Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/728/24
Провадження № 3/382/527/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Яготин

Суддя Яготинського районного суду Київської області Нарольський М. М., за участю захисника Вак О. В., розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

До суду від Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 199882 від 15.04.2024 року та матеріали до нього про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якому вказано, що 15.04.2024 року о 00 год 40 хв. в м. Яготин по вул. Шевченка, 86, водійка керувала автомобілем "ВАЗ 21070" д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах з порожнини рота, порушення координації рухів, не чітка мова. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу "Drager" та в медичному закладі відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 обставини, викладені в протоколі, та свою вину не визнала, пояснила, що того дня вона з подругою з м. Березань приїхала до м. Яготин до свого брата на автомобілі, який знаходиться у неї в користуванні. Потім вони поїхали на озеро відпочивати. Оскільки на озері вона вживала спиртні напої, то попросила тверезого водія, щоб він сів за кермо і відвіз їх додому. Ввечері, коли вже вирішили їхати додому, то ОСОБА_2 , водій який був за кермом, сказав, що він не зможе їх відвезти в м. Березань. Він зупинився біля школи, запропонував відвезти до брата, але вона сказала, що буде з подругою ночувати в автомобілі. Ключі від автомобіля він забрав. Потім приїхали працівники поліції і запитали, що вони робили в автомобілі, на що вона повідомила, що не встигла доїхати додому, водій би не встиг повернутись додому, і тому залишились ночувати в авто. Потім працівники поліції запропонували "задуться", на що вона відповіла, що немає сенсу, тому що пила. Далі вони почали складати протокол. Вона зателефонувала брату і він прийшов з тверезим водієм, який їх возив. Зазначила, що вона повідомляла працівників поліції про те, що вона нікуди не їде та не їздила, сказала що їх сюди привіз знайомий.

Захисник в судовому засіданні просила закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування зазначила, що ОСОБА_1 перебувала в припаркованому автомобілі разом з подругою, оскільки з початком комендантської години дістатися до місця проживання в м. Березань не встигла, а тому вирішила разом з подругою ночувати у автомобілі. Близько 00:30 до припаркованого автомобіля ОСОБА_1 під?їхали працівники поліції, які почали вимагали від ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння за допомогою "Драгер". На вказану пропозицію ОСОБА_1 відмовилася, оскільки не вбачала свого обов?язку проходити такий огляд через відсутність виконання нею функції водія і відсутності ключів від транспортного засобу. Однак, працівники поліції вказані факти проігнорували та з незрозумілих на те причин склали відносно ОСОБА_1 протокол. При цьому, працівниками поліції транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 взагалі не зупинявся, що підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом, на якому працівник поліції підтвердив факт перебування автомобіля в нерухомому стані та відсутність факту зупинення транспортного засобу. Інших будь-яких доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, встановлених за допомогою об?єктивних засобів контролю (відеозаписів зроблених за допомогою камер спостереження, нагрудних камер поліцейських або ініціативних записів будь-яких осіб, зроблених із дотриманням вимог закону) матеріали справи не містять. Крім цього, додані до протоколу пояснення свідків були складені на раніше заповненому бланку, а самі свідки підійшли до місця подій саме на прохання подруги ОСОБА_1 і не могли бути свідками зупинки транспортного засобу. Розписка ОСОБА_3 була написана підтекстовку працівників поліції. Тому висновок працівників поліції про керування ОСОБА_1 транспортним засобом спростовується відеозаписом. Таким чином, відмова ОСОБА_1 від пропозиції поліцейського пройти огляд на стан сп?яніння, за умови відсутності доказів про керування нею транспортним засобом в стані сп?яніння чи з ознаками такого сп?яніння, не є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху та не утворює складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також зазначила, що протокол містить виправлення в написанні прізвища особи, відносно якої складено протокол. Крім цього, працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі і направлення їй не вручалося.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що точної дати не пам`ятає, близько півтора місяці тому, до нього приїхала ОСОБА_4 ( ОСОБА_1 ), та вони разом із знайомим на ім`я ОСОБА_5 поїхали в м. Березань. Із м. Яготин в м. Березань за кермом була ОСОБА_4 . Там забрали знайомих і поїхали на пляж. Дівчата вирішили випити пива та попросили його сісти за кермо. Після пляжу за кермом вже їхав він. На пляжі були близько до 21 години. Потім поїхали в м. Яготин, а потім дівчата попросили його відвезти їх у м. Березань, але так як вже майже була коменданська година, то він би не встиг повернутись додому. Зазначив, що він залишив дівчат біля школи. Там була парковка, де він припаркував автомобіль, передом до магазину "Рибонька", забрав ключі і пішов додому, а ОСОБА_1 з подругою залишилися в автомобілі. Потім йому зателефонував ОСОБА_5 , приблизно години через дві, та попросив прийти і розповів про ситуацію з поліцією. Працівники поліції думали, що дівчата чи за кермом, чи їздять, і складали протокол, хоча вони не могли їздити, бо ключі були в нього і він про це повідомив працівникам поліції. Потім йому під розписку віддали автомобіль і він завіз їх до ОСОБА_5 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що вони з м. Березань приїхали до брата Альвіни в м. Яготин і поїхали відпочивати на озеро біля Яготина. З м. Березань до м. Яготин за кермом була ОСОБА_4 . Потім попросили ОСОБА_7 , щоб їх відвіз, оскільки ОСОБА_4 випила трохи. ОСОБА_8 на озері з ними не було, вони зателефонували йому і попросили приїхати. Зазначила, що з озера вони виїхали близько 00.00 год, за кермом був водій ( ОСОБА_9 ). Вони хотіли повернутися додому в м. Березань, але ОСОБА_9 сказав, що не повезе, оскільки коменданська година. Вони обрали місце де припаркуватись і вона з ОСОБА_4 залишилась в автомобілі, сиділи і слухали музику. Їхати нікуди не збирались, тому що ОСОБА_9 забрав ключі. Коли приїхали працівники поліції, вони їм повідомляли, що не їхали і що немає ключів, а з озера їхав ОСОБА_9 .

Про надходження на розгляд суду вказаної справи, враховуючи судову практику ЄСПЛ, було повідомлено прокурора, який не скористався правом на участь у розгляді справи. Участь прокурора у вказаній категорії справ не є обов`язковою відповідно до ст. 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положення ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачають відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду.

У ході здійснення судом провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак такого сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння вже сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Судом, крім пояснень, наданих в судовому засіданні, досліджено в тому числі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, та відеозаписи події.

Суд вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, виходячи із наступного.

Як вбачається з відеофайлу "0GRPP__0001А": відеозапис розпочинається з того, що ОСОБА_1 перебуває на місці водія за кермом транспортного засобу "ВАЗ 21070"; вікно автомобіля зі сторони водія відкрито. Працівник поліції запитує "що це таке, коменданська година ви ганяєте", на що ОСОБА_1 відповідає "я знаю, ми стоїмо, бо нам додому нема як доїхать так ми в машині рішили спать". Далі на проміжку часу 01:41-01:50 працівник поліції пропонує пройти огляд ОСОБА_1 на що вона відповідає "хлопці ми ж нікуди не їхали, я стояла". Далі на проміжку часу 03:13-05:27 поліцейський повідомляє, що на ОСОБА_1 був виклик, на що вона в контексті розмови говорить "я під`їхала машиною тікішо до Жори кажу кидайте кирпичі на мене". На що поліцейський запитує чому керуєте в нетверезому стані, на що ОСОБА_1 відповідає "я не п`яна, я не їздила. Я стою." Далі говорить "Диви я стала осьо, мені нема де переночувать, я стала з Лєнкою і стою. На що поліцейський говорить "стала посеред дорогі", на що ОСОБА_1 відповідає "чого, я збоку стала". На що поліцейський говорить " ну збоку, посеред дороги, на зустрічній смузі", на що ОСОБА_1 відповідає "ну як я не стала, я стала, я не їхала". Також на цьому ж відеозаписі на проміжку часу під час розмови з працівниками поліції ОСОБА_1 говорить "я стояла отут, я збоку стала".

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що вона транспортним засобом не керувала, після того як вона вживала спритні напої за кермом був тверезий водій ОСОБА_10 , який і привіз їх до школи, припаркував автомобіль та залишив їх там з подругою ночувати. Він забрав ключі від автомобіля і пішов додому. Про це ОСОБА_1 повідомляла працівників поліції.

Проте, суд критично ставиться до озвученої стороною захисту версії подій, оскільки вони спростовуються іншими матеріалами справи, в тому числі й відеозаписом. Як вбачається з відеозапису, автомобіль ( ОСОБА_1 перебуває на сидінні водія) розташований фактично на зустрічній смузі проїзної частини вулиці (не на узбіччі, не припаркований), повз неодноразово проїжджають транспортні засоби; під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 визнавала факт керування ("я під`їхала машиною тікішо до Жори", "я стала з Лєнкою і стою", "я збоку стала"), при цьому вона розповідає працівникам поліції про певний інцидент (після того, як поліцейський повідомив її, що на неї був виклик), який відбувся в іншому місці незадовго та безпосередньо перед спілкуванням з працівником поліції; при цьому, ОСОБА_1 жодного разу не повідомила працівникам поліції про те, що за кермом був інший водій і що ключі від автомобіля він забрав (тобто, озвучена в суді версія події відрізняється від того, що повідомлялося ОСОБА_1 працівникам поліції). Отже із контексту розмови ОСОБА_1 з працівниками поліції вбачається, що вона керувала транспортним засобом, який розташований фактично на зустрічній смузі проїзної частини вулиці, безпосередньо перед початком спілкування з працівниками поілції.

При цьому, суд враховує дорожню обстановку, з якої вбачається, що автомобіль розташований на зустрічній смузі таким чином, що його були змушені об`їжджати інші транспортні засоби.

Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Слід відмітити, що досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому суд приймає його як належний доказ у справі.

Крім вищенаведених відеозаписів, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в цілому підтверджується у своїй сукупності:

- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 199882 від 15.04.2024 року;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому в графі "результати огляду на стан сп`яніння" зазначено "від огляду відмовилася";

- копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_11 від 15.04.2024 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- постановою серії БАД № 995790 від 15.04.2024 року, відповідно до якої 15.04.2024 року о 00 год. 43 хв. ОСОБА_1 в м. Яготин по вул. Шевченка, 86 керувала Т.З. ВАЗ 21070 н.з. НОМЕР_2 та при цьому не пред`явила посвідчення водія на право керування т.з. відповідної категорії (доказів оскарження постанови матеріали справи не містять);

- розпискою ОСОБА_3 , з якої вбачається, що " я отримав від працівників поліції автомобіль марки ВАЗ 21070 н.з. НОМЕР_2 , яким 15.04.2024 р. в стані алкогольного сп`яніння керувала ОСОБА_1 . Вказаний автомобіль буду зберігати за місцем свого мешкання та зобов`язуюсь не передавати його ОСОБА_1 до повного її витверезіння";

- довідкою про отримання посвідчення водія на право керування транспортними засобами;

- довідкою про відсутність вчинення адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП;

- довідкою про належність транспортного засобу ОСОБА_12 ;

- відеозаписами події, долучених поліцейськими на DVD-диску.

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_3 про те, що саме він керував 15.04.2024 року транспортним засобом "ВАЗ 21070" д.н.з. НОМЕР_2 , припаркував автомобіль біля школи та забрав ключі, оскільки вони не підтверджуються сукупністю наявних у матеріалах справи доказів, вони відрізняються від самих пояснень ОСОБА_1 , а саме свідок зазначив, що вони разом із ОСОБА_1 відпочивали в м. Березань, а потім приїхали в м. Яготин. А з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що вони відпочивали в м. Яготин, ОСОБА_3 з ними на озері не було, він приїхав ввечері та сів за кермо. Крім цього, саме він отримував транспортний засіб "ВАЗ 21070" д.н.з. НОМЕР_2 під розписку, під час написання якої він жодного разу не зазначив, що саме він керував даним транспортним засобом і що ключі від цього автомобіля знаходяться у нього.

Також не приймаються до уваги і покази свідка ОСОБА_6 , оскільки під час розмови з працівниками поліції вона зазначала, що вони їх зупинили (тобто визнавала факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 ), а вже безпосередньо під час допиту в судовому засіданні, вона повідомила іншу версію подій, про яку працівникам поліції не повідомляла. Крім цього, з урахуванням дружніх відносин ОСОБА_1 з даним свідком, якого можна сприймати як зацікавлену особу, вважає це певною лінією захисту, побудованою задля уникнення притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, дані покази свідків є суперечливими, не підтверджуються іншими доказами, суперечать відеозапису і судом не приймаються.

У зв`язку з викладеним, суд відхиляє доводи сторони захисту щодо не керування ОСОБА_1 15.04.2024 року транспортним засобом "ВАЗ 21070" д.н.з. НОМЕР_2 безпосередньо перед початком спілкування з працівниками поліції, вважаючи їх такими, що спростовуються іншими матеріалами справи, в тому числі й відеозаписами, а також такими, що направлені на уникнення відповідальності.

Також судом не приймаються доводи сторони захисту, що розписка ОСОБА_3 була написана підтекстовку, оскільки відповідно до відеозапису розписка відібрана у встановленому законом порядку, містить необхідні реквізити, підписана ОСОБА_3 та в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що вказана розписка відібрана внаслідок незаконного тиску на нього.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до п. 3 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735(далі-Інструкція) метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Як вбачається із відеозапису та наданих особою в судовому засіданні пояснень, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилася. Натомість, норми ПДР та КУпАП встановлюють обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія тощо) - ПДР не містять.

Оскільки в даному випадку ОСОБА_1 чітко, зрозуміло, категорично, беззастережно і безумовно відмовилася пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в принципі, суд оцінює її таку відмову як безумовну відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку. Таким чином, вимоги п. 2.5 ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

Доводи сторони захисту про те, що направлення на проходження огляду не видавалося і не вручалося ОСОБА_1 не може бути взяте до уваги, оскільки як вбачається із матеріалів справи воно долучено до матеріалів, тобто, наведене не спростовує самого факту ініціювання проходження огляду на стан сп`яніння у встановлному порядку.

Таким чином, вимоги п. 2.5 ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

Посилання сторони захисту щодо виправлення у протоколі про адміністративне правопорушення та розбіжність в часі в направленні суд до уваги не бере, оскільки вочевидь допущена описка в прізвищі під час його складання та розбіжності у часі в направленні не можуть бути визнані підставою для закриття провадження у адміністративній справі, оскільки не спростовують обставин, за яких ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського. Розбіжності часу, який зазначений поліцейськими в направленні із іншими доказами (акту огляду, письмовими поясненнями свідків, відеозаписом), не свідчать про те, що надані докази є неналежними. Такі розбіжності не свідчать про відсутність події адміністративного правопорушення та не впливає на можливість встановлення усіх обставин справи. Тож, незважаючи на допущену описку, протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, право сторони захисту щодо виклику свідків суд забезпечив, допитав свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ; в судовому засіданні захисник відмовилася від клопотання про допит свідка ОСОБА_13 . Інших клопотань щодо виклику свідків стороною захисту заявлено не було. Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд в повному обсязі надав можливість стороні захисту та особисто ОСОБА_1 реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, шляхом її виклику до суду; забезпечена можливість бути присутньою в суді під час розгляду справи; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката; надавати пояснення і користуватися іншими, передбаченими ст. 268 КУпАП, правами; подавати докази, заявляти клопотання, подавати заперечення тощо.

Оцінені судом вищевказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності, вони є належними, допустимими та достатніми. При цьому, матеріали справи, в тому числі й відеозапис, не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду тощо) суду не надано. Обставини, які зазначені в протоколі, узгоджуються із дослідженими судом відеозаписами, долученими працівниками поліції, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 15.04.2024 року за участю ОСОБА_1 . Відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінив в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, наданий до суду протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а також вказано, що огляд на стан алкогольного сп`яніння вона пройти відмовилася, що зафіксовано на технічні засоби відеозапису, направленням, актом та письмовими показами свідків.

З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Отже вищеперелічені докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності суд не вбачає, що в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також суд враховує, що відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, є грубим і досить поширеним правопорушенням. Дії вчинені особою, яка притягається до відповідальності, характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеними факти керування особою транспортним засобом, встановлення ознак алкогольного сп`яніння, пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду, що є підставою для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів суд дійшов висновку, що твердження сторони захисту з приводу відсутності в діях особи елементів правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

При цьому суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування "поза розумним сумнівом", сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах "Кобець проти України" (п. 43) та "Авшар проти Туреччини" (п. 282), "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року, "Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії" від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на її користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно були підставами для закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та самої події, стороною захисту не наведено і при розгляді справи судом не встановлено.

Даючи оцінку доводам, викладеним стороною, суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах "Серявін та інші проти України", "Трофимчук проти України", "Проніна проти України"). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Наведені стороною захисту аргументи не спростовують наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зокрема, вони не спростовують дані, в тому числі й відеозапис, що підтверджує поза розумним сумнівом те, що ОСОБА_1 свідомо відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, та відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка, як вже зазначалося, встановлює відповідальність не лише за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння безпосередньо, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду.

Суд звертає увагу, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. ст. 8, 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення, так само як і підстав для закриття провадження у справі не встановлено.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд відхиляє клопотання сторони захисту про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення, ступінь суспільної небезпеки, дане правопорушення є грубим порушенням Правил дорожнього руху та потенційно небезпечним для суспільства, а також становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, враховуючи пом`якшуючі та обтяжуючі обставини по даній справі, суд вважає призначити адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 30, 40-1, 130, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стягнути з неї 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (отримувач коштів: ГУК у Київ.обл./м.Київ/21081300, , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) UA 0010001, код класифікації бюджету 21081300) та позбавити права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягувачем є державний орган, за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (ІВАN) UA0026001, код класифікації бюджету 22030106. Стягувачем є Державна судова адміністрація України.

Боржником за цією постановою є особа, яка притягається до адміністративної відповідальності (анкетні дані, що видалося за можливе установити, наведені в вступній частині постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 294 КУпАП може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Повний текст підписано 07.10.2024.

Суддя М. М. Нарольський