Доповідач: Борсук П. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П. П., з участю секретаря судового засідання Таровської А. А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Шишути Ю. В., особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Шишути Ю. В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винним вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки без вилучення транспортного засобу.

Крім того, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та провадження по справі стосовно нього закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247, ст. 38 КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 27.08.2023 року о 17.20 год. в м. Луцьку на пр. Волі, 54, керував автомобілем «BMW 316», р.н. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна кольору шкірного покриву обличчя), однак від проходження медичного огляду відмовився, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.5 ПДР України. При цьому. порушення вчинено повторно, протягом року.

Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , 27.08.2023 року о 17.20 год. в м. Луцьку на пр. Волі, 54, керував автомобілем «BMW 316», р.н. НОМЕР_1 , повторно, протягом року, будучи особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами.

Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення вимог п. 2.1а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погодившись із постановою судді першої інстанції захисник Шишута Ю. В. подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржену постанову незаконною, постановлену без належної оцінки доказів у справі. Насамперед, на переконання захисника, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які поза розумним сумнівом доводили б винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

На думку захисника, в показаннях свідків є значні розбіжності щодо часу вчинення можливого правопорушення, показання свідків суперечать матеріалам справи, а з матеріалів справи не вбачається, що працівники поліції намагалися їх перевірити під час документування правопорушення. Крім того, захисник звертає увагу на те, що працівники поліції не бачили як ОСОБА_1 керував транспортним засобом та коли складали протокол не переконалися чи не минув 2-годинний термін від зафіксованого часу можливого керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Захисник переконаний, що судом першої інстанції було неповно та необ`єктивно встановлено усі фактичні обставини справи, а тому постанова Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2023 року підлягає скасуванню, провадження у даній справі стосовно ОСОБА_1 необхідно закрити.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, особу, яка складала протокол ОСОБА_2 , доходжу такого висновку.

Як вбачається з апеляційної скарги, постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2023 року в частині, що стосується правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, стороною захисту не оскаржується, а тому в силу ч. 7 ст. 294 КУпАП перегляду в апеляційному порядку в цій частині не підлягає.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом було дотримано.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеного пункту Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП.

Зі змісту доводів апеляційної скарги вбачається, що заперечується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, підставність вимоги працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та достовірність пояснень, показань свідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що такі доводи апелянта перевірялись судом першої інстанції та їм було надано належну правову оцінку.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП доводиться наявними у матеріалах справи доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААд №150875 від 27.08.2023;

- рапортом інспектора взводу №2 роти №3 батальйону УПП у Волинській області Шудри О. від 27.08.2023;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій від 27.08.2023;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

- відеозаписом з бодікамери працівників поліції та іншими письмовими доказами.

Вищевказані докази разом із відеозаписами із нагрудних відеореєстраторів працівників поліції були належним чином досліджені судом першої інстанції.

Відеозапис з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліції, який з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є належним доказом вини ОСОБА_1 та з достатньою повнотою підтверджує факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

З відеозапису чітко вбачається неодноразова відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

Крім того, поведінка ОСОБА_1 , зафіксована відеозаписом вказує, що він поводив себе агрессивно, повністю усвідомлював вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, розумів ситуацію у якій опинився, однак зайняв тверду позицію щодо відмови від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки так і в медичному закладі та протистояв намаганням працівників поліції вести спокійний діалог та документувати правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. А право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п. 2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

При цьому варто зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто, наявність двох свідків у вказаних випадках є альтернативою застосування відеозапису спеціальних технічних пристроїв, та в даному випадку у сукупності з іншими доказами, відеозаписом, пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 додатково підтверджують встановлені обставини, які вказують на порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР, а саме факт керування останнім транспортним засобом «BMW 316», р.н. НОМЕР_1 та надалі відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги в частині недоведення факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 27.08.203, оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі доказами, як в суді першої так і апеляційної інстанцій, а невизнання ним своєї вини у скоєному суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності за вчинені правопорушення, та відхиляє їх.

Під час апеляційного розгляду особа, яка склала протокол ОСОБА_2 вказав, що екіпаж патрульної поліції прибув на місце події за 8-10 хвилин, після повідомлення про керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння. На місці події було відібрано пояснення у двох свідків, які чітко вказали про керування ОСОБА_1 транспортним засобом та описали обставини події.

Разом з тим, посилання сторони захисту на те, що судом першої інстанції не здійснено допит свідків є безпідставними, оскільки жодних обов`язкових вимог про виклик та допит свідків по справі у суді положення КУпАП не передбачають. Виклик свідків є правом, а не обов`язком суду, та здійснюється лише на розсуд суду при необхідності встановлення додаткових обставин справи. Окрім того, ОСОБА_1 визнаний винуватим саме в тому, що останній відмовився від проходження запропонованих оглядів на виявлення стану сп`яніння, що зафіксовано на відеозаписі. В свою чергу за змістом пояснень свідків останні підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та їх письмові пояснення повній мірі надають можливість відтворити хронологію подій, встановити фактичні обставини, які підтверджуються іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Також, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про допустимість та належність пояснень працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 як свідка, оскільки такі перебувають у взаємозв`язку з іншими доказами по справі, зокрема з відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Доводи захисника викладені в апеляційній скарзі про невідповідність вказаного в протоколі про адміністративне затримання ОСОБА_1 ВН №004441 від 27.08.2023 кольору футболки у яку був одягнений затриманий та колір футболки зафіксований на відеозаписі під час документування адміністративного правопорушення та самого адміністративного затримання, на переконання апеляційного суду, не впливає на правильність змісту протоколу та жодним чином не спростовує висновків суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. При цьому, доводів, що на відеозаписі приєднаному до матеріалів справи особою, яку затримують не є ОСОБА_1 захисник не вказував, та не заперечував факту самої події 27.08.2023 за участю його підзахисного, тому доводи щодо розбіжностей у кольорі футболки слід розцінювати як незгоду з оцінкою судом першої інстанції доказів та вибудуваною лінією захисту.

Отже, доводи, наведені захисником в апеляційній скарзі, цілком спростовані наявними в матеріалах справи доказами.

Таким чином, наведені вище та усі інші доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Законних підстав для скасування оскарженого судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

А тому, постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2023 року слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.294, 295 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Шишути Юрія Васильовича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського

апеляційного суду П. П. Борсук