Справа № 199/7812/24
ПОСТАНОВА

іменем України

10.10.2024 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Воробйов В.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце роботи військовослужбовець ЗСУ, громадянина України, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного працівником поліції місцем проживання зазначена адреса: АДРЕСА_1 , у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

21.08.2024 року приблизно о 19-54 годині, за адресою: м. Дніпро, на перехресті вул. Незламна та вул. Щитова, ОСОБА_1 керував транспортним засобом CHERY TIGOO державний номерний знак НОМЕР_1 ,не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», не дав дорогу і скоїв зіткнення з рухаючись по головній дорозі транспортним засобом TOYTA НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 від чого автомобіль в некерованому стані продовжив рух і скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 і будинок, вул. Незламна №397-А., чим порушив вимоги 2.2.р.33, п. 16.11 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Під час ДТП завдано матеріальні збитки. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пасажир TOYTA НОМЕР_2 отримали тілесні ушкодження, які на час надходження справи до суду не можна вважати такими, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього та тяжкого ступеню тяжкості.

ОСОБА_1 до суду не з`явився.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 враховую те, що останній був належним чином повідомлений шляхом направлення поштового та смс-повідомлення у судове засідання на 10.10.2024, на яке ОСОБА_1 у зазначений час та місце до суду не з`явився.

Вважаю, що ОСОБА_1 був судом належним чином повідомлений на 10.10.2024 року, оскільки судова повістка без виконання на адресу суду за будь-яких підстав повернуті не були.

Крім того до суду не надходили заяви або клопотання ОСОБА_1 про неможливість розгляду справи за його відсутності.

Суд вважає, такі дії ОСОБА_1 , як усталену практику щодо штучного затягування часу та створення умов для спливу часу для притягнення до адміністративної відповідальності, а також намагання останнього уникнути адміністративної відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, вказані дії ОСОБА_1 , як особи, на яку складено протокол про адміністративне правопорушення та яка підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, свідчать про обізнаність про розгляд справи та невжиття заходів для явки до суду, що може свідчити про усталену практику щодо штучного, свідомого затягування часу розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю, що ОСОБА_1 не бажає з`являтись у судові засідання, що слід вважати ухиленням від явки до суду та намагання уникнути відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення, враховуючи розумні строки розгляду, а також те, що відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП його участь при розгляді справи не є обов`язковою, вважаю за можливе на підставі ч.1 ст.268 КУпАП розглядати справу у його відсутність.

Крім цього статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

Слід зазначити, що ОСОБА_1 не звертався до суду з заявою про відкладення розгляду питання щодо наявності підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, щодо наміру ОСОБА_1 особисто надати пояснення або докази стосовно обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення

Судом вжито всіх заходів із метою забезпечення дотримання процесуальних гарантій ОСОБА_1 та права ефективно будувати свій захист задля справедливого та прозорого розгляду питання щодо наявності підстав для його притягнення до адміністративної відповідальності та постановлення справедливого судового рішення.

ОСОБА_1 скористався наданими йому правами на власний розсуд.

Оскільки відсутня така вищевказана заява ОСОБА_1 яка містить відомості про обставини, які не унеможливлюють судовий розгляд, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, місце та час судового засідання, тому, за вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, тобто добросовісно не виконував процесуальні обов`язки, вважаю можливим розгляд справи здійснювати у його відсутність, на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Обставини справи підтверджуються:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА №125222 від 19.09.2024 року;

- рапортом 21.08.2024 року;

- рапортом ЄО №25138 від 21.08.2024 року;

- рапортом ЄО № 25145 від 21.08.2024 року;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.08.2024 року

- схемою місця ДТП від 21.08.2024 року;

- довідка КНП «МКЛ №6» ДМР від 21.08.2024 року видана ОСОБА_4 ;

- довідка КНП «МКЛ №6» ДМР від 21.08.2024 року видана ОСОБА_3 ;

- письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 та правопорушника ОСОБА_1 .

Дослідивши наявні докази, вважаю, що ОСОБА_1 винен в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що виразилося в порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, ушкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд або іншого майна.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, міру громадської небезпеки скоєного, дані про особу ОСОБА_1 , ступінь його вини і те, що потерпілим спричинені тілесні ушкодження, внаслідок чого вони були з місця дорожньо-транспортної пригоди доставлені бригадою швидкої медичної допомоги до лікарні, з подальшим встановленням діагнозу: ОСОБА_3 «Забій, садна правого ліктьового та правого колінного суглобів» та ОСОБА_4 «забій лівої кисті». Потерпілі після пригоди вимушені були проходити лікування отриманих під час ДТП травм.

Також, слід врахувати, що дії ОСОБА_1 спричинили зіткнення з TOYTA НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 від чого автомобіль в некерованому стані продовжив рух і скоїв наїзд в будинок, АДРЕСА_2 , що спричинило матеріальних збитків власнику будівлі.

Водночас, поведінку ОСОБА_1 , котрий станом на день розгляду справи (10.10.2024) не проявив зацікавленості щодо розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, не має ніяких відомостей щодо матеріальної або моральної допомоги з боку ОСОБА_1 потерпілим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , письмових пояснень від ОСОБА_1 щодо обставин справи суду не були подані, які б могли вплинути на рішення суду, суд вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки більш м`які види адміністративних стягнень не зможуть забезпечити виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень в сфері адміністративних правопорушень на транспортні, крім того і правових підставдля призначення покарання ОСОБА_1 у виді штрафу судом не встановлено.

Вищевказане призначене адміністративне стягнення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на переконання суду, буде відповідати його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Водночас, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення будучі військовим, під час дії режиму воєнного стану в країні, однак таке правопорушення було вчинено не умисно, а з необережності, та поза межами районів вогневого ураження, тимчасової окупації та без будь-якого використання умов воєнного стану.

Суд також враховує, що на теперішній час є великою проблемою зріст кількості ДТП за участю водіїв, які керують транспортними засобами, в яких дорожньо-транспортні пригоди набувають негативних наслідків, при цьому слід зазначити, що такі ДТП набули систематичного характеру та призводить до обговоренню у суспільстві.

Крім того, як вже було зазначено, особи, яких притягують до адміністративної відповідальності можуть зухвало ставитись до рішень суду щодо накладення на них адміністративного стягнення у вигляді штрафу, що може напряму впливати на повторність таких дій і створення легковажного ставлення до рішення суду щодо притягнення них до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, з огляду на обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема те, що водій ОСОБА_1 не виконав вимоги 2.2.р.33, п. 16.11 ПДР України, в результаті чого допустив скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Характер вчиненого ним правопорушення, не свідчить про грубе порушення порядку користування правом керування транспортними засобами, тому вважаю за можливе обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.245, 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 гривень 60 копійок судового збору.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.Л.Воробйов