Справа № 309/4534/24
Провадження № 3/309/1554/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Піцур Я.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , не працюючої, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася

за ч.1 ст. 184 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол ВАД №543725, про те що 18.09.2024 біля 19 год. 00 хв. в смт. Вишково вул. Шевченка 55, вона як опікун малолітньої дитини « ОСОБА_2 , 2020 р.н., не виконала обов`язки опікуна, за що передбачена відповідальність за ст. 184 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася за допомогою SMS-повідомлення.

Перевіривши матеріали адміністративної справи вважаю за необхідне зазначити наступне.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно вимог ст.245КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Положенням ст.280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення особи, в тому числі і щодо вчинення адміністративного правопорушення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно ст.251 КупАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Сам обов`язок щодо збирання доказів відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.

Проаналізувавши, у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані, які як докази були зібранні відділом поліції, суддя установив, що вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост. 184 КУпАПне є дійсною та доведеною з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом», у розрізі такого.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 18.09.2024 біля 19 год. 00 хв. в смт. Вишково вул. Шевченка 55, ОСОБА_1 як опікун малолітньої дитини « ОСОБА_2 , 2020 р.н., не виконала обов`язки опікуна.

Тобто у протоколі не конкретизовано у чому саме полягало невиконання ОСОБА_1 обов`язків опікуна на малолітньою дитиною. Більше того, протокол та долучені до нього матеріали не містять жодних відомостей які б свідчили, що ОСОБА_1 є опікуном малолітньої дитини прізвище якої взагалі неможливо розібрати, а отже не доведено, що вона може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Єдиним доказом, долученим до протоколу є пояснення особи ОСОБА_3 від 17.09.2024, відповідно до яких 16.09.2024 біля 19:00 год., в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_4 знаходилася в нетверезому стані, біля неї знаходилась малолітня дитина гр. (ПІБ дитини не вказано), яка має 4 роки. В цей час вона була не доглянута, плакала, а гр ОСОБА_4 на зауваження не реагувала.

З даних пояснень також неможливо встановити особу малолітньої дитини, а також те. що ОСОБА_1 є її опікуном, як про це вказано у протоколі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин суд ставить під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 184 КУпАП.

За таких обставин суд прийшов до переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченогост.184 КУпАП, а тому відповідно до змісту ст.247 ч.1 п.1 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП, - закрити відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.