ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/8684/23

Пров. №3/766/929/24

07.10.2024

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Черниш О.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1

в с т а н о в и л а:

До Херсонського міського суду Херсонської області ізХерсонського районного управління поліції в Херсонській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 10 жовтня 2023 року серії ААД № 192767 за ч.1ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Згідно змісту протоколу суть правопорушення полягає в наступному: «04.10.2024 о 20 год. 35 хв. у м. Херсоні по вул. 200-річчя Херсону, буд.23, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mersedes benz E200, днз НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: сильний запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, хитка хода, тремтіння пальців рук. Водію було запропоновано пройти обстеження на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатора Алкотестер Драгер 6810 або (нерозбірливо), на що останній відмовився в категоричній формі».

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справи за ч.1 ст.130 КУпАП не є обов`язковою.

Представник ОСОБА_1 адвокат Дудчак О.В. направила до суду заперечення, в якій виклала доводи безпідставного складання протоколу про адміністративне правопорушення, просила закрити провадження у справі.

Суддя вирішила розглядати справу про адміністративне правопорушення без особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його представника, за наявними у справі документами.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суддя дійшла наступного:

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний серед іншого з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідивши наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 18.07.2019 у справі № 216/6226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки(відеозапису), яка використовується при нагляді за використанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожньому руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей, а також іншими документами

Частина перша ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Згідно вказаної норми об`єктивною стороною адміністративного правопорушення є наявність одночасно двох обставин - керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння ( алкогольного чи наркотичного).

Оскільки за конструкцією норми ст.130КУпАП відповідальності підлягають саме особи, які керують транспортним засобом, то вказана обставина підлягає першочерговому з`ясуванню.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в абзаці третьому пункту 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП (абзац четвертий п.27 того ж Пленуму) не має значення протягом якого часу особа, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

В п.38 постанови від 20 лютого 2019 року по справі №404/4467/16-а(2-іс/811/17), провадження № К/9901/21130/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі.

Виходячи з наведеного знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останнього адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно рапорту інспектора СРПП Херсонського РУП ГУНП Херсонській області Дмитра Антонова на ім`я начальника Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області Олександра Рогожина (надруковано) «04.10.2023 нарядом ГРПП Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області «Лава-229» під час патрулювання о 20 годині 35 хвилин за адресою: м. Херсон, Суворовський район, проспект 200-річчя Херсону, 23, у зв`язку із порушенням комендантської години було зупинено для перевірки документів гр. ОСОБА_1 , який керував т/з Mersedes benz E200 днз НОМЕР_1 і у останнього під час перевірки було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода, тремтіння пальців рук. Водію було запропоновано проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» на місці зупинки або проходження медичного огляду на стан сп`яніння у мед закладі. Гр. ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування в категоричній формі. В результаті чого було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130КУпАП серії ААД №192767 стосовно ОСОБА_1 ». При цьому рапорт не містить дати його складання.

Крім цього, до справи долучено ще один рапорт того ж інспектора Дмитра Антонова(написаний власноруч), також без дати, в якому він зазначає, що «що під час несення служби 04.10.2023року нарядом ГРПП «Лава-229» було виявлено гр. ОСОБА_1 , що керував транспортним засобом з явними ознака алкогольного сп`яніння. Внаслідок чого було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №192766 04.10.2023 за порушення п.2.5 ПДР України за ч.1 ст.130 КУпАП, але в цьому протоколі було допущено змістовні помилки в анкетних даних правопорушника і 10.10.2023 стосовно гр. ОСОБА_1 було складено новий протокол серії ААД №192767 за ч.1 ст.130, тобто перекладено через зіпсований (далі слово нерозбірливо). В даному рапорті поліцейський вже не зазначає ні про зупинку, ні про місце зупинки, ні про транспортний засіб, а зазначає тільки, що було виявлено гр. ОСОБА_1 .

Із наведеного слідує, що обидва рапорти були написані не в день події, оскільки мова йде про протокол, який було складено тільки 10.10.2023, про що 04.10.2023 не могло бути відомо.

Проте, згідно доданих до матеріалів справи відеозапису (диски без напису), відеозапис складається із трьох окремих файлів з перервою у часі, тоді як відеозапис повинен здійснюватися безперервно. Відеозапис з першим файлом розпочинається показником у часі 20:39:13 і триває 4 хвилини, і відповідно до якого ніякого руху транспортного засобу не відбувається. На відео зафіксовано автомобіль, який стоїть на узбіччі дороги, і до нього підходить поліцейський і вимагає документи для перевірки у особи, яка перебуває біля автомобіля. Особа, в якої вимагають документи, не перебуває за кермом, поводить себе відповідно обстановці- надає документи, на вимогу поліцейського відкриває багажник автомобіля, відповідає на питання поліцейського. При цьому нечіткої мови, хиткої ходи чи тремтіння пальців рук у цієї особи не спостерігається.

Другий файл відеозапису розпочинається з показником у часі 20:48:56 і триває 1 хвилину 49 секунд. Протягом цього часу поліцейський повідомляє, що громадянин ОСОБА_1 був зупинений за порушення комендантської години і в нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння і зачитує права.

Третій файл розпочинається з показником у часі 21:13:53, триває 1 хвилину 25 секунд, і поліцейський також пояснює, що гр. ОСОБА_1 був зупинений за порушення комендантської години і зачитує права.

Отже, матеріали справи не доводять, що 04.10 2023 о 20.35 год ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mersedes benz E200, днз НОМЕР_1 .

Крім цього, суддя зазначає, що згідно фабули адміністративного правопорушення, описаного у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 начебто керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння- запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, хитка хода, тремтіння пальців рук.

Відповідно до частини 1 ст.266 КУПАП, пункту 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103 та пункту 2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.20015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015року за №1413/27858 (далі Інструкції) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п.3 розділу 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є : запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І вказаної Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Наведене дає підстави стверджувати, що процедурі проведення огляду на стан сп`яніння має передувати виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, перелік яких визначений у п.3 Інструкції. Тобто, підставою для проведення огляду на стан сп`яніння має бути не формальне посилання на наявність однієї чи декілька ознак із перелічених у п.3. Інструкції, а саме встановлення цих ознак у водія та їх фіксація у передбаченому законом порядку.

Проте, наявність у ОСОБА_1 перелічених в акті огляду на стан сп`яніння ознак не підтверджується доданими до справи відеозаписами. Згідно відеозаписів поліцейський, перебуваючи на певній відстані від ОСОБА_1 перераховує ознаки алкогольного сп`яніння, що зазначені в Інструкції, і пропонує пройти огляд на стан сп`яніння. Але ознак алкогольного сп`яніння ніхто не встановлював і такі на відео не вбачаються.

Навпаки, на відеозаписах зафіксовано, що рухи ОСОБА_1 та мова не порушені, поведінка врівноважена, відповідає обстановці, жодних ознак порушення координації рухів або тремтіння пальців рук з відеозаписів не вбачається.

Таким чином, за відсутності у ОСОБА_1 ознак сп`яніння подальше вимагання проведення огляду на стан сп`яніння вже є протиправним.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках. Один із яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В даному випадку, за версією поліції правопорушення мало місце 04.10.2024, але протокол про адміністративне правопорушення про дану подію було складено тільки 10 жовтня 2023 року. У одному з рапортів зазначається, що був складений інший протокол, який був зіпсований. Проте жодних документів про псування бланку протоколу, який є номерним документом, матеріали справи не містять. Відсутні докази виклику та присутності ОСОБА_1 при складанні протоколу відносно нього.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений з порушенням вимог закону, є недопустимим доказом.

Отже, матеріали справи не доводять, що 04.10.2023 о 20:35 год ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mersedes benz E200 днз НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння.

На користь того факту, що у поліцейських не було підстав вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, свідчить те, що водія не було відсторонено від керування транспортним засобом, тоді як відповідно до частини 1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджується належними та допустимими доказами.

Відповідно до п.4 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2019 №23-рп/2-10 (справа 1-34/2-10) адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і презумпції, в тому, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ "Надточій проти України" (рішення від 15.05.2008 року, заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Частина 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення". Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку". А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Отже, в розумінні наведеного Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Склад адміністративного правопорушення це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування щодо неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Оскільки матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом 04 жовтня 2023 року та наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння то відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення

На підставі викладеного , керуючись ст.ст.7,9, 245,252,280, п.1 ч.1 ст.247, Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановила:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

СуддяО. Л. Черниш