Справа №521/376/24
Номер провадження 3/521/2111/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2024 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Черевко С.П., при секретарі Недєвій Г.М., за участю представника Одеської митниці Держмитслужби ОСОБА_1 , адвоката Селіхової Г.В., діючої в інтересах особи у відношенні якої складено протокол ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення №1665/50000/23 від 20.10.2023 року, який надійшов з Одеської митниці Державної митної служби України у відношенні громадянки України:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керівник ФОП ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду міста Одеси надійшов протокол №1665/50000/23 від 20.10.2023 року про порушення митних правил з відповідними матеріалами у відношенні гр. України ОСОБА_2 , за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

З протоколу про порушення митних правил вбачається, що 11.06.2022 керівником ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 в особі ОСОБА_2 підготовлена та подана до Одеської митниці митна декларація типу «ІМ 40 ДЕ» (далі - МД), яка була прийнята та зареєстрована за номером №UA500110/2022/005481.

В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого митного оформлення до Одеської митниці були надані наступні документи: інвойс від 06.06.2022 № 220041, автотранспортна накладна (CMR) від 06.06.2022 №774942, декларація про походження товару від 06.06.2022 № 220041, Книжка МДП (TIR CARNET) від 06.06.2022 № VX.85023949, контракт від 03.05.2022 № GLS-2022, та інші товаросупровідні документи. Перевезення вантажу здійснювалось автомобільним транспортним засобом за номером №AB6972BO/AB4888XP згідно автотранспортної накладної від 06.06.2022 №774942. Умови поставки CPT UA - Одеса.

Відповідно до інформації, зазначеної у МД від 11.06.2022 № UA500110/2022/005481 та товаросупровідних документах встановлено, що відправником є компанія «SARAYDUZU ORMAN URUNLERI TEKSTIL SANAYI IC VE DISTICARET ANONIM SIRKETI», контрактоутримувачем є «Textile Fairplay Exim F.Z.E», а одержувачем, декларантом та особою, відповідальною за фінансове врегулювання є ФОП ОСОБА_2 .

В рамках зазначеного контракту до Одеської митниці з Туреччини на умовах поставки «CРТ UA Odessa» прибув вантажний автомобіль №AB6972BO/AB4888XP з товаром «одяг в асортименті трикотажний, текстильний, жіночі сумки» загальною вагою брутто 20 451,00 кг. (згідно автотранспортної накладної (CMR) від 06.06.2022 №774942 та Книжки МДП (TIR CARNET) від 06.06.2022 № VX.85023949).

Згідно граф МД від 11.06.2022 № UA500110/2022/005481 було заявлено 44 товари «одяг в асортименті трикотажний, текстильний, жіночі сумки», загальною вагою брутто 20 451,00 кг., нетто 19 543,18 кг., загальною фактурною вартістю 112 293,87 доларів США, митна вартість 3 285 145,94 грн.

Статтею 320 Митного кодексу України встановлено, що форми та обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються на підставі результатів системи управління ризиками. Форми та обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи та міжнародних договорів України, укладених відповідно до закону, після завершення митного оформлення, визначаються в порядку, встановленому Митним кодексом України.

Пунктом 8 частини 1 статті 336 Митного кодексу України встановлено, що однією з форм митного контролю є направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу.

З метою з`ясування питання про автентичність поданих митним органам України документів на зазначені товари митницею ініційовано направлення запиту до митних органів Республіки Туреччини.

Листом Державної митної служби України від 03.10.2023 №15/15-02-05/7.10/4540 (вх. Одеської митниці від 03.10.2023 №22835/4) до Одеської митниці надійшла відповідь митних органів Республіки Туреччини від 09.05.2023 №4.01.03/UA-224844 (вх. ДМС України від 31.08.2023 №22306/11) із наданням експортної документації (митна декларація, інвойси, Книжка МДП TIR CARNET), які були підставою для відправлення зазначених товарів з Туреччини до України.

В ході опрацювання інформації, яка надана у вищевказаному листі митних органів Республіки Туреччини встановлено, що фактично товари, які у вантажному автомобілі №AB6972BO/AB4888XP надійшов до України за МД типу «ІМ40ДЕ» від 11.06.2022 №UA500110/2022/005481 та інвойсом від 06.06.2022 № 220041, оформлювались у митних органах Республіки Туреччини за експортною митною декларацією від 06.06.2022 №22341300ЕХ00465336, експортними інвойсами від 06.06.2022 №IHR305, №НС0035, №SRY101, Б/Н, TIR CARNET від 06.06.2022 №VX.85023949 та CMR у режимі «експорт» до України.

Згідно даних експортних документів, відправником товару є Турецька компанія «SARAYDUZU ORMAN URUNLERI TEKSTIL SANAYI IC VE DISTICARET ANONIM SIRKETI», а покупцем та одержувачем є ФОП ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , ( АДРЕСА_2 ).

Відповідно даних, зазначених в копії вищезазначеної експортної декларації, експортних інвойсів, TIR CARNET та CMR з території Туреччини в Україну було відправлено товар в асортименті загальною фактурною вартістю 112 293,87 дол. США., загальною вагою брутто - 20 451,00. Умови поставки FOB, FSA.

Отже, даними, які містяться у графах експортної декларації від 06.06.2022 №22341300ЕХ00465336, експортними інвойсами від 06.06.2022 №IHR305, №НС0035,SRY101, Б/Н та TIR CARNET від 06.06.2022 №VX.85023949 підтверджено достовірність даних наданих при митному оформленні митної декларації 11.06.2022 №UA500110/2022/005481, а саме щодо відправника, країни відправлення, країни призначення та фактурної вартості.

Таким чином, співставлення даних митного оформлення, які містяться у документах, наданих митною Республікою Туреччини та документах, які подавались при ввезені товарів в Україну за МД від 11.06.2022 №UA500110/2022/005481 дозволяє однозначно стверджувати, що документи стосуються однієї поставки товару, експортованого з Туреччини до України.

Однак, під час співставленням даних, які містяться в експортній МД №22341300ЕХ00465336, експортних інвойсів від 06.06.2022 №IHR305, №НС0035, №SRY101, Б/Н встановлено, невідповідність даних щодо умов поставки та митної вартості товару, які заявлені у МД від 11.06.2022 №UA500110/2022/005481.

Відповідно до МД від 11.06.2022 №UA500110/2022/005481 та наданих до Одеської митниці документів вартість товарів становила 112 293,87 доларів США (згідно курсу НБУ на день подання МД 3 285 145,94 грн.), умови поставки СРТ, разом з тим, згідно отриманої відповіді митних органів Республіки Туреччини, встановлено, що вартість товарів згідно експортної МД №22341300ЕХ00465336, експортних інвойсів від 06.06.2022 №IHR305, №НС0035, №SRY101, Б/Н становить також 112 293,87 доларів США (згідно курсу НБУ на день подання МД 3 285 145,94 грн.), однак умови поставки FOB та FCA.

Умови поставки згідно Інкотермс, які зазначені за митною декларацією від 11.06.2022 №UA500110/2022/005481 - CPT «перевезення оплачене до пункт призначення», тобто витрати на транспортування до України сплачені продавцем, що не відповідає даним експортної декларації №22341300ЕХ00465336, експортних інвойсів від 06.06.2022 №IHR305, №НС0035, №SRY101, Б/Н в яких зазначені умови поставки - FOB «продавець сплачує доставку до моменту навантаження» та FCA «покупець приймає на себе всі затрати відносно перевезення та страхування вантажу», а саме витрати на перевезення товару покладаються на покупця.

Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Пунктом 5 частини десятої цієї статті 58 МК України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена, або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Тобто, в порушення ст. 58 МК України керівником ФОП ОСОБА_2 не враховано витрати на транспортування до місця ввезення на митну територію України при визначенні митної вартості.

Одже, за результатами опрацювання інформації наданої митними органами Республіки Туреччини стосовно законності ввезення на митну території України товарів на адресу ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) встановлено, що відомості, зазначені у наданих до Одеської митниці товаросупровідних документах та митної декларації, не відповідають даним зазначеним в експортній митній декларації та експортних інвойсах при вивезенні товарів з Туреччини та є недостовірними.

Частиною 1 статті 483 МК України передбачено адміністративну відповідальність щодо переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Таким чином, переміщення товарів через митний кордон України на адресу ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 здійснено шляхом надання до митниці в якості підстави для переміщення товарів, документів, які містять неправдиві дані стосовно умов поставки та митної вартості товару.

Одержувачем вказаного товару є ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 в особі керівника гр. України ОСОБА_2 , яка як керівник підприємства: організує, визначає, формулює, планує, здійснює і координує діяльність підприємства та в розумінні п.43 ст. 4 МК України є посадовою особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Таким чином, керівником ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 гр. України ОСОБА_2 були вчинені дії, спрямовані на переміщення товарів на суму 3 285 145,94 грн. через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання до митниці, як підстави для переміщення товарів, документи, які містять неправдиві відомості щодо умов поставки та митної вартості товару чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) частиною 1 статті 483 Митного кодексу України.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Разом з цим, у відповідності до ст.526 МК України, справа може бути розглянута за її відсутності.

Представник ОСОБА_2 адвокат Селіхова Г.В. заперечувала проти притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, вважає що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, надала до суду письмові заперечення на протокол 1665/50000/23 від 20.10.2023 року.

Представник митниці у судовому засіданні вважав, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, винна у вчиненні адміністративного правопорушення, його вина підтверджується зібраними у справі доказами, тому необхідно притягнути ОСОБА_2 до відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України та застосувати стягнення відповідно до санкції вказаної статті.

Заслухавши доводи представника митниці, представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Селіхову Г.В., дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Згідно ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною першою ст. 483 МК України, передбачена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Безпосереднім об`єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 483 МК України, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Статтею 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 495 МК України та статтями 251, 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність адміністративного правопорушення винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Посадова особа, яка здійснює провадження оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що митне оформлення товару за МД № UA500110/2022/005481 від 11.06.2022 р. було здійснено на підставі документів, поданих до митного оформлення, зокрема: договору поставки № GLS-2022 від 03.05.2022 р, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та Компанією «Textile Fairplay Exim F.Z.E»., інвойсу № 220041 від 06.06.2022 р., виставленого Textile Fairplay Exim F.Z.E.

Згідно умов зовнішньоекономічного Договору поставки №GLS-2022 від 03.05.2022 р, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та Textile Fairplay Exim F.Z.E., Продавець зобов`язується продати (передати у власність) Покупцеві, а Покупець зобов`язується купити (прийняти та оплатити) товари, кількість, асортимент і технічні умови яких зазначені у інвойсах, що складають невід`ємну частину цього договору (п.1.1).

Пунктом 3.4. зовнішньоекономічного договору передбачено, що Продавець здійснює поставку товару на умовах, обумовлених на кожну партію в інвойсі. При роз`ясненні термінів цього Контракту має силу документ Інкотермс 2020.

В інвойсі № 220041 від 06.06.2022 р., що виставлений Продавцем - Textile Fairplay Exim F.Z.E., визначені умови поставки СРТ Одеса, та саме з цих підстав в МД № UA500110/2022/005481 від 11.06.2022 р. ФОП ОСОБА_2 заявлені саме такі умови поставки та визначено митну вартість товару.

Умови поставки CPT ( ОСОБА_3 перевезення оплачено до) передбачають, що продавець оплачує перевезення і знімає з себе відповідальність за вантаж після його передачі перевізнику.

З документів, отриманих від митних органів Республіки Туреччина, вбачається про відправлення на адресу ФОП ОСОБА_2 товарів на умовах поставки FCA та FOB згідно Інкотермс від постачальників АТ «САРАЮДЮЗЮ ОРМАН УРЮНЛЕРІ ТЕКСТИЛЬ САНАЇ ІЧ ВЕ ДИШ ТІДЖАРЕТ АНОНІМ ШІРКЕТТІ», ТОВ «МАВІШ ТЕКСТИЛЬ САН.ТІДЖ.ЛТД.ШТІ», АТ «ДГС Диш ОСОБА_4 ».

Умови поставки FCA Інкотермс 2020 року розшифровується «Free Carrier» named place, перекладається «Франко перевізник» вказана назва місця означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання тоді, коли товар випущений в митному режимі експорту, завантажений на транспортний засіб перевізника, що був зазначений покупцем у вказаному місці. Відповідно до ст. А.4 зазначеного терміну якщо погоджено, то продавець повинен укласти договір (контракт) перевезення на звичайних умовах за рахунок і на ризик покупця.

Термін Інкотермс FOB, або у розгорнутому поясненні Free on Board («Франко-борт»), визначає правила та домовленості відправника та вантажоодержувача під час морської доставки. Продавець доставляє продукцію на борт зазначеного покупцем контейнеровоза, який пройшов митне очищення для експорту, у морському порту, зазначеному як місце відвантаження. З моменту завантаження на судно покупець несе ризики та витрати за вантаж.

Тобто за умовами поставки FCA та FOB згідно Інкотермс витрати на перевезення товару покладаються на Покупця та відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України додаються до ціни товару при визначені митної вартості.

Проте, митницею не враховано, що ФОП ОСОБА_2 не мала договірних відносин з компаніями АТ «САРАЮДЮЗЮ ОРМАН УРЮНЛЕРІ ТЕКСТИЛЬ САНАЇ ІЧ ВЕ ДИШ ТІДЖАРЕТ АНОНІМ ШІРКЕТТІ», ТОВ «МАВІШ ТЕКСТИЛЬ САН.ТІДЖ.ЛТД.ШТІ», АТ «ДГС Диш ОСОБА_4 », а доказів зворотного митним органом не надано.

АТ «САРАЮДЮЗЮ ОРМАН УРЮНЛЕРІ ТЕКСТИЛЬ САНАЇ ІЧ ВЕ ДИШ ТІДЖАРЕТ АНОНІМ ШІРКЕТТІ» було відправником товару, що вбачається з поданої до митного оформлення СМR № 774942, та відомості про що зазначені у МД № UA500110/2022/005481, проте повторюємо, що ФОП ОСОБА_2 немає жодних договірних відносин з цією компанією.

Згідно з п.2 Розділу 2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 651 (далі Порядок № 651), поміщення товарів у митні режими імпорту, реімпорту, переробки на митній території України, тимчасового ввезення, знищення або руйнування, відмови на користь держави та поміщення іноземних товарів у митні режими митного складу, вільної митної зони, безмитної торгівлі Графа 2 «Відправник/Експортер», якщо описом цієї графи не передбачено інше, у графі зазначаються відомості про відправника. Якщо переміщення товарів здійснювалось послідовно за декількома товарно-транспортними документами, в графі зазначаються відомості про особу, яка є відправником згідно з першим із зазначених документів. Якщо відповідно до умов зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), нерезидент - сторона зовнішньоекономічного договору (контракту) не є відправником, у графі зазначаються відомості про відправника і вчиняється запис: «Див. доп.», а в доповненні наводяться відомості про нерезидента - сторону зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту).

ФОП ОСОБА_2 з урахуванням положень пункту вказаного Порядку в доповненні до графи 2 наведені відомості про нерезидента - сторону зовнішньоекономічного договору - Textile Fairplay Exim F.Z.E., а у графі 2 зазначені відомості про відправника товару - АТ «САРАЮДЮЗЮ ОРМАН УРЮНЛЕРІ ТЕКСТИЛЬ САНАЇ ІЧ ВЕ ДИШ ТІДЖАРЕТ АНОНІМ ШІРКЕТТІ», з яким ФОП ОСОБА_2 не має договірних стосунків.

Відповідно до п.2 Розділу 2 Порядку № 651, у графі 44 «Додаткова інформація / Подані документи / Сертифікати і дозволи» зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи: рахунок або інший документ, що визначає вартість товару; визначені пунктами 7-9 частини восьмої статті 257 Митного кодексу України; визначені пунктами 1-11 частини третьої статті 335 Митного кодексу України; попередні рішення відповідно до частини четвертої статті 23 Митного кодексу України; документи про походження товару відповідно до частини другої статті 43 Митного кодексу України; попередні МД, за якими не здійснено випуску товарів. Відомості щодо кожного документа зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з класифікатором документів, через пробіл - номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії.

Згідно з Класифікатором документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року № 1011, під кодом «4100» зазначаються відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів. Під кодом « 4104» зазначаються відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів.

Таким чином, поданий позивачем до митного оформлення зовнішньоекономічний договір № GLS-2022 від 03.05.2022 року зазначений під кодом «4100» означає, що цей контракт є непрямим, тобто укладений не з фірмою-виробником, а з посередником.

Зміст таких документів, наданих митними органами Туреччини, сам по собі, не може свідчити про наявність порушення митних правил через те, що такі документи не містять належних та допустимих доказів, які б дозволяли беззаперечно стверджувати, що саме при декларуванні товару на митній території України, а не на території Туреччини, мало місце подання документів, які містять неправдиві відомості щодо умов поставки товару.

Матеріали адміністративного провадження не містять доказів того, що подані до митного оформлення при імпорті документи, у т.ч. інвойси, є підробленими чи одержаними незаконним шляхом, або містять неправдиві відомості.

Відповідно до ч.3 ст.382 Господарського кодексу України зовнішньоекономічний договір (контракт) може бути визнаний недійсним у судовому порядку, якщо він не відповідає вимогам законів України або чинним міжнародним договорам, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Оскільки не існує доказів того, що поданий до митного оформлення контракт та інвойс № 220041 від 06.06.2022 р. (невід`ємна частина контракту) в якому визначені умови поставки СРТ Одеса, визнані недійсними, тому вони не можуть бути враховані при розгляді даної справи, як належні та допустимі докази.

Саме на підставі вказаного інвойсу, виставленого Компанією «Textile Fairplay Exim F.Z.E.» (Продавець) до ФОП ОСОБА_2 (Покупець), було задекларовано вартість імпортованого товару за першим методом визначення митної вартості - за ціною договору без додавання додаткових складових (витрат на перевезення) до митної вартості товару.

ФОП ОСОБА_2 не понесла жодних витрат на перевезення товару до митної території України, а отже правомірно визначила митну вартість товару за ціною договору без додавання складової митної вартості витрат на перевезення.

Знову ж таки, доказів того, що ФОП ОСОБА_2 сплачувала перевезення товарів та, як наслідок, повинна була додати такі витрати при визначенні митної вартості товару, в матеріалах адміністративного провадження відсутні.

Згідно зі ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 483 МК України, склад цього правопорушення полягає саме в умисному переміщенні товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом, зокрема надання як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

Для притягнення до відповідальності за ст. 483 МК України, необхідна наявність умислу в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України (п.6 Постанови Пленуму Верховного суду від 03.06.2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил»).

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Аналогічні вимоги також закріплені в ст. 489 МК України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

«Поза розумним сумнівом» має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, які вирішуються, при визначенні адміністративної та кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом» (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого Протоколу до Конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави.

У практиці Європейський Суд з прав людини, в тому числі у справах: «Стретч проти Сполученого Королівства», «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Ґаші проти Хорватії» від 13 грудня 2007 року, визначені критерії, які слід оцінювати про сумісність заходів втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого Протоколу, а саме: чи вважається втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи вважається такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним до визначених цілей.

Отже, стаття 1 Протоколу №1 до Конвенції гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність. В оцінці дотримання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребується.

Один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.01.2019 року по справі № 760/10803/15-а (адміністративне провадження № К/9901/19074/18).

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Статтею 495 МК України та статтями 251, 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази по справі мають бути належними та допустимими. Належний доказ - це доказ, зміст якого відтворює фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані - це дані, які маючи зв`язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів. Допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також, коли законодавець допускає його використання.

Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України закріплено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановленим законом.

Отже, аналізуючи вищевикладені обставини та керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, визначеної ст. 62 Конституції України, яка полягає в тому, що вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів), суд вважає, що митним органом не було надано достовірних доказів на підтвердження вини особи та її винність матеріалами справи не доведена, а тому це є підставою для закриття провадження по справі, через відсутність складу адміністративного правопорушення, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно ч. 2 ст. 528 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя) виносить одну з постанов, передбачених частиною першою статті 527 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 1ст. 527 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя), що розглядає справу, виносить, зокрема, постанову про закриття провадження у справі.

Суд, беручи до уваги наведені обставини та норми закону, приходить до висновку, що у діях ОСОБА_2 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, що є підставами для закриття провадження по справі, відповідно до п. 1 ст.247 КУпАП.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 51 54, 58, 257,458,483 МК України, ст. 247 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України закрити за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду.

Суддя Сергій ЧЕРЕВКО