Справа № 944/3593/24
Провадження №3/944/2621/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.10.2024 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Матвіїв І.М., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №751187 від 22.06.2024, 22 червня 2024 року о 05 год 59 хв ОСОБА_1 в с.Вороців по вул.Шевченка,120 керуючи транспортним засобом марки «Audi A4», д.р.н. НОМЕР_2 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, здійснену поліцейським шляхом увімкнення синього та червоного кольору з увімкненням спеціального звукового сигналу.

За таких обставин працівники Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області кваліфікували діях ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2 КУпАП, оскільки на їх думку він порушив п.8.9 «б» «Правил дорожнього руху» України.

Окрім цього, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №751186 від 22.06.2024, 22 червня 2024 року о 05 год 59 хв ОСОБА_1 в с.Вороців по вул.Шевченка,120 керував транспортним засобом марки «Audi A4», д.р.н. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку водій відмовився.

За таких обставин працівники Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області кваліфікували діях ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки на їх думку він порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху» України.

Постановою судді від 30.09.2024 року вищевказані справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122-2, ч.2 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 об`єднані в одне провадження відповідно до вимог ч.2 ст.36 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину заперечив, зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, того, що він взагалі керував транспортним засобом, тим більше з ознаками алкогольного сп`яніння, в матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення адмін. порушень, до протоколів про адміністративні правопорушення поліцейськими долучено оптичний диск з відеозаписами з відеореєстратора з патрульного автомобілю та нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовані події ранку 22 червня 2024 року.

Так, згідно цих записів 22 червня 2024 року працівники поліції, перебувають в автомобілі, поруч проїзджають автомобілі, через деякий час, автомобіль патрульної поліції починає рухатись по с.Вороців. Наступні відеозаписи, відображають події як працівники поліції заїжджають на подвір?я, на якому поруч з авто перебуває ОСОБА_1 та розпочинають розмову з особою, в подальшому в ході розмови виникає суперечка між працівниками поліції та ОСОБА_1 . Разом із тим, зазначає, що з вказаного відеозапису неможливо встановити марку і модель автомобіля, якщо такий і переслідувався, а також його номерний знак.

Вважає, що матеріали адміністративних справ не містять такого відеозапису, який підтверджує той факт, що саме ОСОБА_1 керував 22 червня 2024 року о 05:59 годині автомобілем АУДІ А4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема і в момент, коли поліцейський подав сигнал на зупинку транспортного засобу, як про це зазначено в протоколах про адміністративні правопорушення.

Просить суд, звернути увагу той факт, що відсутній моменту подання поліцейським вимоги про зупинку будь-якого автомобіля та того, як поліцейський автомобіль наздогнав автомобіль.

Відмовився проходити медичний огляд, так як заперечував факт керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, і вважав, що оскільки не був водієм, відповідно і проходити огляд на стан сп`яніння немає сенсу. Просить закрити справу у зв`язку із відсутністю події та складу правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі обставини у сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №№751187 від 22.06.2024, ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, вчинене 22 червня 2024 року.

Водночас загальновідомою є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України 24 лютого 2022 року № 64/2022 введено воєнний стан, який наразі продовжено.

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП - якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій-п`ятій цієї статті.

Зазначеними положеннями КУпАП передбачено, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Суддя звертає увагу, що п.7 ч.1 ст.247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин адміністративного правопорушення чи наявності вини особи у разі закриття провадження.

Крім того, логічне тлумачення абз.1 ст.247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі й вини особи у його вчиненні.

Як зазначено в узагальненому науково-консультативному висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, тому під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Адміністративне правопорушення було вчинено 22 червня 2024 року, тобто на час розгляду матеріалів закінчився тримісячний строк для накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, на день розгляду даної справи про адміністративне правопорушення минув встановлений ч.2 ст.38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, а тому на підставі п.7 ст.247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10жовтня 2001№ 1306 (далі - Правила), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил).

Невиконання вказаних правил утворюють склад правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частині 2 статті 251 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст.7 КУпАП).

Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу статей 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є: 1) керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.

Тобто доказуванню підлягають такі обставини: 1) керування особою транспортним засобом та 2) перебування цієї особи у стані сп`яніння (наркотичного, алкогольного чи іншого) або відмова від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

У постанові від 20 лютого 2019 по справі №404/4467/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п.27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким, керування транспортним засобом є виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Як вбачається з матеріалів справи, до протоколу про адміністративне правопорушення не надано жодного доказу, який би підтверджував факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, останній заперечує факт керування транспортним засобом, отже, докази у цій справі вказують на те, що ОСОБА_1 на час складання вказаного протоколу водієм не був.

Також при дослідженні в судовому засіданні відеозапису доданого до адміністративного протоколу судом встановлено, що вказаний відеозапис взагалі не підтверджує факт керування (зміну напрямку) ОСОБА_1 автомобілем, так як з вказаного відеозапису вбачається лише розмова з працівниками поліції на приватному подвір`ї, що не є підтвердженням керування останнім зазначеним транспортним засобом.

Таким чином, суддя вважає, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння у даному випадку відсутня.

Враховуючи, що наявність складу адміністративного правопорушення, визначеного ч.1 ст.130 КУпАП, передбачає доведеність фактів керування транспортним засобом та перебування особи в стані алкогольного сп`яніння або відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, відсутність жодних доказів керування особою транспортним засобом виключає можливість її притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення до матеріалів справи долучено не було.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка має бути підтверджена належними доказами.

Суд переконаний, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була зумовлена тим, що він автомобілем не керував, його ніхто не зупиняв під час руху автомобіля, та встановлювати стан його алкогольного сп`яніння не було жодних підстав.

Отже, суд дійшов переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки у судовому засіданні не було доведено поза розумним сумнівом порушення ним п.2.5 ПДР, саме як водієм транспортного засобу, як наслідок не було доведено у його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.130, 247, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 відповідно до п.7 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.М. Матвіїв