Справа №: 302/939/24 3/302/396/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2024 селище Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднаний адміністративний матеріал (протокол серії ААД № 488178 від 29.06.2024 року, протокол серії ААД № 657843 від 29.06.2024 року), який надійшов з Відділення поліції № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

29.06.2024 року біля 17 год. 05 хв. в смт.Міжгір`я по вул.Гагаріна водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом мотоциклом «Сабур» без державного номерного знаку, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нерозбірлива мова. Від проходження огляду та стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, та своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, 29.06.2024 року біля 17 год. 53 хв. в смт.Міжгір`я по вул.Промислова водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом мотоциклом «Сабур», 50 м3 без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нерозбірлива мова. Від проходження огляду та стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, та своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, кваліфікуючими ознаками якого є: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 31.07.2024 року об`єднано в одне провадження адміністративний матеріал (протокол серії ААД № 488178 від 29.06.2024 року, протокол серія ААД № 657843 від 29.06.2024 року), які надійшли з Відділення поліції № 2 Міжгірського РУП ГУНП в Закарпатській області відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130, за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, про що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення, яке є в матеріалах справи (а.с.10), трекінгом «Укрпошта» (а.с.39) про відправлення рекомендованим листом судової повістки за місцем його проживання, однак про причини неявки ОСОБА_2 суду не повідомлено, документів на підтвердження поважності причин неявки до суду, на адресу суду не надійшло, заперечень на складений протокол про адміністративне правопорушення до суду не подано.

У зв`язку з чим, враховуючи розумні строки розгляду справи про адміністративні правопорушення, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_2 на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд також враховує, що категорія правопорушення за ст.130 КУпАП не відноситься до тієї категорії справ, по яким присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до відповідальності, є обов`язковою (ч.2 ст.268 КУпАП).

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вивчивши матеріали справ про адміністративне правопорушення, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП доведена у повному обсязі та підтверджується наступними доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 488178 від 29.06.2024 року (а.с.2), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, при цьому мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нерозбірлива мова (а.с.3), направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_2 до КНП ЛПУ «Міжгірська лікарня» на огляд, з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, за наявністю ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нерозбірлива мова, проте від проходження огляду водій відмовився (а.с.4); розпискою ОСОБА_2 , від 29.06.2024 року (а.с.5); рапортом поліцейського СРПП ВП № 2 Хустського РУП Марюнич Р.В. від 01.07.2024 року (а.с.6), письмовими поясненнями ОСОБА_2 у змісті протоколу серії ААД № 488178, відповідно до яких останній назвався іншою особою « ОСОБА_3 » та при цьому зазначав, що випив 1 літр алкогольного пива (а.с.2), при цьому зауважень на складений протокол ОСОБА_2 не висловлював, а також підтверджується відтвореним судом в судовому засіданні носієм інформації у виді DVD-R диску з відеозаписами подій від 29.06.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу мотоциклу підтверджував факт вживання ним алкогольних напоїв, зокрема пива алкогольного, та на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або прослідувати у медичний заклад, ОСОБА_2 відмовився (а.с.8,31), а також протоколом серія ААД № 657843 від 29.06.2024 року (а.с.13), копією постанови серії БАД № 939845 від 29.06.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.121 ч.6, ст.121 ч.5, ст.126 ч.1 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 850 грн. (а.с.14); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, при цьому мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нерозбірлива мова (а.с.16), направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_2 до КНП ЛПУ «Міжгірська лікарня» на огляд, з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, за наявністю ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нерозбірлива мова, проте від проходження огляду водій відмовився (а.с.4); розпискою ОСОБА_2 від 29.06.2024 року (а.с.17); рапортом поліцейського СРПП ВП № 2 Хустського РУП Тегза Б. від 01.07.2024 року (а.с.18), також підтверджується відтвореним в судовому засіданні носієм інформації у виді DVD-R диску з відеозаписами подій від 29.06.2024 року (а.с.21), з якого вбачається, що водій мотоцикла ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу підтверджував факт вживання ним алкогольних напоїв, також підтвердив факт продовження керування мотоциклом після його попередньої зупинки, у стані сп`яніння та на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, ОСОБА_2 відмовився (а.с.21).

Повно та всебічно дослідивши матеріали об`єднаної справи про адміністративні правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначені ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 1 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (в редакції станом на час складання протоколу про адміністративне правопорушення) (далі за змістом Інструкція) встановлює, що ця Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Пункт 3 розділу ІХ Інструкції передбачає, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп"яніння і проведення такого огляду здійснюється відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (зі змінами).

Відповідно до п.7 Порядку, поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Частина 4 ст.266 КУпАП передбачає огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до статті 266 КУпАП, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюється в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Такий порядок був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 та діє зі змінами та доповненнями на даний час.

Відповідно до п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Згідно п.п.2,3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Таким чином, вищезазначені нормативні акти чітко визначають, коли у поліцейського виникає право проводити огляд на стан сп`яніння водія транспортного засобу, а саме у поліцейського мають бути підстави вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Отже, проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, так як передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання.

Відповідно до ст.8 Конституції, в Україні визнається і діє принцип Верховенства права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 06 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлов проти Росії», в пункті 31 зазначив, що принцип верховенства права одне з підвалин демократичного суспільства закріплений в усіх статтях Конвенції, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Згідно з пунктом 34 вказаного рішення, суд повинен проаналізувати, чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищатися від обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає та вважає, що судом застосовані всі заходи, передбачені законодавством, для забезпечення доказів у справі, враховуючи вимоги ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до приписів п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відтвореними в судовому засіданні відеозаписами чітко зафіксовано, як на роз`яснення та пропозицію поліцейського пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, водій ОСОБА_2 відмовляється, що є порушенням вимог п.2.5 ПДР України.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

Суд враховує, що ОСОБА_2 , як повнолітня, дієздатна особа, не міг не усвідомлювати обов`язковість вимог працівників поліції, зокрема вимог щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, які ґрунтуються на приписах пункту 2.5. Правил дорожнього руху України. Вказані Правила є обов`язковими для ОСОБА_2 і він, як учасник дорожнього руху, повинен бути з ними ознайомлений.

Під час розгляду справи судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейські були упереджені при складанні адміністративних протоколів відносно ОСОБА_2 . При цьому суд зазначає, що будь-яких зауважень до протоколів від ОСОБА_2 під час їх складання не надходило.

При цьому суд наголошує, що поліцейськими протоколи про адміністративне правопорушення серії ААД № 488178 від 29.06.2024 року та протокол серії ААД № 657843 від 29.06.2024 року складені саме за відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Отже, сам факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України.

Об`єктом адміністративного проступку, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тим більше, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху, та є окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, так як передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання. Склад правопорушення в діях водія є закінченим вже з моменту його відмови від проходження обстеження.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та ретельно дослідженими у справі доказами.

При цьому, факт відмови ОСОБА_2 підтверджується дослідженим у повному обсязі в ході судового розгляду даної справи відеозаписами подій 29.06.2024 року, відповідно до яких вбачається, що працівники поліції пропонували водію ОСОБА_2 пройти огляд у встановленому законом порядку на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я, та на вказану пропозицію працівників поліції, ОСОБА_2 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Жодних заяв або клопотань, або інших пояснень ОСОБА_2 з приводу протиправних, незаконних дій працівників поліції, у тому числі таких, що пов`язані з порушенням порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, матеріали провадження не містять, постанову про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу, останнім не оскаржена.

Разом з тим, ОСОБА_2 не надано суду в ході розгляду даної об`єднаної справи, будь-яких відомостей щодо його звернень із заявою до відповідних органів з метою ініціювання проведення службової перевірки з приводу незаконності дій працівників поліції.

З встановлених в ході судового розгляду обставин вбачається, що ОСОБА_2 після зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду та не використав надане йому право на проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

При цьому, суд враховує, що згідно п.1.2. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак алкогольного сп`яніння, окрім інших, віднесено: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тобто ті ознаки, що мали місце у випадку зупинки водія транспортного засобу ОСОБА_2 , що безпосередньо вбачається з відтвореного в судовому засіданні відеозапису за подіями, які мали місце 29.06.2024 року.

Враховуючи викладене у інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого останній відмовився, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення та підтверджується відтвореним в судовому засіданні відеозаписами подій від 29.06.2024 року.

Відповідно до ст.252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість складених відносно ОСОБА_2 протоколів про адміністративне правопорушення у зв`язку із порушенням ним вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху. Тому, ці протоколи приймаються судом як доказ винуватості ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , в силу ст.255 КУпАП, складені уповноваженою на те особою, відповідають вимогам ст.256 КУпАП щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення, повністю узгоджується з даними, зафіксованими на відеозаписі.

Повно та всебічно дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, врахувавши всі обставини справи, аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, є доведеною.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративні правопорушення, викладеними у ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно положень ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 суд враховує характер i ступінь суспільної небезпеки вчинених ним правопорушень та його особу, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.

В силу положень ст.ст.34,35 КУпАП обставин, які б пом`якшували або обтяжували відповідальність, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги характер та обставини вчинення правопорушень, їх суспільну небезпеку, враховуючи особу правопорушника, який є особою працездатного віку, даних про утриманців та стан здоров`я ОСОБА_2 матеріали справи не містять, та враховуючи ті обставини, що ОСОБА_2 вчинив суспільно-небезпечні, грубі адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, у вечірній час доби, та дані адміністративні правопорушення відносяться до категорії підвищеної суспільної небезпечності, при цьому суд також приймає до уваги, що ОСОБА_2 раніше протягом року до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху неодноразово притягувався, у тому числі за вчинення аналогічних суспільно-небезпечних правопорушень (справи № 302/1054/24, № 302/1055/24, № 302/1565/23), а тому суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_2 адміністративного стягнення в межах санкції статті, яке буде необхідне і достатнє для запобігання вчиненню ним нових правопорушень, а саме у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить сімнадцять тисяч гривень, та застосуванням додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, що безпосередньо передбачено санкцією ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, відповідно до положень ст.40-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.33, 36,40-1,130 ч.1, 130 ч.1, 276, 279, 280, 283 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі ч.2 ст.36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням ОСОБА_2 права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Адміністративний штраф сплачувати: Отримувач - ГУК у Закарпатській області/Закарпатська обл. 21081300, , рахунок - UA0007001, Банк отримувача -Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету- 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 - судовий збір в дохід держави в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок (Отримувач - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ - 37993783, рахунок - UA0026001, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 22030106).

Роз`яснити правопорушнику, що згідно частини 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови із наданням відповідної квитанції про сплату штрафу до канцелярії суду, а в разі оскарження такої постанови, - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення апеляційної скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 КУпАП, при примусовому виконанні постанови суду, згідно ч.2 ст.308 КУпАП, штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання постановою законної сили або закінчення строку, встановленого у разі відстрочки або розстрочки виконання постанови.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, законним представником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області Ю.В. СИДОРЕНКО