Номер провадження 3/523/5867/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2024 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду міста Одеси Шурупов В.В., за участю секретаря судового засіданні Подуфалової А.С., захисника Маракушева І.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наданих до суду матеріалів справи, 31.08.2024 року о 06:15 годині ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «БАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , біля будинку №9 по вул. Лиманній в м. Одесі, перебував у стані алкогольного сп`яніння, що зафіксовано за результатами огляду на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер» ARLM-0426 та зі згоди зазначеної особи, у встановленому законом порядку.

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, про що свідчить наявна в матеріалах справи телефонограма та його обізнаність про розгляд справи в Суворовському районному суді м. Одеси, зафіксована його підписом у протоколі про адміністративне правопорушення, - не з`явився, забезпечивши явку до суду свого захисника адвоката Маракушева І.О.

09.10.2024 року в судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Маракушев І.О. подав письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в якому просив суд про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку та дослідивши заперечення захисника Маракушева І.О., суддею встановлено, що винність ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доказана та підтверджується дослідженими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №120440 від 31.08.2024 року, в якому наведені обставини порушення водієм ОСОБА_1 приписів п.2.9.а «Правил дорожнього руху», за що він притягається до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 1);

- роздруківкою тестування №1984 з використанням приладу «Драгер», за яким у ОСОБА_1 виявлено 0,84 % промілі (а.с. 4);

- актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5);

- результатами відтворення під час вивчення матеріалів справи відеозаписів з портативних відеореєстраторів працівників поліції 471070 та 471562, у яких зафіксовано безперервний перебіг подій вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 6).

Разом із тим, оцінюючи доводи захисника ОСОБА_2 щодо закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, викладені ним у письмових запереченнях, суддя вважає їх неспроможними з огляду на таке.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 вказаного Кодексу встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В своїх запереченнях захисник посилається на те, що в матеріалах справи відсутні підстави для перевірки працівниками поліції ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння; відсутність у державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення відомостей про можливість використання приладу «Drager 7510»; відсутності в міністерстві охорони здоров`я України переліку технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; ненадання особі сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки; не роз`яснення особі порядку застосування спеціального технічного засобу; незалучення працівниками поліції про огляді особи двох свідків; невручення особі копії акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; недотримання працівниками поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом №1376 від 06.11.2015; неповноти перебігу події на відеозаписі, зафіксованого працівниками поліції на портативні відеореєстратори, що містяться на диску в матеріалах справи; невручення копії протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, слід зауважити на тому, що захисник Маракушев І.О. у своїх письмових запереченнях та під час промови в судовому засіданні не заперечував того, що на момент зупинки працівниками патрульної поліції, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, добровільно пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер», результати якого підтвердили факт наявності алкогольного сп`яніння.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За п.2.9.а ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 3 розділу IX «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, визначено, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Згідно з п. п.2, 3, 4 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладах охорони здоров`я i оформлення його результатів визначено Наказом МВС України від 09 листопада 2015 №1452/735, про затвердження Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратiв, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 №1413/27858.

Відповідно до вказаної Інструкції встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції уповноваженими особами поліції з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту у видихуваному повітрі мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: а) запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; г) виражене тремтіння пальців рук; ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці.

В частині 1 ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Приписи ст.252 вказаного Кодексу встановлюють, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З наявного в матеріалах справи акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що підставою для огляду працівниками поліції водія ОСОБА_1 був різкий запах алкоголю з порожнини рота (а.с.5), а в тексті акту міститься згода останнього з результатами його огляду та підпис без будь-яких заперечень і зауважень.

Разом із тим, будь-яких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) стороною захисту до суду не надано, а відтак твердження захисника ОСОБА_2 щодо незаконних дій працівників поліції не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29.12.2014 №1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» визначено, що газоаналізатори Drager Alkotest мають свідоцтво про державну реєстрацію №14455/2014, строк дії якого необмежений, і дозволені для застосування на території України.

Втім, відсутність в теперішній час затвердженого переліку дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України та Держспоживстандартом (правонаступником функцій якого є Мінекономрозвитку) спеціальних технічних засобів, не впливає на висновки судді щодо доведеності провини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Водночас, пунктами 3, 5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачено, що під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу працівниками поліції використовуються спеціальні технічні засоби, які мають зокрема сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, які пред`являються на вимогу особи, що оглядається.

З огляду на викладене, не заслуговують на увагу доводи захисника щодо відсутності у державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення відомостей про можливість використання приладу «Drager 7510», відсутності в міністерстві охорони здоров`я України переліку технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, ненадання особі сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, у зв`язку з їх безпідставністю.

Слід зауважити також на тому, що означені вище доводи захисника та не доведення працівниками поліції освідуваній особі порядку використання спеціального технічного засобу спростовуються, зокрема відтвореними під час вивчення матеріалів справи відеозаписами з портативних відеореєстраторів працівників поліції, за якими ОСОБА_1 вимоги щодо надання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки не висував, будь-яких скарг чи зауважень з приводу дій працівників поліції в цій частині не висловлював, а його дії з використання спеціального технічного засобу «Drager» свідчать про обізнаність з порядком застосування цього приладу.

Відповідно до вимог ст.ст.31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 2 ст. 266 КУпАП визначено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, а матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим доводи захисника в наведеній частині суддею відхиляються.

Відтворений відеозапис обставин оформлення працівниками поліції матеріалів справи на місці зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , відповідає вимогам ст.251 КУпАП, відповідно до якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Отже, надання поліцейськими до суду доказів є виконанням покладеного на них обов`язку і не свідчить про недопустимість таких доказів.

Зазначений відеозапис містить безперервний перебіг подій та стосується безпосередніх дій ОСОБА_1 . Вказаний відеозапис переданий до суду Управлінням патрульної поліції в Одеській області для розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо вказаної особи та зроблений з метою забезпечення доказів у справі відповідно до означеної норми закону.

Крім того, у своїх запереченнях захисник Маракушев І.О. зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам визначеним в «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», проте процедура оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, регламентована іншою інструкцією, а саме «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», яка затверджена Наказом МВС України 07.11.2015 року №1395, тому доводи захисника в цій частині суддею відхилено у зв`язку з їх безпідставністю.

Відсутність у відтвореному відеозапису з портативних відеореєстраторів працівників поліції чіткого відображення процесу складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , на чому зауважував захисник Маркушев І.О., не впливає на висновки судді щодо доведеності провини першої з вказаних осіб, адже Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить такої вимоги.

До того ж, вкотре ураховуючи відсутність оскарження стороною захисту дій працівників поліції з приводу складення і оформлення матеріалів відносно ОСОБА_1 , в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, суддя вважає, що викладені у запереченнях захисника ОСОБА_2 доводи щодо незаконних дій працівників поліції є необґрунтованими.

За ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані використовувати практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Слід зауважити на тому, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України» вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного та в силу положень ст.33 КУпАП, при визначенні міри адміністративного стягнення, суддя враховує характер та обставин інкримінованого правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що мало місце в умовах воєнного стану та збройної агресії рф проти України, ступінь вини ОСОБА_3 та його особу, а також приймаючи до уваги мету адміністративного стягнення, передбачену ст.23 зазначеного Кодексу, суддя доходить висновку про те, що з метою виправлення й попередження нових правопорушень, до вказаної особи єдиним можливим є застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.1, 8-9, 23, 27, 33, 34, 40-1, 130, 256, 268, 276-280, 283 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави, у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, зі стягненням судового збору у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у розмірі гривень 605,60 гривень.

Строк позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами рахувати з дня ухвалення цієї постанови.

Копію постанови вручити захиснику Маракушеву І.О., направити для виконання ОСОБА_3 та до УПП в Одеській області ДПП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя: В.В.Шурупов