079 та № 257080 від 01 вересня 2024 року, ОСОБА_1 поставлено за провину вчинення щодо трьох потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та малолітньої ОСОБА_3 в один і той самий час в одному місці за одних і тих самих обставин подібних адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена однією і тією ж правовою нормою ч. 1

ст. 173-2 КУпАП.

З огляду на зазначене постановою Київського районного суду м. Харкова від

17 вересня 2024 року три матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП були об`єднані в одне провадження.

У судове засідання ОСОБА_1 викликався в установленому законом порядку з завчасним повідомленням про дату, час і місце розгляду справи. Однак до суду правопорушник не з`явився і про поважні причини свого неприбуття не повідомив. В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 про визнання своєї винуватості, у якій він просить розглядати справу за його відсутності.

Потерпілі у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

За таких обставин неприбуття до суду правопорушника, участь якого у судовому засіданні не є обов`язковою, а також потерпілих, з огляду на вимоги статей 268, 277-2, 279 КУпАП не перешкоджає розгляду судом справи.

Факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у присутності малолітньої ОСОБА_3 беззаперечно підтверджується даними: протоколів про адміністративне правопорушення від 01 вересня 2024 року серії ВАД № 257078, серії ВАД № 257079 і серії ВАД № 257080, заяв ОСОБА_2 і ОСОБА_4 про вчинення правопорушення і письмових пояснень кожної з них про те, що 01 вересня 2024 року ОСОБА_1 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив удома сварку, під час якої у присутності малолітньої ОСОБА_3 кричав на них, словесно ображав, виражався нецензурною лайкою та застосовував фізичну силу щодо ОСОБА_4 , чим лякав дитину.

Зазначені факти й обставини було також задокументовано рапортом інспектора підрозділу протидії домашньому насильству Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 . Згідно з цим рапортом 01 вересня 2024 року зі служби 102 надійшло повідомлення за заявою ОСОБА_2 про те, що за місцем її проживання свекор ( ОСОБА_1 ) б`є свекруху ( ОСОБА_4 ) у присутності дитини. Прибувши за викликом, працівники поліції виявили на місці події кривдника, котрий був у стані алкогольного сп`яніння, і потерпілих. Від ОСОБА_4 було прийнято заяву та пояснення, письмово опитано ОСОБА_1 , за результатами перевірки щодо нього винесено терміновий заборонний припис на строк десять діб і складено протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 2 провадження № 3/953/2496/24).

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Домашнє насильство як один із різновидів насильства відрізняється від інших його форм тим, що коїться близькими один до одного людьми (родичами або членами сім`ї), які мають тісні стосунки - кровні, емоційні, шлюбні, інтимні, господарські та пов`язані між собою.

Відповідно до визначення, закріпленого у п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII (надалі Закон № 2229-VIII), домашнє насильство становлять діяння (дії або бездіяльність) фізичного, психологічного, сексуального або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство згідно з п. 14 зазначеної вище частини статті є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Дитиною, яка постраждала від домашнього насильства, у розумінні п. 2 ч. 1 ст. 1 згаданого вище закону визнається особа віком до 18 років, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі особисто або стала його свідком (очевидцем).

Об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, утворюють, зокрема, вчинення домашнього насильства, тобто будь-яких умисних діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

На підставі досліджених судом доказів в їх сукупності і взаємозв`язку суд беззаперечно встановив факт сварки ОСОБА_1 з дружиною ОСОБА_4 та невісткою ОСОБА_2 , що була вчинена за місцем їх спільного проживання, відбувалася у присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , супроводжувалася словесними образами, криками, висловлюваннями нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , погрозами фізичною розправою ОСОБА_2 і застосуванням фізичної сили щодо ОСОБА_4 . Ці дії, з огляду на обстановку і обставини їх вчинення, вочевидь викликали у дружини і невістки кривдника відчуття емоційної невпевненості, нездатності захистити себе і могли завдати шкоди їх психічному здоров`ю. Крім цього, застосування ОСОБА_1 фізичної сили щодо ОСОБА_4 могло завдати шкоди її фізичному здоров`ю. Отже, поведінка ОСОБА_1 становила домашнє насильство психологічного і фізичного характеру у розумінні п. п. 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII.

Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як очевидець домашнього насильства, що чинилося відносно її бабусі й матері, з огляду на положення п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII є дитиною, постраждалою від такого насильства.

Отже, дії ОСОБА_1 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП як вчинення домашнього насильства психологічного характеру у формі образ і погроз та фізичного характеру у формі насильницьких дій, які не спричинили тілесних ушкоджень, що могло завдати шкоди психічному і фізичному здоров`ю потерпілих.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд відповідно до вимог ст. 33 КУпАП враховує характер і конкретні обставини домашнього насильства, вчиненого щодо двох потерпілих у присутності дитини, що підвищує серйозність правопорушення у межах даної правової кваліфікації. Разом із тим, відповідно до пояснень потерпілих у ході співбесід під час оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поведінка ОСОБА_1 не вплинула на безпеку їх та дитини. Бере суд до уваги і дані про особу правопорушника, котрий до адміністративної відповідальності притягується вперше, раніше насильницьких дій щодо потерпілих не вчиняв, не має негативних характеристик за місцем проживання.

Передбачених ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують адміністративну відповідальність, суд за результатами розгляду справи не встановив.

Як обставину, що обтяжує адміністративну відповідальність, суд відповідно до ст. 35 цього Кодексу враховує вчинення адміністративного правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Оцінивши зазначені обставини у своїй сукупності, суд дійшов висновку, що з огляду на притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності вперше, повне визнання вини, те, що протиправна поведінка кривдника не призвела до суттєвих негативних наслідків для потерпілих і не ставила під загрозу їх безпеку, а також те, що потерпілі не висловлювали позиції щодо посилення адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про можливість застосування щодо нього адміністративного стягнення у виді штрафу, найм`якшого за видом із передбачених санкцією санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Водночас, з огляду на вчинення правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, щодо двох потерпілих та та у присутності малолітньої дитини, суд вважає за необхідне призначити штраф у максимальному розмірі у межах санкції зазначеної частини статті.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України « Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

На підставі ст. 173-2 ч.1, керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і застосувати до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, з ОСОБА_1 підлягатиме стягненню подвійний розмір штрафу у розмірі 680 (шістсот вісімдесят) грн. та витрати на облік зазначених правопорушень.

У разі разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання апеляційної скарги негайно після прийняття рішення апеляційним судом, якщо постанову суду першої інстанції не було скасовано, і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя М. Л. Глос