Справа № 215/495/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Демиденко Ю.Ю., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №636126 від 07.01.2024, водій ОСОБА_1 07.01.2024 о 21-26 год. біля е/о №82 по вул. Сергія Колачевського в м. Кривому Розі Дніпропетровської області керував автомобілем Skoda Octavia A5 н/з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`яОСОБА_1 відмовився, чим своїми діями порушив вимоги п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що від проходження огляду на встановлення стану сп`янінняна місці зупинки автомобіля за допомогою газоаналізатора, він не відмовлявся, лише попрохав зачекати поки приїде його захисник. Крім того перед проходженнямогляду, на його вимогу працівником поліції не було надано для огляду сертифікат відповідності газоаналізатора, у зв`язкуз чим просив закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як видно з долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису, правопорушник ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти огляд для встановлення стану алкогольного сп`янінняповідомив, що викликав захисника та згоден пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу в присутності захисника. Проте, дане клопотаннябуло відхлинепрацівником поліції (а.с.8).

Статтею 59 Конституції України визначено право кожного на професійну правничу допомогу. Забезпечення права на захист одна з найважливіших державних гарантій захисту прав і свобод людини та громадянина.

Пунктом «с» ст.6 Конвенції про захист права людини і основоположних свобод передбачено право кожного захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, обраного на власний розсуд.

Таким чином, суддя вважає, що відмова працівникаполіції від залучення захисника при проходженні огляду на стан сп`яніння, порушує право на захист правопорушника.

Відповідно до п.5 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Із переглянутого відеозапису видно, що на вимогу ОСОБА_1 перед проведенням огляду на визначення стану алкогольного сп`яніннянадати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, працівником поліції було надано лише свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, в той час як сертифікат відповідностінадано не було.

Крім того, із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на встановлення стану сп`янінняна місці зупинки транспортного засобу, про що неодноразовозазначав працівнику поліції (а.с.8).

Таким чином, суддя вважає, що працівник поліції помилково сприйняв клопотання про залучення захисника та вимогу про надання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, як відмову правопорушника від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Також, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ААД №636126 від 07.01.2024, у правопорушника ОСОБА_1 були виявлені такі ознаки алкогольного сп`янінняяк запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, в той час як на відеозаписі працівник поліції повідомляє про наявність у нього ознаки алкогольного сп`янінняу вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, а тому фабула протоколу про адміністративне правопорушеннясуперечить дійсним обставинам справи (а.с.3).

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ Надточій проти України (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні кримінальному обвинуваченню у значенні ст.6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У своїх рішеннях Ірландія проти Сполученого Королівства від 18 січня 1978 року, та Коробов проти України від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення поза розумним сумнівом, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З огляду на вищевикладене, у судді відсутні достовірні дані, на підставі яких суд має можливість встановити факти та обставини, що вказували б на наявність в діях особи, відносно якої складено адміністративний протокол, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з ч.3 статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України, від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності належних доказів вини ОСОБА_1 , суддя приходить до висновку щодо недоведеності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст.245, 247 п.1, 280 КУпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня ухвалення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який ухвалив постанову.

СУДДЯ: