ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
04 жовтня 2024 рокуСправа №: 695/2856/24
Номер провадження 3/695/1768/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2024 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 401690 від 08.07.2024р., ОСОБА_1 08.07.2024р. о 19 год. 42 хв. на 107 км. + 400 м. автодороги Бориспіль-Запоріжжя, керуючи автомобілем Renault Premium 420, н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом Schmitz, н.з. НОМЕР_2 не вибрав безпечної швидкості руху, при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz, н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. В наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки, травмованих немає, чим порушив вимоги п. 10.1, 12.1 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Для розгляду матеріалів справи ОСОБА_1 не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку визначеному чинним законодавством шляхом направлення на адресу, що вказана у протоколі про адміністративне правопорушення судової повістки та направлення СМС повідомлення на номер мобільного телефону, що вказаний у протоколі.

На електронну пошту суду надійшло клопотання від імені ОСОБА_1 про відкладення судового засідання по розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яке мотивовано його відрядженням за межі Золотоніського району Черкаської області.

Однак вказане клопотання ОСОБА_1 не підписано, направлено на адресу суду з поштової скриньки ОСОБА_3 та не містить будь-яких доказів, що підтверджують неможливість останнього прибути в судове засідання для розгляду даної справи.

Крім того, розгляд вказаної справи вже переносився у зв`язку із неявкою ОСОБА_1 , а повторне перенесення розгляду справи призведе до закінчення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Про розгляд справи про вказане адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повідомлявся належним чином, останньому надавався час для підготовки своїх пояснень та подання доказів по справі, чого останній із невідомих для суду причин не зробив.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає, що розгляд справи по суті, за відсутності ОСОБА_1 є цілком виправданим, оскільки повторне перенесення розгляду справи призведе до безпідставного її затягування, що нівелює завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справах «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, «Каракуця проти України» від 16.05.2017).

З огляду на вказане, суд вважає за можливе розглянути справу по суті, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів на підставі яких можливо розглянути справу та винести рішення, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст.. 245 КУпАП. Крім того відповідно до норм ст. 268 КУпАП, ст.. 124 КУпАП не відноситься до переліку справ про адміністративні правопорушення, які встановлені ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а тому суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У рішенні по справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність водіїв за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 401690 від 08.07.2024р., який складений належною посадовою особою та містить всі необхідні відомості та обставини вчинення правопорушення, а сумніви чи зауваження до його змісту відсутні. Зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 не зазначив;

- письмовими поясненнями водія автомобіля Mercedes-Benz, н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_2 , від 08.07.2024р., який вказав, що він здійснював маневр розвороту у місці де це було дозволено дорожньою розміткою, увімкнувши відповідний покажчик повороту почав маневр та помітив в дзеркало заднього виду помітив як автомобіль, що рухався позаду продовжував рух та об`їжджав його з лівої сторони тому він продовжив рух прямо, щоб уникнути зіткнення, але зіткнення никнути не вдалося в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 08.07.2024р., який пояснив, що він, керуючи автомобілем Renault Premium з напівпричепом, рухаючись в напрямку м. Київ та проїжджаючи автозаправку WOG помітив попереду автомобіль, який рухався нешвидко, тому він вирішив його обігнати та здійснюючи маневр даний автомобіль почав змінювати напрямок руху, а саме здійснювати поворот ліворуч в наслідок чого і трапилось зіткнення;

- схемою дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.07.2024 року о 19 год. 42 хв. із якої вбачається належне фіксування напрямку руху автомобілів, місце дорожньо-транспортної пригоди та характер пошкоджень, які були отримані в наслідок ДТП, вказане схема підписана учасниками ДТП без зауважень;

- відеозаписами з нагрудної відеокамери (відеореєстратора), які розміщені на доданному до матеріалів справи DWD-RW диску, що був досліджений судом та містить фіксацію адміністративного правопорушення, зокрема факту складення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, письмових пояснень учасників ДТП. При цьому місця проживання та номер мобільного телефону у протоколі про адміністративне правопорушення вказані особисто ОСОБА_1 під час складення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, що зафіксовано на вказаних відеозаписах.

Також дослідивши вказаний відеозапис судом встановлено, що на ньому відображено як працівник поліції здійснює огляд місця дорожньо-транспортної пригоди. На дорожньому полотні чітко наявні сліди шин, що утворились в наслідок гальмування автомобіля Renault Premium з напівпричепом про що вказують працівники поліції в присутності учасників дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому із вказаного відеозапису вбачається, що зазначені сліди від шин під час гальмування розпочинаються, в тому числі на смузі зустрічного руху, при цьому дорожня розмітка позначена в момент початку гальмування вузькою суцільною лінією (пп. 1.1 п. 34.1 ПДР) та ще не дозволяє здійснити маневр обгону транспортного засобу.

Як вбачається із схеми дорожньо-транспортної пригоди та вказаних вище відеозаписів зіткнення транспортних засобів відбулося вже на смузі зустрічного руху, тобто автомобіль Mercedes-Benz, н.з. НОМЕР_3 , що рухався попереду вже розпочав маневр розвороту, при цьому в місці, що дозволяє це зробити, що позначено відповідною розміткою.

Під час складення матеріалів справи ОСОБА_1 вказував, що водій автомобіля Mercedes-Benz, н.з. НОМЕР_3 не увімкнув показника повороту, хоча в свою чергу ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях та поясненнях, які зафіксовані на вказану відеокамеру стверджував, що покажчик повороту ним був увімкнений завчасно на що водій автомобіля Renault Premium не звернув уваги.

Суд зазначає, що відеозаписи є повними та вичерпно інформативними, носять безсторонній характер, позбавлені упередження та суб`єктивного ставлення і надають можливість повно та об"єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки згідно з приписами п.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи відповідають вимогам ст.251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Досліджені докази послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності їхнього розуміння обставин, з приводу яких вони отримані, добровільності та істинності позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні, і підстав їм не довіряти у суду немає.

Будь-яких даних, які б спростовували обставини, що підтверджуються вказаними вище доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, та винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суду не надано.

Підстав вважати ці докази такими, що отримані з порушенням встановленого законом порядку, і давали б підстави визнавати встановлені обставини недійсними, у суду немає.

Під час огляду відеозаписів було встановлено, що з боку працівників поліції відсутні будь-які ознаки впливу на ОСОБА_1 та упередженості до нього з боку зазначених осіб. Дії працівника поліції в частині правомірності складання протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 не оскаржував в передбаченому законом порядку. Заперечень до адміністративних матеріалів по складених протоколах про адміністративні правопорушення не подав. Відсутність в матеріалах справи наданих ОСОБА_1 доказів оскарження дій працівників поліції вказує на погодження ним зі складеним відносно нього протоколом.

Крім того ОСОБА_1 ні у письмових поясненнях ні в усних поясненнях, які він надавав працівникам поліції та які зафіксовані на відеокамеру не вказував, що причиною ДТП стало саме несвоєчасне увімкнення повороту водієм автомобіля Mercedes-Benz.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції № 1395 від 07.11.2015, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Суд звертає увагу на те, що норми чинного законодавства не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення тягне необхідність визнання доказів недопустимим. Натомість національне законодавство та практика ЄСПЛ зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи допущене порушення КУпАП є істотним та яким чином воно перешкоджало й забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Судом не встановлено порушень фундаментальних прав і свобод ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, які на переконання суду є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , порушивши вимоги п.п. 12.1, 10.1 Правил дорожнього руху України, вчинив адміністративні правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме: будучи учасником дорожнього руху порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та завдало матеріальні збитки, а вину його у вчиненому доведено поза розумним сумнівом.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що згідно ст. ст. 34, 35 КУпАП, пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника за вчинене адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи та ступеню вини ОСОБА_1 характеру та суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, суд вважає, що до останнього слід застосувати стягнення у виді штрафу в межах санкції ст. 124 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2024 року складає 605,60 грн.

Доказів того, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору суду не надано, а відтак, з нього належить стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Керуючись ст.ст 9, 23, 40-1, 124, 251, 252, 280, 283, 284, 294, 296 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення особі постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів.

Суддя Середа Л.В.