Справа № 944/4226/23 Головуючий у 1 інстанції: Колтун Ю.М.
Провадження № 33/811/1403/24 Доповідач в 2-й інстанції: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю представника, особи що притягається до адміністративної відповідальності адвоката Шокало В.С., потерпілого ОСОБА_1 , його представника адвоката Гриневича М.М., розглянувши клопотання потерпілого ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Яворівського районного суду Львівської області від 30 липня 2024 року,

встановила:

постановою Яворівського районного суду Львівської області від 30 липня 2024 року, провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.4 ст. 247 КУпАП.

Не погоджуючись із згаданим судовим рішенням, потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу і клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження. Просить поновити строк апеляційного оскарження постанови Яворівського районного суду Львівської області від 30 липня 2024 року, постанову Яворівського районного суду Львівської області від 30 липня 2024 року скасувати; ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАп та закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (п.7 ч.1.ст.247 КУпАП).

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження покликається на те, що оскаржувану постанову винесено у його відсутність, копію такої він отримав від отримав 11 вересня 2024 року за власної ініціативи внаслідок звернення до місцевого суду з відповідним клопотанням. Звертає увагу на те, що станом на 20 липня 2024 року договір про надання правничої допомоги у цій справі між ОСОБА_1 та його представником, адвокатом Гриневичем М.М., був розірваний у зв`язку із закінченням строку дії такого. Повідомляє суд, що перебував за межами України у зв`язку із лікуванням дружини, не міг брати участь у судових процесах. Додає підтверджуючі документи, зокрема копію паспорта із візами.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення повністю підтверджується доказами, наявними у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 016407 від 22 червня 2023 року; схемою ДТП від 15 вересня 2022 року; поясненнями ОСОБА_2 , який вказав що на його автомобілі з правого боку були пошкоджені крила фари та бампера; відеозаписом з місця події.

Стверджує, що посилання суду першої інстанції на , кримінальне провадження № 0000710 є необгрунтованим, оскільки обвинувальний акт не може бути доказом сильного душевного хвилювання ОСОБА_2 . Таким доказом, на думку апелянта, може бути постановлений судом за результатами розгляду зазначеного кримінального провадження вирок, який набрав законної сили.

При розгляді справи судом першої інстанції не було взято до уваги, що ОСОБА_2 та його захисник підтвердили той факт, весь конфлікт відбувався на вулиці, не в автомобілі. Жодної необхідності «таранити» автомобіль ОСОБА_1 не було, проїжджа частина була вільною для проїзду транспортного засобу.

Стверджує, що суд першої інстанції не врахував посткримінальну поведінку ОСОБА_3 після настання ДТП. А саме намагання останнього повторно «протаранити» автомобіль марки «Ауді Q 5», який після ДТП повернувся на місце ДТП (на заправку). Покликання суду першої інстанції на обставини встановлені постановою Львівського апеляційного суду від 21.05.2024 у справі №944/4227/23, як на преюдицію для розгляду даної справи є не вірним.

Звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції при розгляді справи не врахував думку потерпілого ОСОБА_1 та не викликав апелянта у судові засідання.

Зазначає, що 15 вересня 2022 року в період часу з 06 години 18 хвилин по 07 годину 10 хвилин, ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 ) заподіяв ОСОБА_1 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а саме злам попередніх відростків L2-L4 та інші тілесні ушкодження, чим вчинив злочин. Так, неподалік автозаправки, яка розташована в с. Грушів Яворівського району Львівської області ОСОБА_2 15 вересня 2022 року в період часу з 06 години 18 хвилин по 07 годину 10 хвилин умисно наніс ОСОБА_1 удар ногою перебуваючи в автомобілі марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 311 CDI» номерний НОМЕР_2 , стоячи на сходинці цього автомобіля, з сторони водія в область грудей та черевної порожнини. Внаслідок удару, апелянт відчув різку біль та оступився.

Крім того, 15 вересня 2022 року в період часу з 06 години 18 хвилин по 07 годину 10 хвилин, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 311 CDI» номерний НОМЕР_2 умисно в`їхав (протаранив) автомобіль апелянта марки « Audi Q5» н.з. НОМЕР_3 чим пошкодив майно, яке належить апелянту у відповідності до свідоцтва про реєстрацію т/з. серія № .

Наголошує, що ним було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення та внесено відомості до ЄРДР за №0000609 від 27.09.2022 року.

Таким чином, оскаржувана постанова суду першої інстанції є неогрунтованою винесеною без дослідження всіх фактичних обставин справи, тому є незаконною.

На таку апеляційну скаргу представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат Шокало В.С. подав заперечення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Яворівського районного суду Львівської області від 30 липня 2024 року залишити без змін.

Вважає, що апеляційна скарга є безпідставною. Стверджує, що, враховуючи усі обставини справи та преюцидійне рішення суду (постанову Львівського апеляційного суду від 21 травня 2024 року у справі №944/4227/23), провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст..124 КУпАП слід закрити на підставі п.4 ст.247 КУпАП.

Наголошує, що із пояснень ОСОБА_2 вбачається, що він не розумів та не усвідомлював того, що став учасником ДТП, оскільки перебував у стані сильного душевного хвилювання внаслідок побиття його ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується матеріалами кримінального провадження №0000990 від 12.12.2022 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2 ст. 296 КК України (обвинувальний акт по даному кримінальному провадженні, що знаходиться на розгляді Яворівського районного суду Львівської області). Про скоєне ДГП ОСОБА_2 дізнався лише через тривалий час (більше ніж 9 місяців).

Звертає увагу суду на те, що після отриманих тілесних ушкоджень. ОСОБА_2 був у стані сильного душевного хвилювання, що є цілком природнім станом людини, на яку напали та завдають побоїв п`ятеро осіб.

Стверджує, що до справи не долучено висновку експерта, який би підтверджував факт сильного душевного хвилювання, оскільки подія ДТП маа місце 15 вересня 2022 року, а протокол складено 22 червня 2023 року, тобто через більше, ніж 9 місяців.

Звертає увагу суду на те, що постановою Львівського апеляційного суду від 21.05.2024 року у справі № 944/4227/23, апеляційну скаргу захисника Шокало B.C. задоволено. Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 28 березня 2024 року щодо ОСОБА_2 за ст. 122-4 КУпАП скасовано. Провадження у справі щодо ОСОБА_2 за ст. 122- 4 КУпАП закрито на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП (вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони). При цьому у цій справі суд апеляційної інстанції визнав реальну загрозу життю та здоров`ю ОСОБА_2 , який зазнав нападу зі сторони агресивно налаштованих осіб, а тому вважає його дії виправданими, такими, що були необхідними в даній ситуації, і були спрямовані на збереження здоров`я ОСОБА_2 . Тобто суд визнав крайню необхідність у діях ОСОБА_2 . При ідентичних обставинах, а саме у стані крайньої необхідності, відбувалися події у справі №944/4226/23, тому у двох справа події відбувалися за участі тих самих осіб, у той самий час і за тієї ж обстановки. Отже, такі обставини можна вважати преюдиційними.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його представника адвоката Гриневича М.М., які просили поновити строк апеляційного оскарження, думку адвоката Шокала В.С., який заперечив проти поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд приходить до переконання, що у поновленні строку апеляційного оскарження постанови Яворівського районного суду Львівської області від 30 липня 2024 року слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З аналізу норми вказаної статті вбачається, що обчислення строку апеляційного оскарження постанови судді закон пов`язує з днем прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

На думку апеляційного суду, особи, які беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова Яворівського районного суду Львівської області прийнята у судовому засіданні 30 липня 2024 року. Строк апеляційного оскарження такої постанови сплив 08 серпня 2024 року. Апеляційна скарга подана 13 вересня 2024 року, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження понад місяць.

Разом з тим, у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник адвокат Гриневич М.М., підтвердили, що були повідомлені про судове засідання у цій справі, призначене на 24 червня 2024 року і знали, що таке судове засідання не відбулося у зв`язку із клопотанням про відкладення, подане адвокатом Шокало В.С.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відтак, апеляційний суд вважає, що причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, на які посилається апелянт, не є поважними, а тому приходить до висновку, що слід відмовити в поновленні такого строку, з поверненням апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

у поновлені строку апеляційного оскарження постанови Яворівського районного суду Львівської області від 30 липня 2024 року про закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП на підставі п.4 ст. 247 КУпАП відмовити.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 повернути особі, що її подала.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Маліновська-Микич О.В.