Справа № 305/448/24
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю захисника-адвоката Бабича Р. В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/282/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 07.03.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП та на нього із застосуванням ст. 36 цього Кодексу накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

З протоколів про адміністративні правопорушення серії ААБ № 239685, серії ААД № 487620 від 08.02.2024 та постанови судді від 07.03.2024 вбачається, що 09.01.2024 об 11 год 40 хв, в с. Косівська Поляна по вул. Центральній, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «FIAT DOBLO» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не зменшив швидкість щоб в разі потреби зупинитись, не стежив за дорожньою обстановкою, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який перебував на правій стороні вулиці, чим порушив п. 12.3, 13.3, 18.6 Правил дорожнього руху України та в порушення п. 2.10 «а» цих Правил залишив місце скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. В його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП. Не заперечує, що подія - 09.01.2024 мала місце, однак стверджує, що він на швидкості близько 5 км/год лише намагався об`їхати групу осіб, які перебували на проїзній частині дороги та вже після помітив на автомобілі вм`ятини. Місце події не покидав, оскільки йому не було відомо, що таке було. Про вказані обставини він повідомляв суд. Також в постанові зазначено, що перебуваючи в приміщенні суду, ознайомившись зі своїми правами та обов`язками, заяву до суду про розгляд справи за його відсутності та визнання вини подав ОСОБА_4 , а не він.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_5 на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні повідомлені за допомогою смс-повідомлення, про що свідчать відповідні довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber», клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії»

-2-

від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд уважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_5 , що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 269 КУпАП. При цьому враховується думка захисника-адвоката Бабича Р. В. про можливість розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_5 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката Бабича Р. В., який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши зібрані в справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до вимог ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Cуд першої інстанції всебічно й повно дослідивши матеріали справи, вірно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, оскільки останній 09.01.2024 об 11 год 40 хв, керуючи транспортним засобом марки «FIAT DOBLO» д.н.з. НОМЕР_1 , в с. Косівська Поляна по вул. Центральній, не врахував дорожньої обстановки, не зменшив швидкість щоб в разі потреби зупинитись, не стежив за дорожньою обстановкою, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який перебував на правій стороні вулиці, після чого залишив місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Порушення ОСОБА_1 п. 12.3, 13.3, 18.6 та 2.10 «а» Правил дорожнього руху України підтверджується, як протоколами про адміністративні правопорушення серій ААБ № 239685, ААД № 487620 від 08.02.2024, так і даними схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.01.2024, рапортом поліцейського від 09.01.2024, копією постанови про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 286 КК України від 22.01.2024, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_5 , та іншими матеріалами справи.

-3-

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують, що вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась саме внаслідок допущених водієм ОСОБА_1 порушень вимог, передбачених п. 12.3, 13.3, 18.6 Правил дорожнього руху України, а також повністю підтверджують і факт порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.10 «а»,«в» Правил дорожнього руху України.

При оцінці зібраних у справі доказів враховується й те, що вимоги КУпАП та інших нормативно-правових актів при збиранні доказів та фіксуванні обставин дорожньо-транспортної пригоди порушені не були.

Апеляційний суд, дослідивши зібрані по справі докази, враховуючи наведене вище вважає, що суддею місцевого суду дана вірна оцінка наявним у справі доказам, а тому висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП адміністративних правопорушень є таким, що відповідає фактичним обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам і узгоджується з вимогами закону.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що інспектори СРПП Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області Куцин П. М. та ОСОБА_7 , які склали щодо ОСОБА_1 протоколи, були упередженими при їх складанні, що у них були підстави для обмови ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху та підстави для фальсифікації протоколів і доданих до них матеріалів. Також апеляційним судом не встановлено даних про зацікавленість вищевказаних інспекторів поліції у результатах розгляду справи. На такі дані не вказується і в апеляційній скарзі, а також не вказував захисник-адвокат Бабич Р. В. під час апеляційного розгляду справи..

Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що інспектори поліції при виконанні своїх функціональних обов`язків та складанні відповідних документів діяли у межах наданих їм повноважень.

Крім того, не встановлено апеляційним судом і даних про те, що у потерпілого ОСОБА_5 були підстави для обмови ОСОБА_1 у тому, що саме з вини останнього сталася дорожньо-транспортна пригода, а також про залишення ним місця події. На такі дані також не вказується в апеляційній скарзі та не вказував захисник-адвоката Бабич Р. В. під час її розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі не знаходять свого підтвердження та повністю спростовуються наявними в матеріалах справи та наведеними вище доказами, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку.

Із цих підстав, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він на швидкості близько 5 км/год лише намагався об`їхати групу осіб, які перебували на проїзній частині дороги та вже після помітив на автомобілі вм`ятини, а місце події не покидав, оскільки йому не було відомо, що таке було, - апеляційний суд визнає такими, що не спростовують факту порушення водієм ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 12.3, 13.3, 18.6 та 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, і у свою чергу не свідчать про незаконність висновків суду першої інстанції про винуватість останнього у вчиненні передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП адміністративних правопорушень.

Тому, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , які не підтверджені будь-якими доказами та спростовані наведеними вище матеріалами справи, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення.

Твердження ОСОБА_1 про те, що в постанові зазначено, що перебуваючи в приміщенні суду, ознайомившись зі своїми правами та обов`язками, заяву

до суду про розгляд справи за його відсутності та визнання вини подав ОСОБА_4 ,

-4-

а не він, - апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такі жодним чином не впливають на висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень та являються виключно опискою, допущеною судом першої інстанції при складанні судового рішення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріалами справи підтверджено і ОСОБА_1 не оспорюється той факт, що 07.03.2024 заяву про визнання вини та розписку про ознайомлення з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, надав саме ОСОБА_1 , а не будь-яка інша особа, у тому числі від його імені.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, і судове рішення у цій частині є обґрунтованим та належним чином вмотивованим.

Між тим, апеляційний суд вважає, що при застосуванні до ОСОБА_1 адміністративного стягнення судом першої інстанції належним чином не враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий стан, ступінь його вини, ставлення до вчиненого.

Згідно ст. 23, 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність та враховується мета адміністративного стягнення, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Зі змісту постанови місцевого суду вбачається, що в ній відсутні належні обґрунтування та мотиви застосування судом першої інстанції щодо ОСОБА_1 судом саме такого виду адміністративного стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами з огляду на справедливий баланс між адміністративним проступком та мірою відповідальності.

Статтею 24 КУпАП зазначено, що обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Обставини, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, є проявом принципу індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

-5-

Накладаючи адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 з урахуванням ст. 36 КУпАП в межах санкції за ст. 122-4 КУпАП, суд першої інстанції не врахував відсутність обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , відсутність даних, які б характеризували ОСОБА_1 з негативної сторони, а також відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_1 з боку потерпілого ОСОБА_5 .

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції застосував до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на один рік, яке, в даному випадку, є занадто суворим та не відповідає балансу відповідності між адміністративним проступком та застосованою за це мірою відповідальності.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення до ОСОБА_1 апеляційним судом враховується: відсутність даних, які б характеризували ОСОБА_1 з негативної сторони, відсутність даних про те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність та претензій з боку потерпілого ОСОБА_5 .

Враховуючи встановлене, апеляційний суд уважає за необхідне змінити судове рішення в частині накладення адміністративного стягнення за ст. 122-4 КУпАП, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, оскільки позбавлення права керування транспортними засобами поставить його та членів його сім`ї у скрутне становище, так як право на керування транспортними засобами є єдиним джерелом його доходу.

Саме таке адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчиненням ним нових адміністративних правопорушень, а відтак і справедливим.

У зв`язку з чим, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 07.03.2024 про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, 124 КУпАП в частині накладання адміністративного стягнення змінити.

Застосувати до ОСОБА_8 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

В решті постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 07.03.2024 щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя