Справа № 289/1826/24
Номер провадження 3/289/1066/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2024 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Кириленко О.О., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Житомирській області ДПП НПУ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП відсутній в матеріалах справи,

за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 25.08.2024 серії ЕПР1 №117824, 25.08.2024 о 23:13 год на 86 км автомобільної дороги «Київ-Чоп» ОСОБА_1 , повторно протягом року керував транспортним засобом "VOLKSWAGEN PASSAT", державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 а) ПДР.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце був повідомлений належним чином, проте звернувся до суду з клопотанням про направлення справи до іншого суду.

Щодо заявленого клопотання суд зауважує, що згідно ч. 1 ст. 257 КУпАП протокол надсилається органу, уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення, відповідним органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 278 КУпАП передбачено, що суд вирішує чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 ст. 276 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ч. 2 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП може розглядатися за місцем його вчинення, за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Однак питання визначення підсудності у випадку альтернативної підсудності, передбаченому ч. 2 ст. 276 КУпАП, вирішується згідно ч. 1 ст. 257 КУпАП відповідним органом, уповноваженим на складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, і саме він вирішує питання про те, в який саме суд надіслати протокол для розгляду з урахуванням положень ст. 276 КУпАП, на що звернув увагу Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 11 від 11.06.2004 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення».

Частиною 1 статті 284 КУпАП визначено вичерпний перелік постанов, які можуть бути винесені органом (посадовою особою), яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, зокрема: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Таким чином, направлення справи для розгляду до іншого суду у спосіб, не передбачений законодавством, є порушенням права на повноважний суд.

Враховуючи вищевикладене, клопотання ОСОБА_1 про направлення справи до іншого суду не підлягає задоволеню.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/02) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Велика Палата Верховного Суду (постанова від 23.08.2018 у справі № 11-237сап18) звертає увагу, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст.294 КУпАП, не є абсолютним.

За таких обставин, відповідно до ст. 268 КУпАП, враховуючи, що участь ОСОБА_1 в судовому засіданні не є обов`язковою, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

У відповідності до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх та незаперечних доказах.

Адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП настає за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного правопорушення разом з протоколом про адміністративне правопорушення суду надано рапорт працівника поліції, копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2397765 від 15.06.2024, згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, а також довідки працівника поліції.

Суд критично оцінює рапорт працівника поліції від 25.08.2024 як доказ у справі, оскільки він не підтверджується іншими доказами.

Дослідивши вказані адміністративні матеріали, судом встановлено відсутність доказів керування ОСОБА_1 25.08.2024 о 23:33 год на 86 км автомобільної дороги М-06 в с. Кочерів транспортним засобом "VOLKSWAGEN PASSAT", державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки ані відеозаписів, ані пояснень свідків, які були б свідками керування, ані будь-яких інших доказів, які можуть підтвердити факт керування автомобілем до матеріалів справи не долучено.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, з огляду на відсутність у матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, які викладені в протоколі, суд дійшов висновку, що останнього не можна вважати суб`єктом правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим cт. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

За змістом ст. 252 КУпАП суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.1 а) ПДР та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 126, 247, 266, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про направлення справи до іншого суду відмовити.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом 10 діб з моменту її винесення.

Суддя Олег КИРИЛЕНКО