Справа № 489/6674/24
Провадження № 3/489/2558/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Постанова

іменем України

04 жовтня 2024 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Гриненко Михайло Вікторович, розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , згідно з протоколом проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №873088 від 21.08.2024 ОСОБА_1 інкримінується, що 21.08.2024 о 20.30 год. в м. Миколаєві по вул. Космонавтів, 79, він, в порушення вимог п. 2.9 "а" ПДР України, керував транспортним засобом "VOLKSWAGEN JETTA", д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук ). Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. Результати склали 1,66 проміле.

ОСОБА_1 в судові засідання 24.09.2024 та 04.10.2024 двічі не з`явився, про причини неявки не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Натомість в судове засідання 04.10.2024 з`явився захисник, який вважав можливим проводити розгляд протоколу за відсутності особи, у зв`язку з чим суддя дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складений протокол.

Вислухавши пояснення захисника, яка просила закрити провадження у справі через відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення через те, що поліцейськими була порушена процедура проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння (використовувався вже раніше розпечатаний мундштук, який був у використанні; не проводилося повторне дослідження через 15 хв. після першого; особа робила глибокий вдих повітря перед продуттям спеціального технічного засобу); ОСОБА_1 вживав лікарські препарати із вмістом спирту; він був не згоден з результатами проведеного огляду, дослідивши матеріали, що знаходяться у справі (протокол про адміністративне правопорушення; тест № 245 від 21.08.2024; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.08.2024; довідку УПП в Миколаївській області; переглянувши відеозаписи з нагрудного відеореєстратора поліцейського), суддя дійшов таких висновків.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за ряд альтернативних діянь, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинення кожного з яких має наслідком настання адміністративної діяльності.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Надаючи оцінку вищевказаним доводам сторони захисту про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, суддя виходить з того, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння з допомогою спеціального технічного засобу проводився поліцейськими з дотриманням вимог статті 266 КУпАП, пунктів 1, 4, 7 Розділу ІІ Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, пунктів 2, 3, 4, 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 .

При цьому, з результатами проведеного огляду особа була згодна, не висловлювала будь-яких зауважень та заперечень з приводу встановленого результату огляду та показників спеціального технічного засобу, що підтверджується її показаннями, зафіксованими на відеозаписі з нагрудного реєстратора поліцейських, а також підписом в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому у графі «З результатами згоден» наявний підпис ОСОБА_2 без будь-яких зауважень з приводу результатів огляду.

Також на відеозаписі зафіксовано, що особа, пройшовши огляд на місці, відмовлялася від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що також свідчить про її згоду з показниками спеціального технічного засобу.

Крім того, неспроможними є твердження захисника про те, що результати огляду не можуть вважатися дійсними через те, що для огляду поліцейський використовував мундштук з пошкодженого упакування, оскільки з відеозапису однозначно вбачається, що відповідний мундштук діставався поліцейським із спеціального прозорого упакування, яке не мало будь-яких пошкоджень, та безпосередньо в присутності ОСОБА_1 , який був поруч та особисто бачив вказаний мундштук, однак не висловлював жодних зауважень з приводу того, що його упакування було пошкоджене та він раніше вже використовувався.

Також не можуть бути доказом недійсності результатів огляду посилання захисника на те, що поліцейський всупереч змісту Інструкції з використання спеціального технічного засобу не забезпечив через 15 хв. повторне продуття особою спеціального технічного засобу, оскільки положеннями вищевказаних Порядку та Інструкції не передбачено обов`язку поліцейських при проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з допомогою спеціального технічного засобу надавати особі можливість продувати спеціальних технічний засіб двічі з певним проміжком часу між здійсненням дослідження, враховуючи згоду такої особи з результатами проведеного огляду.

Крім того, не може вказувати на недійсність результатів проведеного огляду той факт, що перед продуттям спеціального технічного засобу особа зробила глибокий вдих, оскільки з відеозапису слідує, що перед тестуванням вона дихала нормально, що відповідає положенням керівництва з експлуатації спеціального технічного засобу «Алкотест Драгер». Натомість зробивши глибокий вдих, за вказівкою поліцейських, особа діяла відповідно до рекомендацій керівництва з експлуатації, відповідно до якого тестуємий мав забезпечити потрібний мінімальний об`єм повітря (стандартні налаштування 1,2 л). При цьому, з відеозапису слідує, що в момент та після продуття спеціального технічного засобу дихання особи було нормальним та набраний нею глибоким вдихом певний об`єм повітря якраз забезпечував тривалість продуття спеціального технічного засобу до моменту подання ним спеціального звукового сигналу про завершення процедури продуття.

Таким чином, наведені захисником підстави для закриття провадження у справі суддя оцінює критично, як намагання уникнути ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Поряд з тим, Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Системний аналіз положень ст. 130 КУпАП України, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу та позбавлення у користуванні водійськими правами, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням/обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції.

Згідно з п. 2.9"а" Правил дорожнього руху України, порушення вимог якого інкримінується особі, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до частин 2, 3, 6 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Згідно з вимогами пункту 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ та МВС.

Пункт 3 зазначеного Порядку передбачає можливість проведення огляду як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, відповідно до наведених вище норм огляд водія на стан алкогольного сп`яніння є складною юридичною сукупністю та має складатись з такої послідовності: виявлення у водія ознак сп`яніння, проведення огляду на місці зупинки та в разі незгоди водія з результатами такого огляду чи відмови від такого огляду на місці зупинки пропозиція на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Нормами КУпАП визначено форму й передбачені основні вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення. В ньому, зокрема, необхідно викласти всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів і обґрунтувати наявність складу правопорушення та його кваліфікацію.

Згідно зі статями 254, 256 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою. У протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначаються: дата і місце його складення, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Системний аналіз вказаних норм свідчить про те, що у випадку вчинення особою адміністративного правопорушення складається протокол про адміністративне правопорушення, в якому в обов`язковому порядку зазначаються відомості про таку особу, дата і місце його складення, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, з метою забезпечення права особи знати суть пред`явленого обвинувачення, щоб мати змогу захищатися від нього.

Таким чином, предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Однак протоколом про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 інкримінується керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а також зазначено про факт проходження ним огляду на стан сп`яніння із зазначенням показників спеціального технічного засобу.

Вказане, у свою чергу, свідчить про те, що викладена в протоколі суть порушення не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки факт керування особою транспортним засобом з ознаками сп`яніння не утворює складу вище вказаного порушення, натомість в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено інших відомостей (керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння) щодо суті порушення (об`єктивної сторони), яка передбачена диспозицією ст. 130 КУпАП та утворює склад даного правопорушення, з урахуванням зробленого у протоколі посилання на порушення особою вимог п. 2.9.«а» ПДР.

Вище наведене вказує на те, що викладена в протоколі суть адміністративного правопорушення не відповідає диспозиції ст. 130 КУпАП, в зв`язку з чим особа, відносно якої складено протокол, не може бути притягнута до адміністративної відповідальності за даною статтею на підставі вказаного протоколу.

При цьому, викладення інших обставин адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчинення якого інкримінується особі, протокол про адміністративне правопорушення не містить, що позбавляє суддю можливості встановити в її діях склад даного правопорушення.

Таким чином, встановлені при розгляді справи обставини вказують на те, що викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суть інкримінованого особі діяння, не може бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності, оскільки не передбачена диспозицією статті, за якою складений протокол.

Натомість, згідно з усталеною судовою практикою ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до конституційного принципу, закріпленого в ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суддя зазначає, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою необхідно керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: "ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи".

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

При цьому, суддя звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним достатнім доказом винуватості особи в інкримінованому порушенні, оскільки викладені у ньому обставини вчинення особою діяння мають підтверджуватися сукупністю інших належних та допустимих доказів, які підтверджують винуватість особи в інкримінованому порушенні поза розумним сумнівом, що в даній справі не доведено.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності та оцінюючи зібрані у справі докази, суддя вважає, що матеріалами справи не доведено наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчиненого діяння не підтверджені достатніми належними та допустимими доказами, а навпаки спростовуються дослідженими судом доказами.

Зазначене є підставою для закриття провадження у справі через недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю належними доказами складу такого адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог закону і не дає змоги встановити винуватість особи в інкримінованому їй правопорушенні, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол, є необґрунтованим належним чином та суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

Керуючись ст.ст. 247,252,280,283,284,285 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.В. Гриненко