ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/5695/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2024 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коляденко П.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, непрацюючого, курсанта позаштатної навчальної роти з в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП (протокол серії НОМЕР_2 №69), -

В С Т А Н О В И В:

30.07.2024 року сержант ОСОБА_1 , будучи у відрядженні у в/ч НОМЕР_2 під час перебування на території військового формування, яке дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , всупереч вимогам функціональних обов`язків сержанта резерву в/ч НОМЕР_2 , та в порушення вимог ст. 241 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перебував у стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

До суду особа, що притягається до адміністративної відповідальності, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Враховуючи вище зазначені правові норми, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, за статтею 172-20 КУпАП, на особисту участь у розгляді її справи чи участь її адвоката, встановлене частиною першою статті 268 КУпАП, не є абсолютним. Законом визначено випадки, коли справа не може розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак розгляд справи за статтею 172-20 КУпАП не належить до цих випадків.

Крім того, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Смірнов проти України» (2005 р.), у силу вимог параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи.

При цьому справа не є складною ні в правовому, ні у фактичному аспекті.

Крім того, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в тому числі із використанням власних технічних засобів, до суду не надходило.

Враховуючи викладене, з метою дотримання вимоги розумного строку відповідно до статті 6 параграфа 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважаю можливим розглядати справу на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до ст.172-20 КУпАП - забороняється розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

За ч. 3 ст. 172-20 КУпАП - особа притягується до адміністративної відповідальності у разі вчинення дій передбачених частинами першою або другою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Згідно Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 17.03.2014 року і по теперішній час на території України діють умови особливого стану.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 в пояснювальній записці свою вину визнав, підтвердивши обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, у вчиненому щиро розкаювався, просив суворо не карати.

Крім того, винність ОСОБА_1 , за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, наявних в матеріалах справи, а саме даними: протоколу про адміністративне правопорушення НОМЕР_2 № 69 від 31.07.2024 року; тесту на виявлення стану алкогольного сп`яніння № 618 від 30.07.2024 року, результат якого становить 2,23 % проміле; рапорту заступника командира позаштатної навчальної роти в/ч НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_2 , з якого слідує, що ним, 30.07.2024 року близько 20 год. 00 хв., на території в/ч було виявлено сержанта ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останнього було направлено до медпункту на предмет визначення ступеню алкогольного сп`яніння; акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів № 61; пояснювальної записки; військового квитка серія НОМЕР_3 ; витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_2 (по строковій частині) № 254 від 01.07.2024 року, відповідно до якого сержанта ОСОБА_1 , командира відділення 2 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки; службової характеристики від 01.08.2024 року, згідно якої солдат ОСОБА_1 за час проходження служби в в/ч НОМЕР_2 на посаді рекрута зарекомендував себе з нейтральної сторони.

З огляду на викладене, приходжу до висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Враховуючи особу порушника, його характеристику з місця служби, та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягається до адміністративного відповідальності підлягає стягненню судовий збір.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 172-20, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Постанова судді пред`являється до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя