ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/258/24 Номер провадження 33/814/921/24Головуючий у 1-й інстанції Петренко Л. Є. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., за участі особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Нагайника М.Г., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Нагайника Миколи Григоровича на постанову судді Диканського районного суду Полтавської області від 02 липня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Диканського районного суду Полтавської області від 02 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 24.03.2024 о 08 год. 33 хв. водій ОСОБА_1 по вул. Калиновій в с-щі Диканька Полтавського району Полтавської області керував транспортним засобом Volkswagen Touran, реєстраційний номер НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», результат огляду склав 0,28 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив захисник ОСОБА_1 адвокат Нагайник М.Г. подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Диканського районного суду Полтавської області від 02.07.2024 року по справі №529/258/24, як незаконну та закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вважає постанову суду незаконною, так як було порушено норми матеріального та процесуального права, висновку суду не відповідають фактичним обставинам. Крім того, вважає, що роздруківка з алкотестера, не є допустимим і належним доказом. Перед пропозицією пройти освідування на місці працівник поліції не озвучує які ознаки алкогольного сп`яніння він виявив у ОСОБА_1 , тому підстав освідування не було.

Зазначає, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є недопустимим і належним доказом по справі, так як в графі направлення на огляд, написано зовсім іншої особи, а не ОСОБА_1 .

Акцентує увагу, що ОСОБА_1 із 07.03.2024 року і по день його зупинки, знаходився на амбулаторному лікуванні та серед інших ліків, також вживав настоянку прополіса по 1 чайній ложці три рази на добу, а настойка прополіс, згідно інструкції, складається із 80% екстрагента етанолу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.03.2024 о 08 год. 33 хв. водій ОСОБА_1 по вул. Калиновій в с-щі Диканька Полтавського району Полтавської області керував транспортним засобом Volkswagen Touran, реєстраційний номер НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», результат огляду склав 0,28 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№296984 (а.с.1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в якому зазначається, що результат огляду на стан сп`яніння склав 0.28 проміле (а.с.2), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.03.2024 року, з вбачається, що у результаті огляду, проведеного поліцейськими, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя, результат огляду склав 0.28 проміле (а.с.3), роздруківка з приладу DRAGER (а.с.4), відеозаписом долученим до матеріалів справи, та іншими доказами по справі.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.9а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.9а ПДР України.

Доводи апелянта про те, що роздруківка з алкотестера, не є допустимим і належним доказом. Перед пропозицією пройти освідування на місці працівник поліції не озвучував які ознаки алкогольного сп`яніння він виявив у ОСОБА_1 , тому підстав освідування не було, суд відхиляє дані доводи виходячи з наступного.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівниками поліції зупинили транспортний засіб Volkswagen Touran д.н.з. НОМЕР_1 (хронологічний відрізок 08:33:47 триває далі), яким керував ОСОБА_1 , працівники поліції зазначили, що надійшла інформація, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, та запропонували пройти огляд на місці за допомогою приладу Drager або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився, працівник поліції бере до рук запакований мундштук, розпаковує і вставляє в прилад Drager. ОСОБА_1 проходить огляд, результат якого склав 0.28 проміле, крім того в ході спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 зазначив, що вчора вживав трохи алкогольних напоїв (хронологічний відрізок 09:36:20).

Крім того, в доводах апеляційної скарги, а саме, що ОСОБА_1 із 07.03.2024 року і по день його зупинки, знаходився на амбулаторному лікуванні та серед інших ліків, також вживав настоянку прополіса по 1 чайній ложці три рази на добу, а настойка прополіс, згідно інструкції, складається із 80% екстрагента етанолу, суд не бере до уваги даний довід, так як вживання ліків (настойки прополісу), ОСОБА_1 , будучи водієм мав розуміти наслідки їх вживання, тому вживання таких лікарських засобів, які складаються на основі спиртового складу, не звільняють водія від відповідальності.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, суд відхиляє, так як матеріали справи містять докази, які підтверджують вину останнього, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№296984, в якому міститься підпис ОСОБА_1 , та зазначено в поясненнях, що згоден (а.с.1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в якому зазначається, що результат огляду на стан сп`яніння склав 0.28 проміле, в якому зазначається з результатом згоден (а.с.2), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.03.2024 року, з вбачається, що у результаті огляду, проведеного поліцейськими, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя, результат огляду склав 0.28 проміле, в якому міститься підпис з позначкою ознайомлений (а.с.3), роздруківка з приладу DRAGER 0.28 проміле, та містить підпис особи, що тестують (а.с.4), відеозаписом долученим до матеріалів справи, та іншими доказами по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Нагайник М.Г. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Нагайник Миколи Григоровича залишити без задоволення.

Постанову судді Диканського районного суду Полтавської області від 02 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин