ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/2447/24 Головуючий суддя І інстанції Демченко С.В.
Апеляційне провадження № 33/818/1463/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника - Бабаскіна К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Бабаскіна К.С. на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 03 березня 2024 року о 15 годині 44 хвилини ОСОБА_1 керувала автомобілем Hyundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Харкові по вул. Чернишевська, 13, у стані алкогольного сп`яніння та стала учасником ДТП. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в КНП ХОР "ОКНЛ" із застосуванням відеозйомки на нагрудну відеокамеру поліцейського, чим порушила п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, а саме:

- п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, яким забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В своїй апеляційній скарзі захисник Бабаскін К.С. просить постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 11.09.2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, захисник посилається на те, що: висновок щодо результатів огляду на стан сп`яніння - є неналежним доказом, оскільки його складено із порушенням вимог Інструкції; складення протоколу пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, тобто порушення вимог ст.254 КУпАП; сумнівність результатів огляду на стан сп`яніння та відсутність будь-яких ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_3 , що давали б підстави для проведення огляду на стан сп`яніння; відсутність направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в матеріалах справи, а відтак і відсутність підстав для проведення огляду лікарем-наркологом; не забезпечення доставлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я з метою проведення огляду на стан сп`яніння в термін не пізніше ніж протягом двох годин; відсутність будь-якого доказу, який би свідчив про те, що саме під час керування автомобілем та потраплянням в ДТП, ОСОБА_1 керувала автомобілем в стані сп`яніння.

Захисник зазначає, що суд першої інстанції повністю проігнорував описані вище доводи та прийняв рішення не дослідивши матеріали справи і аргументи захисту повно всебічно об`єктивно та прийняв рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки порушення прямих норми права щодо недійсності результатів огляду на стан сп`яніння були очевидними, доведені захистом, але суд не прийняв до уваги факти таких порушень.

Вислухавши доводи захисника Бабаскіна К.С., який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, думку ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу свого захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку щодо необхідність залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху , передбачених п. 2.9 (а).

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме відомості, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 899431 від 18.03.2024 року; висновку КНП ХОР «ОКНЛ» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 641 від 03.03.2024 року; копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 899432 від 19.03.2024 року; на відеозапису з нагрудних камер поліцейського; рапорті старшого слідчого ВРЗуСТ СУ ГУНП в Харківській області Антонова М.; рапорті інспектора УПП в Харківській області ДПП Черватюк А. від 18.03.2024 року; відповіді НПУ; акті №641 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.03.2024 року; результаті токсикологічного дослідження № 393; 394/576 від 03.03.2024 року.

Зокрема, з відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 899431 від 18.03.2024 року (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керувала автомобілем Hyundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Харкові по вул. Чернишевська, 13, в стані алкогольного сп`яніння та стала учасницею ДТП, що підтверджується висновком КНП ХОР «ОКНЛ» №641 від 03.03.2024 року.

Аналізуючи зміст цього протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 була ознайомлена з відомостями цього протоколу та заперечувала щодо результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, про що свідчить її власноручний підпис та власноручні пояснення до нього (а.с.1, 5).

Крім того, згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 641 від 03.03.2024 року, що складеного КНП ХОР «ОКНЛ», встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено о18 год. 55 хв. 03.03.2024 року. В результаті огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.10).

В матеріалах справи також міститься копія акту №641 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.03.2024 року, з відомостей якого вбачається, що огляд проведений о 19 год. 00 хв. 03.03.2024 року у КНП ХОР «ОКНЛ». При огляді лікарем-наркологом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Вміст етанолу в сечі 1,71 проміле, в крові 1,17 проміле. Первинний огляд за допомогою спеціального технічного засобу Алкофор 205 0,45 проміле, вторинний - 0,47 проміле (а.с.66-67).

Згідно відомостей копії результатів токсикологічного дослідження № 393; 394/576 від 03.03.2024 року, при токсикологічному дослідженні біологічних матеріалів ОСОБА_1 виявлено етанол, в концентрації: сеча - 1,71 проміле; кров 1,17 проміле. Наркотичні, психотропні та інші речовини не виявлені (а.с.67 зворотна сторона).

З копії відповіді Директора КНП ХОР «ОКНЛ» ОСОБА_4 від 26.04.2024 року вбачається, що 03.03.2024 року в цьому закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 проходила огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у відділенні цілодобової експертизи алкогольного та наркотичного сп`яніння. Огляд проведено у відповідності до розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, за методикою ГРХ газоаналізатором АлкоФор 205 (а.с.65-66 зворотна сторона).

В рапорті старшого слідчого ВРЗуСТ СУ ГУНП в Харківській області Антонова М. зазначено, що 03.03.2024 року о 16 годині 10 хвили у м. Харкові не нерегульованому перехресті вул. Скрипника та вул. Чернишевська мала місце ДТП, яка сталася за участю транспортного засобу Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 та транспортного засобу Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, забою лобної ділянки зліва. Дана подія зареєстрована в Харківському РУП №1 ГУНП в Харківській області за №4202 від 03.03.2024 року. У зв`язку з вищевикладеним, немає підстав для внесення даного матеріалу до ЄРДР (а.с.14).

Згідно відомостей рапорту інспектора УПП в Харківській області ДПП Черватюк А. від 18.03.2024 року, у цей день, під час несення служби, цим інспектором було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 899431 стосовно ОСОБА_1 , яка 03.03.2024 року близько 15 год.44 хв. стала учасником ДТП, а після чого пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ». Висновком № 641 від 03.03.2024 року встановлено, що водій ОСОБА_1 керувала автомобілем Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.15).

В матеріалах справи також містяться відеозаписи (файли «6000000», «video_2024-03-12_17-44-22», «video_2024-03-12_17-44-25», «Чернишев-002», «Мисливець», «Сопільник») з нагрудних камер поліцейських, з зовнішньої камери відеоспостереження та портативних мобільних пристроїв (а.с.3), з яких вбачається момент події ДТП та прибуття на місце події працівників поліції. При цьому, працівники поліції, які перші приїхали на місце подій, спочатку почали встановлювати обставини події ДТП, оскільки водій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, у зв`язку з чим була викликана слідчо-оперативна група. Після проведення усіх дій, спрямованих на встановлення обставин ДТП, водію ОСОБА_1 о 18 год. 18 хв. було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатору «Drager», але остання відмовилася від проходження цього огляду та бажала проїхати до закладу охорони здоров`я (файл «Чернишев-002», починаючи з 51 хв. 40 сек.). При цьому, ОСОБА_1 було доставлено до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння о 18 год. 52 хв., де спочатку о 19 год. 01 хв. пройшла огляд за допомогою газоаналізатору (файл «Чернишев-002», починаючи з 01 год. 21 хв.). Крім того, о 19 год. 42 хв. ОСОБА_1 надала лікарю на дослідження біологічне середовище сечу, а о 19 год. 21 хв. здійснено забір крові (файл «Сопільник», починаючи з 15 хв. 30 сек. та з 41 год. 42 сек.).

Аналізуючи докази у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 та її захисник Бабаскін К.С. скористалися своїм процесуальним правом та вони подавали заяву до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у порядку, передбаченому КПК України.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженими державним особами, але їх дії ОСОБА_1 та захисником ОСОБА_7 не оскаржувалися до їх безпосереднього керівництва в порядку, передбаченому ст.267 КУпАП, з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції, в тому числі, щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 899431 від 18.03.2024 року та інших адміністративних матеріалів, а також щодо підстав направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я.

Також стороною захисту не надано відомостей про, що останні зверталися до суду в порядку КАСУ на дії керівництва патрульної поліції, пов`язаних із перевіркою скарг щодо незаконних дій працівників поліції, при складанні ними адміністративного матеріалу у цій справі.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг та заяв сторони захисту щодо дій працівників поліції під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Апеляційний суд також зазначає, що чинний КУпАП не містить такого поняття як «недопустимі докази», а тому апеляційна скарга в цій частині також є необґрунтованою та безпідставною.

Щодо апеляційних доводів сторони захисту про те, що огляд ОСОБА_1 було проведено з порушенням вимог чинного законодавства, а також не вручення останній висновку №641 від 03.03.2024 року та невідповідності результатів цього висновку фактичним обставинам справи, на думку апеляційного суду, такі доводи є необґрунтованими та безпідставними, оскільки матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 або її захисник звертались зі скаргами до керівництва медичної установи на дії медичних працівників щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та заповнення медичних документів, а також до правоохоронних органів з заявою в порядку КПК України про внесення відомостей до ЄРДР про перевищення лікарем своїх службових повноважень.

Крім того, ОСОБА_1 не була позбавлена процесуальної можливості з`явитися до КНП ХОР «ОКНЛ» та отримати цей висновок №641 від 03.03.2024 року.

Апеляційний суд також зазначає, що з долучених відеозаписів вбачається, що в закладі охорони здоров`я зафіксований ОСОБА_1 проходила огляд на стан алкогольного сп`яніння, що зафіксований у акті №641 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.03.2024 року.

Тобто, висновок №641 від 03.03.2024 року щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння зроблений лікарем за результатами комплексного дослідження її біологічного середовища крові та сечі, а також шляхом використання технічного засобу Алкофор 205.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги, що в акті №641 від 03.03.2024 року зазначено, що у ОСОБА_1 відчувається запах алкоголю з рота (а.с.67), а тому апеляційна скарга захисника в частині відсутності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та підстав для направлення її до закладу охорони здоров`я є безпідставними і суб`єктивними.

Більш того, з відомостей наданих суду відеозаписів, разом з іншими вищезазначеними доказами у справі, повністю вбачається вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим, апеляційний суду дійшов висновку про безпідставність та непереконливість доводів апеляційної скарги сторони захисту в цій частині.

Крім того, сторона захисту не була позбавлена процесуальної можливості заявляти клопотання перед судом першої інстанції про призначення судово-токсикологічної експертизи біологічних зразків крові ОСОБА_1 , які зберігаються у закладі охорони здоров`я до 90 днів з дня її відбору, тобто з 03.03.2024 року.

Доводи захисника про відсутність в матеріалах справи направлення водія до медичного закладу у зв`язку з чим належить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, також є безпідставними та суб`єктивними, оскільки направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану, в тому числі алкогольного сп`яніння, складається працівником поліції для лікаря, як підстава проведення лікарем огляду особи, і відповідно таке направлення залишається у лікаря. Вся процедура огляду водія у медичному закладі проводиться виключно за участю працівників поліції, які і доставляють водія до лікарні. При цьому, з відеозапису, що долучений до матеріалів цієї справи, вбачається, що працівниками поліції надавалося відповідне направлення лікарю в медичному закладі (а.с.3).

Твердження захисника на те, що всупереч вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року № 1026, відеозапис працівниками поліції не вівся безперервно, внаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню, в даному конкретному випадку, є безпідставними, враховуючи наступне.

Так, для вирішення справи важливими є ті фактичні відомості, що зафіксовані за допомогою технічних засобів відеозапису поліцейських, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне.

Дослідивши надані відеозаписи апеляційним судом встановлено, що на них в достатній мірі зафіксовані всі обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у цій справі.

Вищезазначені відеозаписи надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку ОСОБА_1 як на місці події ДТП, так і в закладі охорони здоров`я. При цьому, наявні відомості відеозаписів узгоджуються з іншими доказами у справі.

Крім того, такі твердження сторони захисту суперечать положеннями ст.251 КУпАП, згідно якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що порядок проведення огляду на стан сп`яніння регламентований ст. 266 КУпАП, норми якої є бланкетними, оскільки не встановлюють детальної процедури проходження огляду, а відсилають до підзаконних нормативно-правових актів, які деталізують положення цієї статті.

Процедура огляду регламентована такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і конкретизують норми цієї статті, а саме: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При цьому апеляційний суд бере до уваги, що згідно вимог ч.4 ст.266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного чи іншого сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Тобто, огляд на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин не з моменту зупинки транспортного засобу, а саме з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що після прибуття на місце події дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася між транспортними засобами під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , ними було оглянуто місце події та викликано слідчо-оперативну групу, оскільки один із водіїв мав тілесні ушкодження та його забрала до лікарні швидка допомога. При цьому, з наявних у справі відеозаписів вбачається, що працівники поліції, прибувши на місце події ДТП о 15 год. 40 хв., спочатку не виявили у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. Після оформлення усіх адміністративних матеріалів щодо події ДТП, працівником поліції водію ОСОБА_1 о 18 год. 18 хв. було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатору «Drager», але остання відмовилася від проходження цього огляду та бажала проїхати до закладу охорони здоров`я. По прибуттю до КНП ХОР «ОКНЛ» ОСОБА_1 спочатку о 19 год. 01 хв. пройшла огляд за допомогою газоаналізатору, а потім о 19 год. 21 хв. у неї здійснено забір крові та о 19 год. 42 хв. вона надала лікарю на дослідження біологічне середовище сечу (а.с.3), що повністю відповідає вимогам ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні доводи захисника про порушення вимог ч.4 ст.266 КУпАП є суб`єктивними та безпідставними.

Крім того, твердження захисника ОСОБА_7 щодо порушення працівниками поліції вимог ст. 254 КУпАП, на думку апеляційного суду, є необґрунтованим.

Відповідно до вимог цієї статті, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

Аналізуючи положення цієї статті апеляційний суд дійшов висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення може бути складений протягом двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи правопорушника, тобто виявлення всіх доказів, які підтверджують винуватість цієї особи.

Відповідно до відомостей протоколу вбачається, що подія за участю ОСОБА_1 відбулась 03.03.2024 року.

Цього ж дня, тобто 03.03.2024 року, ОСОБА_1 добровільно пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря в закладі охорони здоров`я.

03.03.2024 року лікар, який проводив огляд, заповнив висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 , яким було встановлено, що остання 03.03.2024 року перебувала у стані алкогольного сп`яніння (а.с.10).

При цьому, у цій справі наявні матеріали щодо перевірки обставин, що мали місце 03.03.2024 року та наявності підстав для визнання або невизнання вказаної події кримінальним правопорушенням та внесення відомостей до ЄРДР за вказаними обставинними.

Крім того, в матеріалах справи міститься письмові пояснення ОСОБА_1 від 18.03.2024 року, що свідчить про запрошення ОСОБА_1 до підрозділу патрульної поліці для з`ясування усіх обставин у цій справі.

18.03.2024 року інспектором ОСОБА_8 , у зв`язку з отриманням висновку №641 від 05.03.2024 року, було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 899431 за участі ОСОБА_1 .

Отже, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення у працівника поліції був офіційний документ, яким підтверджувався стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 - це висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 641 від 03.03.2024 року, а також отриманні письмові пояснення ОСОБА_1 .

Таким чином, твердження апелянта про те, що протокол складений не протягом двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, є безпідставними, оскільки в день виявлення працівниками поліції такої особи, у них не було доказів перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а після перевірки усіх обставин у цій справі, в тому числі щодо необхідності внесення відомостей до ЄРДР та отримання пояснень від водія, яка була викликана до управління патрульної поліції, а після отримання усіх доказів у справі, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 в цій справі, стосовно останньої було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 899431 від 18.03.2024 року, з яким було було ознайомлено ОСОБА_1 працівником поліції, про що свідчить її підпис та власноручні пояснення (а.с.1, 5).

За таких обставин, твердження апелянта про незаконність дій працівників поліції також є необґрунтованими та суб`єктивними.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Позиція захисника, яку він висловив в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду, щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Крім того, суд зазначає, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому законом порядку огляд для визначення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Отже, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання захисника на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Бабаскіна К.С. залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков