Номер провадження: 33/813/1936/24
Номер справи місцевого суду: 506/503/24
Головуючий у першій інстанції Чеботаренко О. Л.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карташова О.Ю.

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_1

адвоката Боличевського Сергія Петровича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеса апеляційну скаргу адвоката Боличевського Сергія Петровича в інтересах особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Красноокнянського районного суду Одеської області від 20 червня 2024 року, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Красноокнянського районного суду Одеської області від 20.06.2024 року притягнуто ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /РНОКПП НОМЕР_1 / до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 204-1 ч. 2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі восьмисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 13600 грн., без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення. Стягнення штрафу проводити на р/р UA0015626, отримувач коштів: ГУК в Од.обл/отг смт Окни /21081100, Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), ЄДРПОУ - 37607526; МФО 899998, код платежу: 21081100, призначення платежу: штрафи від населення. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в сумі 605,60 грн. в дохід держави. Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу протягом 15 днів з моменту набрання постановою законної сили, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу 27200 грн.

Як зазначено в постанові суду, 26.05.2024 року о 17.00 год. на північній околиці н.п. Новорозівка Подільського району Одеської області на відстані до 100 м. від лінії державного кордону України було виявлено громадянина України ОСОБА_2 , який у групі осіб, в пішому порядку з документами, що посвідчують його особу, здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України на вихід з України в Республіку Молдова в районі пп/зн № 0410 на напрямку с. Розівка (Україна) с. Нові Гояни (Республіка Молдова), поза встановленими пунктами пропуску, чим порушив с. 9 Закону України Про державний кордон України та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду адвокат Боличевський С.П. який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скарга, в якій просить поновити строк для подання апеляційної скарги, постанову красноокнянського районного суду Одеської області від 20.06.2024 року скасувати, провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 204-1 КупАп закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

З приводу пропуску стоку на апеляційне оскарження в скарзі зазначено, що останній день строку на оскарження постанови Красноокнянського районного суду Одеської області від 20.06.2024 року, спливає 30.06.2024 року, а це був вихідний день неділя. Отже, наступний за вихідним є понеділок 01.07.2024, коли і була направлена апеляційна скарга.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено наступне.

У межах прикордонної смуги з метою забезпечення національної безпеки і оборони, дотримання режиму державного кордону військовим частинам Державної прикордонної служби України для будівництва, облаштування та утримання інженерно технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій надаються в постійне користування земельні ділянки шириною 30-50 метрів уздовж лінії державного кордону на суші, по берегу української частини прикордонної річки, озера або іншої водойми, а вздовж лінії державного кордону України з Російською Федерацією і Республікою Білорусь шириною до 2 кілометрів. У цих межах Кабінетом Міністрів України встановлюється спеціальний прикордонний режим щодо заборони вільного в`їзду, перебування, проживання, пересування осіб і провадження робіт, не пов`язаних з обороною чи охороною державного кордону України. З наведеного вбачається відсутність заборони вільного в`їзду, перебування, проживання, пересування осіб за межами 50 метрів від лінії державного кордону України. Таким чином, спробою перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України є перебування, проживання, переселення особи у межах прикордонної смуги у межах земельної ділянки шириною 30-50 метрів уздовж лінії державного кордону на суші. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ № 290547 від 26.05.2024 року (далі - Протокол), ОСОБА_2 було виявлено ...на відстані до 100 метрів від лінії державного кордону.... Отже з протоколу вбачається, що ОСОБА_2 був виявлений до межи прикордонної смуги щонайменше 50 метрів від неї. Знаходження особи поза межами прикордонної смуги не є порушенням або спробою порушення державного кордону.

Диспозиція ст. 204-1 КУпАП містить чітке визначення правопорушення яке виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон.

Згідно рапорту інспектора прикордонної служби 2 категорії-оператор (БпАК) групи ПР та ПБпПС відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) сержанта ОСОБА_3 (далі - Рапорт), ...на відстані до 100 метрів від ДК...виявлено 5 громадян... які мали намір перетнути ДК на вихід з України в РМ поза Ппр.». У разі складення протоколу за спробу незаконного перетину державного кордону України потрібно розібратися, чи дійсно такі дії особи були незаконними. Для цього слід з?ясувати, якими саме діями правопорушника виразилась незаконна спроба перетину державного кордону і в чому конкретно вона полягала, чи була наявність умислу в діях порушника. А ні в Протоколі, а ні в Рапорті жодним чином не зазначено, якими саме діями правопорушника виразилась незаконна спроба перетину державного кордону і в чому конкретно вона полягала. Намір (задум)- це бажання зробити що-небудь (Тлумачення із "Словника української мови"). Намір та спроба не тотожні поняття. Відповідальність за намір, в законодавстві України, відсутня. В скарзі акцентується увага на тому, що суд не з?ясував зазначені факти та не надав їм належну оцінку.

Також, в скарзі звертається увага, що в Протоколі не зазначено, що саме в ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України» було порушено. Зазначена стаття складається з 10 частин. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не був затриманий та відносно нього не складався протокол про адміністративне затримання за вчинення правопорушення. Тобто, Протокол був складений на місці виявлення правопорушення. Проте, згідно Рапорту, ОСОБА_2 було «...доставлено до відділення інспекторів прикордонної служби «Гулянка» для з?ясування обставин правопорушення та складання адміністративно-процесуальних документів». Тобто, фактично ОСОБА_2 був затриманий та доставлений до відділення інспекторів прикордонної служби. Інспектор прикордонної служби не склав протокол про адміністративне затримання за вчинення правопорушення щоб уникнути обов?язку зазначеному в п. 14 розділу III Інструкції - «Уповноважена посадова особа зобов?язана надати затриманій особі можливість негайно повідомити про своє затримання та місцеперебування родичів, а також (на прохання особи) власника відповідного підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу». В подальшому, після складання Протоколу, ОСОБА_2 не був відпущений, а був доставлений співробітниками прикордонної служби до територіального центру комплектування та СП. Завдяки потужним діям фахівців ВЛК шляхом накладання власноручного підпису на папірець формату А4, після двох інсультів та купу хронічних хвороб, ОСОБА_2 став зразком здоров?я та був направлений до військової частини де знаходиться по теперішній час. Таким чином, ОСОБА_2 , як особа яка притягується до адміністративної відповідальності, був свідомо позбавлений права звернутися за правовою допомогою, зібрати докази своєї невинуватості, повідомити рідним про фактичне затримання та неможливість вільно покинути відділення інспекторів прикордонної служби, а потім районне ТЦК та СП, де тримали поза його волею та рішення суду, а також бути присутнім при розгляді адміністративної справи в суді тощо. Під тиском інспекторів прикордонної служби та під їх диктування, ОСОБА_2 написав пояснення та розписку про визнання вини та розгляд справи за його відсутністю, а також «добровільно» відмовився від послуг захисника. Суд не з?ясував де знаходиться ОСОБА_2 після складання протоколу, чи дав він пояснення та розписку добровільно, чи має намір давати пояснення в суді особисто та скористатися юридичною допомогою адвоката тощо. В матеріалах справи відсутні данні про вручення повістки ОСОБА_2 Надсилання судової повістки в електронній формі можливо тільки за відповідною заявою особи до суду. Заява в матеріалах справи відсутня.

Також в скарзі звертається увага суду, на те, що в Протоколі є виправлення, які суттєво впливають на склад правопорушення а саме:

1) час вчинення правопорушення спочатку зазначений 21 година - потім виправлений на 17 годину. Різниця в 5 (п?ять) годин. Захід сонця в цей день відбувся в 20:37. Тобто, о 21 годині було вже темно. Проте, о 17 години було сонячно та світло. Будь яких пояснень з боку уповноважених посадових осіб прикордонної служби про неможливість становити в день або в ночі була подія - до справи не надано.

Викликає сумнів в дієздатності інспектора прикордонної служби фіксувати час правопорушення та як слід і саму подію правопорушення.

2) направлення руху ОСОБА_2 спочатку Лозівка (Укр) - Колосово (РМ), потім Колосово виправлено на Нові Гояни.

Тобто, інспектор прикордонної служби, який є уповноваженою особою ДПС та несе службу в відповідному підрозділі прикордонної служби на певній дільниці кордону, не може встановити в якому напрямку рухалась особа та на якій саме дільниці кордонуцю особу було виявлено.

Також, викликає сумнів щодо складання Протоколу особою яка не володіє інформацією щодо події правопорушення або не є працівником ДПС. Про свідчить також різний рукописний текст (почерк) на Протоколі та Рапорті. Різні люди писали щонайменше число, місяць, рік в зазначених документах.

3) за твердженням ОСОБА_2 копію Протоколу йому не надавали. Виправлень під час підписання Протоколу не було. Підпис біля виправлень він не робив через їх відсутність.

Звертається увага, що з наданих координат місцевості неможливо встановити місце правопорушення. В матеріалах справи відсутні карта місцевості з прив?язкою координат та відстаней з місця події та державного кордону. Всі докази правопорушення базуються виключно на рапортах уповноважених осіб ДПС, які є зацікавленими особами. Будь яких фото та відео правопорушення, а також з місця правопорушення або місцевості в матеріалах справи відсутні. Показань свідків нема. Хоча як зазначено в рапорті - «...в ході реалізації інформації ПОРВ, п/н «ГрР» спільно з військовослужбовцями 184 батальйону 122 бригади ЗСУ.». Тобто, інспектор прикордонної служби при зупинки групи осіб був не один, а з спільно з військовослужбовцями. Отже, вбачається, що в наявності були свідки правопорушення - військовослужбовці. Проте, інспектор не вказав їх. Отже, викликає сумнів, що ОСОБА_2 в складі групи був зупинений інспектором прикордонної служби спільно з військовослужбовцями. Або не було військовослужбовців або не було спроби перетину кордону.

Сторона захисту вважає, що ОСОБА_2 і так звану «групу осіб» було затримано далеко від кордону України та доставлено до прикордонників для складання протоколів про адміністративне правопорушення задля отримання певних привілеїв. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Тобто, посадові особи Державної прикордонної служби України повинні довести належними та допустимими доказами наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 204-1 КУпАП.

Також захист зазначає, що обов?язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд. Таким чином, суд не може самостійно вказувати на кваліфікуючи ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, оскільки в такому випадку вийде за межі суті правопорушення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення. Разом з тим, зазначені в матеріалах рапорт і пояснення інспектора прикордонної служби, зважаючи на те, що він є зацікавленою особою при розгляді цієї справи - неможливо прийняти як доказ, тому що вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об?єктивності з?ясування обставин. Рапорт інспектора прикордонної служби не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. А свідчення зазначеної особи не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, позаяк така особа є представником суб?єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю з метою забезпечення національної безпеки і оборони, дотримання режиму державного кордону тощо.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 28 травня 2020 року в справі № 524/4668/17 та від 15 квітня 2020 року в справі №489/4827/16-а.

Також адвокат наголошує, що в матеріалах справи відсутні відео/звуко та або фото з місця події, що доводить те, що ОСОБА_2 на місці події не заперечував факт вчинення ним адміністративного правопорушення тощо. При цьому звертає увагу, що сам факт визнання особою вини не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб?єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Підсумовуючи викладене в апеляційній скарзі зазначено, що не доведено належними та допустимими доказами наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 204-1 КУпАП. Також, суд не зазначив чому до ОСОБА_2 було застосована верхня межа адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, в той час як суд не знайшов підстав для посилення відповідальності. ОСОБА_2 , не притягувався до будь якої відповідальності.

Заслухавши пояснення захисника-адвоката Боличевського С.П., який зазначив, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі та з ним не має зв`язку, підтримав апеляційні вимоги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді враховую наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Клопотання представника про поновлення строку на апеляційне оскарження слід задовольнити з огляду на те, що його пропущено з поважної причини оскільки останній день подання апеляційної скарги припадав на неділю 30 червня 2024 року, який є вихідним, тому першим робочим днем після цієї дати слід вважати 01 липня 2024 року - понеділок. Саме цього дня представник ОСОБА_2 адвокат Боличевський С.П. надіслав через Електронний суд апеляційну скаргу до Красноокнянського районного суду одеської області.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Визнаючи винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, суд виходив з того, що його дії охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, що підтверджується такими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №290547 від 26.05.2024 року, рапортом інспектора прикордонної служби 2 категорії -опера (БпАК) групи ПР та ПбпПС віпс ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип В) сержанта ОСОБА_4 , письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 26.05.2024 року, копією ID- картки громадянина України на ім`я ОСОБА_2 , витяг з бази ІТС Ризик, схемою затримання на ділянці відповідальності віпс ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип В) впс ІНФОРМАЦІЯ_3 (тип Б), аналогічними письмовими поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 26.05.2024 року, доповідною запискою про результати проведення перевірочних заходів з додатками, розпискою ОСОБА_2 , згідно якої йому повідомлено про те, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, стосовно нього буде розглядатись Красноокнянським районним судом Одеської області 31.05.2024 року о 14:00 годині.

Однак з таким висновком суду, апеляційний суд погодитися не може, виходячи з наступного.

Разом із тим, доводи апеляційної скарги про те, що виправлення у протоколі про адміністративне правопорушення є порушенням вимог чинного законодавства, заслуговують на увагу.

Відповідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Відповідно до п. п. 2.2. Наказу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 № 3/02-15 «Про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» в протоколі про адміністративне правопорушення не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписаний особою, щодо якої він складений.

Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Таким чином, всі дописані інспекторами прикордонної служби відомості в протоколі про адміністративне правопорушення є такими, що вчинені в незаконний спосіб.

Як вірно зазначено в апеляційній скарзі, у протокол про адміністративне правопорушення були внесені виправлення, а саме виправлений час коли було скоєно правопорушення з 21 год. на 17 год., напрямку на якому була спроба перетнути кордон Колосове (РМ) на Нові Гаяни (РМ), також в назві закону який було порушено з ЗУ Про ДАСУ на ДКУ.

При порушеному порядку притягнення до адміністративної відповідальності та порядку зібрання доказів, зокрема, порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення, справа про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає (ч. 1 ст. 254 КУпАП та ч. 2 ст. 251 КУпАП), та не може бути перекладено на суд.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ №290547 від 26.05.2024 року, належним чином засвідчені відомості щодо внесених у нього виправлень уповноваженою особою стосовно вищезазначених виправлень, відсутні.

Наведене дає підстави стверджувати, що зазначений протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП є доказом, складеним у позапроцесуальний спосіб, а відтак не може бути належним, допустимим та достовірним доказом наявності в діях ОСОБА_2 вини у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Проте, суд першої інстанції на зазначені факти не звернув увагу, в порушення вимог ст. 245 КУпАП формально віднісся до розгляду справи, не з`ясував всіх обставин, які підлягали з`ясуванню, не мотивував своє рішення, визнавши винним ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.204-1 КУпАП.

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

З таких обставин, враховуючи те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог законодавства, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 251,247, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Боличевському Сергію Петровичу, який діє в інтересах особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , строк на апеляційне оскарження постанови Красноокнянського районного суду Одеської області від 20.06.2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Боличевського Сергія Петровича який діє в інтересах особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Красноокнянського районного суду Одеської області від 20.06.2024 року, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП - скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, закрити з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Ю. Карташов