Справа 362/5546/24
Провадження 3/362/2614/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.10.2024 року місто Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП

встановив:

29.07.2024 о 20:09 год. у с. Саливонки Білоцерківського району Київської області по вул. Узинська, 3, водій ОСОБА_1 , у порушення п. 2.1а ПДР України, керував транспортним засобом Defiant, без державного номерного знака, не маючи права керування транспортним засобом. Правопорушення вчинене повторно протягом року (постанова БАД № 789725 від 23.08.2023 за ч. 2 ст. 126 КУпАП).

Крім того 29.07.2024 о 20:09 год. у с. Саливонки Білоцерківського району Київської області по вул. Узинська, 3, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Defiant, без державного номерного знака, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, жвавість ходи та мови) та, у порушення вимог п. 2.5 ПДР України, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій категорично відмовився.

ОСОБА_1 свою вину не визнав, просив суд закрити провадження у цих справах через відсутність складу правопорушень. Не заперечив проти розгляду справи без захисника, підтримав надані захисником письмові пояснення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Устенко І.О. (діє на підставі договору про надання правничої допомоги № 380 від 16.09.2024 та ордеру серія АІ № 1704380 від 19.09.2024), у судові засідання (23.09.2024, 10.10.2024 та 15.10.2024) до суду не прибув, скерував до суду клопотання, де просить провадження по цих справах закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Цю позицію обґрунтував з-поміж іншого тим, що долучений до матеріалів справи відеозапис не містить доказів факту керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом, тобто його перебування в статусі водія. Крім того при оформлення адміністративного протоколу за ч. 5 ст. 126 КУпАП працівниками поліції не встановлено факту притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 126 КУпАП. На його думку, долучений витяг з адмінпрактики не гарантує існування даної постанови та не спростовує її скасування в порядку оскарження. Щодо протоколу за ч. 1 с. 130 КупАП окрім відсутності факту керування вказав на штучність створених доказів через залякування ОСОБА_1 шляхом вилучення його транспортного засобу. Вказав, що матеріали справи не містять доказів відсторонення водія від керування та вилучення у нього посвідчення водія.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про таке.

Щодо протоколу серія про адміністративне правопорушення серія ААД № 909881 від 29.07.2024 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України врегульовано Законом України «Про дорожній рух» та п. 1.1 Правил дорожнього руху України.

Ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

П. 2.1.а ПДР України зобов`язує водія механічного транспортного засобу мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії

Диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті, зокрема: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Рішенням по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На думку суду, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема: фактичними відомостями викладеними в протоколі серії ААД № 909881від 29.07.2024; даними фотознімків з місця події та копії адміністративного протколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, даними відеозаписів події правопорушення, що відображені на електронному диску, долученому до матеріалів справи і переглянутому в судовому засіданні, зокрема відео файли «clip-2 та clip-5», де зафіксовано факт встановлення працівниками поліції, що водій ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. ОСОБА_1 не заперечує даного факту та вказує на відсутність у нього посвідчення водія. Водію ОСОБА_1 роз`яснюють його права та повідомляють про складання щодо нього адміністративного протоколу за ч. 5 ст. 126 КупАП. Водій особисто підтверджує факт керування (виїхав до магазину) (0:02:28 хв.) Надалі зафіксоване оформлення адміністративного протоколу та ознайомлення з ним водія ОСОБА_1 , який він підписує без зауважень.

Факт повторного протягом року притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП підтверджується витягом з адмінпрактики. Так, 23.08.2023 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП (постанова БАД № 789725 від 23.08.2023) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 3400 грн.

Відомості про скасування цього рішення у суду відсутні.

Щодо протоколу серія про адміністративне правопорушення серія ААД № 891842 від 29.07.2024 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Диспозицiєю ч. 1 cт. 130 КУпAП передбачено відповідальність за:

1) кeрування трaнспортними зaсобами особами в cтані aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`янiння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачу кeрування трaнспортним засoбом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лiкарських препаратів;

3) вiдмову oсоби, яка кeрує тpанспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан aлкогольного, нaркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лiкарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється ст. 266 КУпАП.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачає, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, альтернативу містить фіксування процедури проведення огляду або ж відмови від такої.

Керування транспортним засобом та набуття статусу учасника дорожнього руху є передумовою для виникнення у особи, яка керує транспортним засобом, низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.

За таких обставин, користуючись правом та реалізуючи бажання керувати транспортним засобом, ОСОБА_1 одночасно прийняв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів, в тому числі на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Рішенням по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Щодо оцінки аргументів сторін і досліджених судом доказів.

У судовому засіданні було досліджено відеозапис події правопорушення, що відображений на електронному диску і долучений до матеріалів справи. Враховуючи застосування поліцейськими у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП технічних засобів відеозапису, даний запис можливий для відтворення, доданий до протоколу у встановленому законом порядку, а тому суд визнає його належним і допустимим доказом у даній справі.

Судом досліджено відео файли, зокрема і «clip-0», на якому зафіксовано факт спілкування працівників поліції з чоловіком, який вказує на марку транспортного засобу. Його повідомляють про відеофіксацію їх спілкування та вказують виявлені в нього ознаки наркотичного сп`яніння (0:01:05 хв.) та пропонують пройти огляд у встановленому законом поряду у лікаря-нарколога (0:01:13 хв.) На таку пропозицію водій ОСОБА_1 категорично відмовляється (0:01:29 хв.), на уточнення працівників поліції підтверджує свою відмову від такого огляду (0:01:38 хв.). З огляду на отриману відмову водія ОСОБА_1 повідомляють про оформлення щодо нього адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП та зачитують йому його права. Надалі зафіксовано оформлення адміністративного протоколу та ознайомлення з ним водія ОСОБА_1 (0:42:27 хв.), який він підписує без зауважень, від дачі пояснень відмовляється (0:45:06 хв.).

Так, відображені на відеозаписах події повністю узгоджуються з іншими письмовими матеріалами справи, які були досліджені судом, а саме:

- фактичними відомостями викладеними в протоколі серії ААД № 891842 від 29.07.2024;

- даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за яким у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей. які не реагують на світло, підвищена жвавість ходи, мови ОСОБА_1 мав пройти огляд на стан сп`яніння. Однак такий огляд не проведено через його відмову;

- даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.07.2024, який не реалізовано через відмову ОСОБА_1 ;

Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам статті 266 КУпАП і пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, а саме: у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння та відмовою водія ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядкуз метою виявлення стану наркотичного сп`яніння було складено цей протокол. Під час пропозиції йому пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі поліцейський застосовував технічні засоби відеозапису.

Не зважаючи на процесуальну сторони захисту щодо невизнання вини за ч.1 ст. 130 КУпАП, на переконання суду, надані докази на підтвердження його винуватості є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі.

Суд констатує, що факт керування ОСОБА_1 належним йому транспортним засобом (моторолером) у час та місці, зазначеними у протоколах, прямо випливає із матеріалів справи, а саме відеозапису, де він підтверджує даний факт та не заперечує перебування у статусі водія.

Щодо посилань сторони захисту про с ворення штучної відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду, то суд зауважує, що відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. При цьому п. 2. 5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння. Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне небажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд у силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формах. Таким чином норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) - ПДР не містять.

При цьому, у разі відмови водія від проходження медичного огляду, правоохоронці позбавлені процесуальної можливості застосовувати відносно водія заходи примусу, спрямовані на доставлення особи до закладу охорони здоров`я та проходження такого огляду.

На думку суду, поведінка ОСОБА_1 , яка зафіксована на досліджених судом відеозаписах, вказує на його свідоме небажання пройти такий огляд, оскільки декілька разів категорично відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Всі інші зауваження сторони захисту щодо порушення поліцейськими процедури оформлення цієї справи, то суд їх враховує і зауважує, що вони не спростовують фактичних обставини цієї справи і не свідчать про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушень.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 KУпAП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ст. ч. 1 ст. 130 КпАП України, так як він як водій, керуючи транспортним засобом, порушив ПДР України та повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Отже, клопотання сторони захисту про закриття справи за ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП відхиляється.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 КУпАП при накладені адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником такі іншими особами.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер вчинених правопорушень, а саме високий ступінь суспільної шкідливості, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини та приходить до переконання про можливість застосування до особи адміністративного стягнення у межах санкцій вказаних статей КУпАП.

Вирішуючи питання щодо можливості накладення на ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке передбачене санкцією ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки судом установлено, що він посвідчення водія не отримував, то суд враховує позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 04.09.2023 (справа № 702/301/20), де вказано, що внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями. Позбавляючи права мати посвідчення водія на право керування транспортними засобами як офіційного документу, що підтверджує спеціальний статус його власника, а саме права керувати транспортними засобами навіть у випадках, коли особа на час вчинення адміністративного правопорушення офіційно не отримала посвідчення водія, однак здійснювала керування транспортним засобом, законодавець таким чином позбавляє особу можливості реалізації такого права у законний спосіб на певний строк у подальшому, що, в даному випадку, узгоджується з положеннями ст. ст. 33, ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо накладення на ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, яке передбачене санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП, то суд зауважує, що адміністративні матеріали не містять відомостей щодо належності останньому на праві приватної власності транспортних засобів, як і транспортного засобу, яким керував.

У силу ст.40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 23, 33-34, 36, 221, 283-284, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд

постановив:

Об`єднати в одне провадження справи за № 362/5546/24 (провадження № 3/362/2614/24) та № 362/5547/24 (провадження № 3/362/2615/24) щодо ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, присвоїти об`єднаній справі № 362/5546/24.

ОСОБА_1 визнати винуватим за ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення:

- за ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу;

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень (Отримувач: Київська обл../м. Київ/21081300. Рахунок № UA0010001. Банк: Казначейство України (ЕАП) . Призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA0026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Штраф підлягає сплаті не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко