Справа № 199/8040/24
ПОСТАНОВА

іменем України

15.10.2024 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Воробйов В.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, власник інтернет-магазину одягу, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.51 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

У відношенні ОСОБА_1 складено протокол серії ВАВ №351548 від 23.09.2024 року про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.51 КУпАП (далі протокол), в тому, що вона, «23.09.2023 року приблизно о 15-27 годині, перебуваючи у магазині «АТБ №905» розташованого за адресою: м. Дніпро, вулиця Луговська, 255, здійснила таємне викрадення з полиці магазину товари на суму 831 грн. 90 коп. (вісімсот тридцять одна гривня дев`яносто копійок».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 51 КУпАП як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнала, пояснила, що 23.09.2024 року, вона хотіла зробити покупки в магазині «АТБ № 905», розташованому за адресою: м. Дніпро, вулиця Луговська, 255. Знаходячись вже на касі і починаючи робити сплату за товар, згадала, що залишила гаманець з грошима в камері для зберігання речей в магазині АТБ, тому відійшла від каси з покупками в сторону камері для зберігання речей за грошима, і в цей момент охорона магазину АТБ її зупинила, спираючись на те, що вона вийшла за межі каси з покупками та пішла в сторону виходу. Крадіжку не скоювала, оскільки був певний збіг обставин події.

Свідок ОСОБА_2 , заявлений ОСОБА_1 , суду пояснив, що остання є є його подругою. 23.09.2024 року він разом з нею зайшов до приміщення магазину «АТБ №905» розташованого за адресою: м. Дніпро, вулиця Луговська. Поклавши свої речі до камері схову, вони разом пішли за покупками. Він. пішов перший до каси для сплати товару, після чого направився до камери схову. В цей момент до нього підійшла ОСОБА_1 , вслід за якою підійшла охорона магазину. Охоронці почали наполягати, що ОСОБА_1 вийшла за межі каси з покупками, при цьому що саме були «межі», не пояснили. На спроби пояснити, що гроші в них є, вони готові заплатити за покупки, охорона відмовила та викликала поліцію.

Дослідивши наявні докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.51 КУпАП, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. ст. 245, 246, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судочинства та здійснення правосуддя, коли висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність для достовірних і безперечних висновків про скоєний на принципах забезпечення доведення вини за ст. 129 Конституції України, і визнання провини згідно зі ст. 252 КУпАП не може мати наперед встановленої сили.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Відповідно до ст. ст. 245, 246, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судочинства та здійснення правосуддя, коли висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність для достовірних і безперечних висновків про скоєний на принципах забезпечення доведення вини за ст. 129 Конституції України, і визнання провини згідно зі ст. 252 КУпАП не може мати наперед встановленої сили.

У якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суду надано рапорт працівника поліції.

Однак, в розумінні правової позиції висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року №489/4827/16а вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, тому і вищевказаний рапорт працівника поліції не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП.

У якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП суду надані: протокол серії ВАВ №351548 від 23.09.2024 року; копію пояснень ОСОБА_1 від 23.09.2024; заяву ОСОБА_3 від 23.09.2024 року; інвентеразаційні відомості № від 23.09.2024 року.

Будь-яких інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП, суду не надано.

Диспозиція ч. 2 ст. 51 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Так в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відсутні будь-які пояснення свідків, відсутні відеозаписи з камер спостереження магазину, відсутній протокол огляду майна, вилученого у ОСОБА_1 з переліком кожної одиниці товару, які б могли підтвердити факти, викладені у вищезазначеному протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, суб`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення характеризується виключно прямим умислом і корисливою метою.

Слід зауважити, що надані суду матеріали не містять будь-яких відомостей, що ОСОБА_1 вчинила дрібне викрадення чужого майна.

Докази, які подані суду, не свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 прямого умислу та корисливу мету останньої на скоєння крадіжки майна. Інші будь-які докази відсутні.

Слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч.2 ст.251 КУпАП та вказане рішення ЄСПЛ, яке згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обов`язкове і для працівників Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом у справі, всупереч вимог ст. 256 та диспозиції ч. 2 ст. 51 КУпАП, не містить відомостей щодо наявності прямого умислу ОСОБА_1 при вчиненні адміністративного правопорушення.

Також згідно ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що в данному випадку відсутне та є грубим порушенням права на захист ОСОБА_1 .

Таким чином, під час судового розгляду справи не знайшло свого підтвердження належними та достовірними доказами те, що ОСОБА_1 було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Крім того, вирішуючи питання щодо закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутності складу адміністративного правопорушення, враховую те, що суду не надано відомостей про те, що ОСОБА_1 у минулому притягувалась до адміністративної відповідальності або притягувалась до кримінальної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень або злочинів проти власності.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

За вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог п. 1) ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в справі відсутні об`єктивні і належні докази, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.Л.Воробйов