31.01.2024 Справа № 331/7908/23 Провадження № 3/331/109/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Стратій Є.В., за участі адвоката Мельнікова О.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з УПП в Запорізькій області ДПП, про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина

України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-до адміністративної відповідальності за ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 619520 від 23.11.2023 р. «21 листопада 2023 року, о 19 год. 10 хв. у м.Запоріжжі, Прибрежна автомагістраль, біля АЗС «Євро5» по вул.Козача,3-А, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Mazda CX-5» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п.2.10.А Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.122-4 КУпАП.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 свою провину не визнав, пояснивши, що про дорожньо-транспортну пригоду йому стало відомо, коли отримав виклик до патрульної поліції, удару не відчув, просто бачив на полосі руху іншу машину, з якою вони просто роз`їхалися, умислу на залишення місця дтп ніякого не мав.

Дослідивши матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, вислухавши пояснення правопорушника, доводи захисника, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суддя дійшла наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, одним із завдань провадження у адміністративних справах є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого Кодексу України про адміністративні правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні; чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення; чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.

ОСОБА_1 визнав частково свою провину у вчиненні з необережності адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, але не визнав свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Відповідно до п. 2.10 «а» ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, передбачена ст.122-4 КУпАП.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.1.10 ПДР України, під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Тобто, з суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП, характеризується наявністю виключно прямого умислу.

За змістом ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення вважається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер свого діяння, передбачала його шкідливі наслідки та бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому, пояснення ОСОБА_1 , надані під час розгляду справи свідчать про відсутність у нього прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а матеріали справи не містять доказів на спростування цих пояснень.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суддя вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, не доведені належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом, а тому вважає за необхідне провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.122-4, 247 ч.1 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 , закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Є.В. Стратій