ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Костенко С.М. розглянув матеріали, які надійшли з Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.154 ч.3 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, пенсіонерку, проживаючу в АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_1 , -

в с т а н о в и в :

22.08.2024 близько 10 год. 20 хв. ОСОБА_1 перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , в дворі будинку загального користування, тримала собаку не прив`язаною, чим порушила пункти 3.4.2., 3.4.7. правил утримання собак, котів, і хижих тварин у населених пунктах, внаслідок чого громадянці ОСОБА_2 заподіяно шкоди здоров`ю.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що засвідчила власним підписом у протоколі (а.с.1). Крім того судом відправлено смс-повістку на мобільний номер останньої, яку згідно довідки про доставку ОСОБА_1 отримала 10.10.2024. Закон виходить з презумпції, що учасник справи повинен дізнатися про хід розгляду справи, тобто діє презумпція обізнаності. Цю ж презумпцію обізнаності слід застосувати і до випадків інформування учасника справи про дату судового розгляду альтернативними способами повідомлення. Тим більше, така презумпція застосовується під час вручення судової повістки. Якщо учасник надав суду телефон та електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх в протоколі, то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, що ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери і адреси, але не користується чи не стежить за ними.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладається на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язані з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засобі внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.О. проти Іспанії від 07.07.1989).

Зважаючи на викладене, байдужа поведінка учасника справи, що виявляється зокрема у не отриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи (правова позиція ВС рішення № 560/5541/20 від 17.11.2022.

Незважаючи на викладене, у судові засідання не з`явився, будь-яких заяв та клопотань не подавав, до суду за інформацією щодо стану розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не звертався.

У своїй практиці Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадження у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними првами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З метою недопущення необгрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених ст. 277 КУпАП, а також строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, суд визнає причини неявки ОСОБА_1 у судові засідання неповажними і розцінює її неявку як затягування строків розгляду справи, у зв`язку з цим суд розглядає справу у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 154 ч.3 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАД №112717 від 13.09.2024, рапортом на лінію 102 від 22.08.2024, з якого вбачається, що надійшло звернення від ОСОБА_2 з приводу того що сусідська собака її покусала; письмовою заявою ОСОБА_2 де остання просить прийняти міри відносно власників собаки, остання яких її покусала; письмовими поясненнями ОСОБА_2 де остання вказала що 22.08.2024 прибула до свого дядька, проходячи повз двір загального користування на неї напала собака і покусала за ногу; письмовими поясненнями ОСОБА_1 де остання зазначила, що 22.08.2024 її собака не була прив`язана, а тому вибігла і вкусилу ОСОБА_2 за ногу, вона у свою чергу намагалася забрати свою собаку і прив`язати, але за віком і станом здоров`я не змогла вчинити це вчасно.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 154 ч.3 КУпАП, тобто порушення правил тримання собак, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують відповідальність, а саме: вперше притягується до адміністративної відповідальності, щиро кається у вчиненому, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, а також суд враховує, що останній 87 років, є пенсіонеркою, отримує мінімальну пенсію, враховуючи загальний життєвий рівень громадян України, з огляду на наведене, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого, обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст.ст.22, 283, 284, Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 154 ч.3 КУпАП та звільнити від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя С.М. Костенко

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.