ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2452/24 Справа № 181/359/24 Суддя у 1-й інстанції - Літвінова Л. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2024 року, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, мешканець АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою об`єднані справи про вчинення адміністративних правопорушень відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КУпАП та за ст. 122-4 КУпАП в одне провадження.

Визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 КУпАП та ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачених ст. 122-4 КУпАП та ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

При обставинах, зазначених в оскаржуваній постанові, 13 березня 2024 року о 21.07 годині водій ОСОБА_1 по автодорозі М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине на 357 км. керував мотоциклом марки MUSTANG МТ 200-8, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер Алкотест 6810. Результат тесту 2,24 ‰. При цьому, ОСОБА_1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та допустив наїзд на залізобетонний блок, внаслідок чого транспортний засіб зазнав пошкодження та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі щодо щодо нього зв відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог, вказує, що він не порушував інкримінованих йому порушень ПДР, оскільки він не керував мотоциклом перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, а також не був причетний як водій до ДТП та не залишав його місце.

Зазначає на відсутність в матеріалах справи належних доказів, які б підтвердили факт керуванням ним транспортним засобом. При цьому вказує, що сидіння за кермом, не є тотожним керуванню.

Також вказує, що судом безпідставно не були враховані покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які суд розцінив як спосіб захисту та можливість уникнути відповідальності та стягнення.

Крім того зазначає, що його не було ознайомлено з правами та обов`язками, у відповідності до ст. 256 КУпАП.

Про час, дату та місце судового засідання ОСОБА_1 повідомлений належним чином, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, в апеляційній скарзі просив розглянути справу без його участі, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, його неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, виходжу з наступного.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги про відсутність в його діях складу даних адміністративних правопорушень, є необґрунтованими і безпідставними.

Так, висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 591147 від 13 березня 2024 року, за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1221-4 КУпАП; протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 591145 від 13 березня 2024 року; за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 591145 від 13 березня 2024 року, за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, складними у відповідності до ст. 256 КУпАП, якими зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому правопорушень; витягом про реєстрацію ДТП, відповідно до якого, ОСОБА_1 керуючи мотоциклом здійснив наїзд на залізобетонну перешкоду, після чого прибрав транспортний засіб з місця події; рапортом поліцейського СРПП ВП № 2 від 13 березня 2024 року, відповідно до якого, ОСОБА_1 здійснив наїзд на залізобетонну перешкоду та під час огляду на стан алкогольного сп`яніння, виявлено 2,24 ‰; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 13 березня 2024 року; згідно яких, він повідомив, що випив 0,5 літра пива, після чого сів за кермо мотоцикла, але про обставини ДТП пояснювати відмовився. Також в письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначено, що він погоджується із результатом Драгер в 2,24 ‰; роздруківкою з результатом тестування за допомогою приладу Драгер, результат якого складає 2,24 ‰; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно якого результат огляду складає 2,24 ‰; направленням водія на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 13 березня 2024 року; письмовими поясненнями фельдшера ОСОБА_4 від 13 березня 2024 року, згідно яких вона прибула на місце ДТП де було виявлено водія ОСОБА_1 з тілесними ушкодженнями; схемою місця ДТП з місцерозташуванням транспортного засобу; відеозаписом технічних засобів на якому зафіксовані обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_1 адміністративних правопорушень.

Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, тобто порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, залишенні місця ДТП, а також керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Доводи апеляційної скарги про те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не зафіксований на відеозаписі, не заслуговують на увагу, оскільки в сукупності з іншими доказами ці ствердження спростовуються матеріалами провадження.

Слід також зазначити, що співробітники не зупиняли ОСОБА_1 безпосередньо, а прибули на місце ДТП вже після його настання, а тому цілком логічно, що долучений до справи відеозапис не містить безпосереднього факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Згідно цього відеозапису, ОСОБА_1 погоджується із обставинами, які викладені в протоколах про адміністративні правопорушення та не оскаржує їхній зміст.

Крім того, особисто ОСОБА_1 в своїх письмових поясненнях повідомляв, що випив пиво перед настанням ДТП та сів за кермо мотоцикла.

Що стосується посилання апеляційної скарги на те, що судом безпідставно не були враховані покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які суд розцінив як спосіб захисту та можливість уникнути відповідальності та стягнення, то такий висновок в повній мірі відповідає обставинам справи, з огляду на те, свідок ОСОБА_3 є близьким родичем ОСОБА_1 , а письмові пояснення свідка ОСОБА_2 не відображають обставини справи, оскільки хто керував транспортним засобом на час скоєння ДТП йому невідомо.

За наведеного, не знайшов свого підтвердження довод апеляційної скарги щодо оскарження факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , та як наслідок не причетності до вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинені правопорушення, а винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованих адміністративних правопорушень, є доведеною поза розумним сумнівом.

З огляду на викладене, накладене на ОСОБА_1 стягнення узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції ст. 130 КУпАП, а відтак, приходжу до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2024 року, щодо ОСОБА_1 , у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко