Справа № 145/1009/22
Провадження №3-в/145/20/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2024 с-ще Тиврів

Суддя Тиврівського районного суду Вінницької області Іванець В. Д. , розглянувши подання провідного інспектора Вінницького районного відділу № 2 філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області Тамари Гой про вирішення питання про давність виконання судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

Провідний інспектор Вінницького РВ № 2 філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області Тамара Гой звернулася до суду із поданням, в якому вказує, що 07.12.2022 із Тиврівського районного суду Вінницької області за вих. № 145/1009/22/8538/2022 від 06.12.2022 до Вінницького РВ № 3 філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області відносно громадянина ОСОБА_1 надійшла постанова про накладення адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт.

З метою постановки на облік та ознайомлення з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт ОСОБА_1 07.12.2022 направлявся виклик до органу пробації на 13.12.2022, на який він не з`явився. Тому, 14.12.2022 порушнику ОСОБА_1 повторно направлявся виклик до органу пробації, на який він з`явився 14.12.2022. У цей же день ОСОБА_1 під особистий підпис ознайомився із правами у сфері захисту персональних даних, заповнив анкету особи, до якої застосовано адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт, надав копію паспорту, з ним було проведено бесіду та роз`яснено умови та порядок відбування суспільно корисних робіт, ознайомлено із кримінальною відповідальністю, передбаченою ст. 389 КК України. Однак, останній у своєму письмовому поясненні повідомив, що не має можливості відпрацьовувати суспільно корисні роботи у зв`язку із тим, що він мобілізований до ЗСУ та проходить військову службу.

З метою підтвердження наданої інформації 13.03.2023, 14.04.2023 та 15.05.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_1 було надіслано запит відносно ОСОБА_1 щодо мобілізації останнього до ЗСУ. 05.06.2023 до відділу надійшла відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно з якою ОСОБА_2 мобілізований та проходить військову службу у роті охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До ІНФОРМАЦІЯ_2 неодноразово направлялися запити для підтвердження вказаної інформації. Згідно з відповіддю із ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.05.2024 ОСОБА_1 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 .

27.05.2024, 13.08.2024, 09.09.2024 до в/ч НОМЕР_1 направлялися запити з метою підтвердження вказаної інформації. Згідно з відповіддю з в/ч НОМЕР_1 від 31.05.2024 та від 23.09.2024 старший солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 з 07.10.2023.

Постанова суду від 29.09.2022 (набрала законної сили 04.10.2022), якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт з об`єктивних причин залишається без виконання більше двох років у зв`язку з проходженням служби ОСОБА_1 у ЗСУ.

Просить вирішити питання про давність виконання постанови Тиврівського районного суду Вінницької області від 29.09.2022.

У судове засідання провідний інспектор Вінницького РВ № 2 філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області Тамара Гой не з`явилась, надала заяву, у якій просить подання розглянути за її відсутності, подання підтримує, просить його задоволити.

ОСОБА_1 у судове засідання також не з`явився, оскільки мобілізований до лав ЗСУ, що унеможливило належний виклик останнього для участі у розгляді подання.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що подання необхідно задоволити з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Системний аналіз основних положень КУпАП, в тому числі і розділу V, дає суду підстави для висновку, що незважаючи на власну назву ст. 303 КУпАП законодавством України не передбачена давність виконання постанови судді про накладене стягнення, яка скерована судом до виконання, однак не прийнята відповідним органом до виконання, що в свою чергу надає надзвичайно широкі можливості для зловживань у процесі виконання цих судових рішень, необґрунтовано обмежує права, свободи і законні інтереси осіб, які притягнуті до адміністративної відповідальності та взагалі нівелює завдання КУпАП і зводить нанівець певні засади судочинства, які закріплені у ст. 1, 7, 39, 245, 246, 268, 298, 300, 303, 305 і 326 КУпАП; розділ I Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; ст.ст.3,24,55,124,129,129-1 Конституції України.

Таким чином, законодавець залишив поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, залишивши цим самим за відповідними органами (посадовими особами), уповноваженими забезпечувати виконання таких рішень, право на власний розсуд визначати ці строки, чим створив підґрунтя для можливих зловживань з боку останніх, тому чинна редакція ст.303КУпАП підлягає коригуванню.

Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації №R (91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.

Разом з тим, відповідно до ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі Озтюрк проти Германії 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення.

Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положення КУпАП не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду. Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується ЄСПЛ при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а "необмежений строк виконання" своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації №R (91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно з яким, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю. Натомість, дані строки, передбачені в КК України, а саме, ст. 80, розділ ХІІ "Звільнення від покарання та його відбування" і регламентують звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. Таким чином, порушено інший фундаментальний із принципів права - принцип справедливості, оскільки засуджені, які вчинили кримінальне правопорушення, в порівнянні з адміністративним правопорушенням на підставі ст. 80 КК України звільняються судом від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду.

Крім того, КСУ у пунктах 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що "не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення", а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним". У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд, вважає за можливе до виниклих правовідносин застосувати аналогію закону, а саме норми ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).

Дотримання працівником органу пробації законодавчо передбаченого спеціального механізму взаємодії між державними органами, використання якого передусім передбачено з метою виконання судових рішень без невиправданих затримок, та вжиття всіх процесуальних заходів спрямованих на виконання ОСОБА_1 постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, на думку суду, свідчить про обґрунтованість підстав для звільнення від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Водночас з часу набрання законної сили постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 29.09.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладено стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт минуло більше двох років.

Виходячи із неможливості виконання постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , у зв`язку із проходженням ним військової служби, відповідно до статей 304 КУпАП та 80 КК України, його слід звільнити від відбування покарання у виді суспільно корисних робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 303, 304 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання задоволити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від відбування адміністративного стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, призначеного постановою Тиврівського районного суду Вінницької області від 29 вересня 2022 року за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП у зв`язку із закінченням строків давності виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Іванець В. Д.