Справа № 690/602/24
Провадження № 3/690/274/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Багачеве

Суддя Ватутінського міського суду Черкаської області Линдюк В.С., розглянувши матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 06.12.2013 року Катеринопільським РС УДМС України в Черкаській області, інші відомості суду не відомі, за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 27.08.2024 року о 23 год. 10 хв., керуючи автомобілем Toyota Corolla, н.з. НОМЕР_2 , по вул. Генерала Ватутіна, маючи ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці), в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_1 27.08.2024 року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 у судові засідання жодного разу не з`явився, надав до суду заяву за змістом якої розгляд справи просить проводити за його відсутності з урахуванням позиції його адвоката Бабенка Р.В., а також наданих ним у подальшому заяв та клопотань.

З огляду на вказане, неявка ОСОБА_1 у судове засідання не перешкоджає розгляду справи та розгляд справи за його відсутності не порушуватиме вимог ч.ч. 1, 2 ст. 268 КУпАП.

Захисник адвокат Бабенко Р.В., повноваження якого підтверджено ордером від 17.09.2024 року серії СА № 1097629, у судовому засіданні вказав, що його підзахисним ОСОБА_1 не заперечуються обставини вчинення 27.08.2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та він готовий понести покарання у виді штрафу. Одночасно вказав, що ОСОБА_1 не мав права керування транспортним засобом на час вчинення адміністративного правопорушення та не має його й на даний час, оскільки ніколи не отримував посвідчення водія жодної категорії, як наслідок, з урахуванням п. 28 постанови пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» та висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 29.03.2023 року в справі № 145/932/20, просив накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Переглядом відеозаписів, долучених до матеріалів справи, підтверджено факт зупинки 27.08.2024 року о 23 год. на вимогу працівників поліції автомобіля Toyota Corolla, н.з. НОМЕР_2 , в салоні якого перебував лише ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який початково пересів з водійського на переднє пасажирське місце, та заперечував факт керування транспортним засобом. При цьому, очевидним було як порушення координації рухів ОСОБА_1 , нечіткість його мови, а також прояви поведінки, яка не відповідала обстановці, оскільки він перебуваючи в машині ігнорував вимоги працівників поліції щодо належної поведінки, а також періодично продовжував пити пиво, з його ж слів, з відкритої пляшки, яка вже знаходилась в машині, що супроводжував нецензурними висловлюваннями загального характеру. Також вказав працівникам, що посвідчення водія він на даний час не отримував, оскільки лише навчається в автошколі. Враховуючи наявність ознак алкогольного сп`яніння, зокрема запаху алкоголю з порожнини рота, працівниками поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу або в закладі охорони здоров`я, на що він відмовився, що мало наслідком складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, від примірника якого ОСОБА_1 також відмовився.

Постановою Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 28.08.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом Toyota Corolla, н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керування транспортним засобом категорії В, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Заслухавши позицію захисника, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши матеріали адміністративної справи, що мають доказове значення, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, встановивши фактичні обставини справи, керуючись законом та правосвідомістю, вважаю доведеною вину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні 27.08.2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП України необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Положеннями п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), визначено, що до ознак алкогольного сп`яніння, крім іншого, належать запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до змісту п. 1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський має право ініціювати проведення огляду на стан сп`яніння.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду особи, яка керує транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене 27.08.2024 року адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене 27.08.2024 року адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не встановлено.

Положеннями ч. 1 ст. 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до змісту правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 08.02.2023 року в справі № 464/4690/20, суд, призначаючи особі адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, обмежує таке його право на певний строк, що призводить як до формального, так і до реального унеможливлення керування транспортними засобами.

Крім того, відповідно до висновків Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду, викладених у постанові від 04.09.2023 року в справі № 702/301/20, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

Також Верховним Судом вказано, що при цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Підхід щодо неможливості призначення покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Вказані висновки Верховного Суду є вагомими та підлягають до застосування, в якості аналогії і під час накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за адміністративні правопорушення на транспорті, санкцією яких передбачено такий вид даного адміністративного стягнення, в силу того, що відповідно до змісту абз. 2 п. 20, абз. 8 п. 21 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 511), рішення суду про позбавлення права на керування транспортними засобами, яке набрало законної сили, підлягає надсиланню до територіального сервісного центру МВС за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, зазначеної в цьому рішенні, та вже перед складенням іспитів працівник територіального сервісного центру МВС, крім іншого, перевіряє відомості про особу, яка подала зазначені документи, за державними реєстрами щодо осіб, позбавлених права на керування транспортними засобами або тимчасово обмежених у цьому праві.

Також відповідно до змісту ч. 1 ст. 317-1 КУпАП виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом, крім іншого, здійснюється шляхом внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою.

З огляду на вказане вбачається, що накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами особи, яка навіть не отримувала посвідчення водія, перешкоджатиме і в майбутньому отримати його упродовж строку, визначеного в судовому рішенні, зокрема в формі постанови.

Доводи захисника адвоката Бабенка Р.В. про неможливість накладення на ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, в силу неотримання ним на даний час посвідчення водія будь-якої з категорій, є не переконливими, а посилання на постанову Верховного Суду від 29.03.2023 року в справі № 145/932/20 не є релевантним, оскільки керування ОСОБА_2 27.08.2024 року автомобілем не лише за відсутності посвідчення водія, а ще й з ознаками алкогольного сп`яніння, свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого ним діяння.

При цьому, очевидним є те, що п. 28 постанови пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», редакція якого є незмінною понад 15 років, не лише не в повній мірі відповідає висновкам щодо застосування відповідних норм права, викладеним у вищевказаних останніх постановах Верховного Суду, та навіть прямо суперечить нормам діючого законодавство України про адміністративні правопорушення, як в частині неможливості накладання судами адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами як додаткового стягнення, всупереч положень ч. 1 ст. 26 КУпАП, так і в частині неможливості застосування судами даного виду стягнення й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права, всупереч вимог ч. 3 ст. 30 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

З огляду на вказане, при визначені ОСОБА_1 виду та розміру адміністративного стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, враховуючи характер та обставини вчиненого ним 27.08.2024 року правопорушення, особу винного та його процесуальну поведінку, вважаю за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу, розмір якого є безальтернативним 1 000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на даний час становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Вказане адміністративне стягнення також узгоджується з висновками Великої Палати Європейського суду з прав людини в Рішенні від 29.06.2007 року в справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» про те, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З урахуванням положень ч.ч. 1, 2 ст. 40-1 КУпАП наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 у дохід держави судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 22, 32, 33, 34, 36, 40-1, 124, 130, 247, 276, 280, 283, 284, 294, 317-1, 326 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні 27.08.2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на даний час становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у дохід держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн., та витрати на облік зазначених правопорушень, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Виконання постанови в частині позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП, до Черкаського апеляційного суду через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Линдюк В.С.