Провадження № 3/750/3763/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого: судді Кузюри М.М.

з участю: секретаря Дзюби Я.А.,

захисника Ступака С.О.,

потерпілої ОСОБА_1 ,

представника

потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 28 серпня 2024 року о 17 год.40 хв. ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , у присутності неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , 2013 року народження, вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_1 , а саме, умисні дії психологічного характеру, що виразилися в погрозі пошкодити автомобіль, вимикав світло в квартирі через рубильник, що знаходиться у під`їзді, погрожував поліцією, чим завдав психологічних страждань, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_3 з протоколом не погодився та суду пояснив, що на даний час він проживає окремо, оскільки з дружиною перебувають у стадії розлучення. Квартира є їх спільною власністю. Конфлікт в сім`ї виник через свавільні дії його дружини по відношенню до нього. 28.08.2024 на прохання сина привезти копію посвідчення учасника бойових дій для надання у школу, а також з наміром зняти показники квартирних лічильників, приїхав до квартири, але не зміг особистим ключем відімкнути двері квартири, так як дружина без його згоди поміняла замки. На телефонні дзвінки син не відповідав, а дружина по телефону почала його ображати та повідомила, що він в цій квартирі більше не живе та його особисті речі вона викинула. Ввечері із знайомою він знову приїхав до квартири, попередньо домовившись з сином, який мав чекати його вдома, однак двері йому знову ніхто не відкрив. Після тривалого натискання на дзвінок квартири зник звук, тому він вирішив, що дружина вимкнула світло та ігнорує його. У телефонній розмові дружина висловлювала невдоволення тим, що він нібито вимкнув в квартирі світло, однак, перевіривши щиток, було виявлено, що один із автоматів дійсно був вимкнений, тому він його включив. Вважає, що в його діях відсутні будь-які ознаки домашнього насильства. Крім того, оцінює поведінку його дружини як неприпустиму та таку, що створює перешкоду у користуванні його нерухомою власністю та особистими речами.

Захисник Ступак С.О., враховуючи пояснення, надані особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, просив провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу та події адміністративного правопорушення, посилаючись на недоведеність з боку працівників поліції вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Вважає, що поліцейські поверхнево оцінили ситуацію, не встановили в чому саме полягали погрози ОСОБА_3 в бік його дружини, чи були вони взагалі, та яким чином завдано психологічних страждань останній. Крім того вказав, що протокол складений з порушенням вимог ст.ст. 255, 272 КУпАП, оскільки в графі, де повинні бути зазначені прізвища, імена, по батькові та місце проживання свідків та понятих, вказані номери жетонів працівників поліції, які прибули на виклик, відтак, не є свідками чи понятими.

Потерпіла ОСОБА_1 суду повідомила, що її чоловік з січня місяця 2024 року проживає окремо з іншою жінкою. Раніше чоловік мав вільний доступ до спільної квартири, однак, коли вона з дитиною була на відпочинку, прийшов зі своєю коханкою до їх квартири та виніс речі, які вважав за потрібне забрати. З даного приводу до поліції вона не зверталась, однак змінила замки, щоб чоловік в подальшому відвідував квартиру лише у її присутності. Син боїться батька, тому вона сильно хвилюється за його здоров`я, оскільки чоловік під час сварки може застосовувати до неї силу, зокрема, потрясти її та потягати за волосся. 28.08.2024 їй зателефонував заляканий син та повідомив, що до квартири приходив батько, якого він не впустив. В телефонній розмові чоловік їй повідомив, щоб ввечері вона чекала на гостей. Такий вислів вона оцінила як залякування та психологічну погрозу. Ввечері чоловік приїхав разом з коханкою та намагався потрапити разом з нею до квартири, на що вона заперечила, оскільки не бажала бачити сторонніх осіб у себе в квартирі, а подальше спілкування з чоловіком вирішила продовжити у присутності працівників поліції. У присутності поліцейських чоловік зібрав необхідні йому речі та виніс їх з квартири. Крім того, повідомила, що раніше чоловік погрожував їх пошкодити її автомобіль.

Представник потерпілої ОСОБА_2 , враховуючи пояснення потерпілої, просила ОСОБА_3 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки вважає, що факт домашнього насильства мав місце, а дії з боку ОСОБА_3 , які пов`язані з запрошенням сторонньої особи до квартири, де проживають його дружина та син прояв психологічного насильства, оскільки вбачала з його боку психологічний тиск та значну перевагу над потерпілою особою.

Заслухавши пояснення сторін, та дослідивши у відповідності до положень ст. 252 КУпАП матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, у тому числі з урахуванням пояснень особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та потерпілої, суд приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

У даному випадку, із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що дії ОСОБА_3 , які кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, виражались у погрозах пошкодити дружині її автомобіль, вимиканні світла до квартири, та погроз поліцією.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до п. 3 ч. 1 Закону, домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдати шкоди психічному здоров`ю особи.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою, тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, а у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Конфлікт це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напружене і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжується складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак домашнього насильства.

Отже, різниця у тому, що насильство є результатом свідомих дій кривдника, підкріплене агресією і бажанням завдати шкоди.

В ході судового розгляду та з досліджених у судовому засіданні документів, доданих до протоколу уповноваженою особою, у тому числі відеозапису події, що відбувалася по прибуттю поліції, з якого теж не вбачається ознак домашнього насильства, суд не знаходить належних та допустимих доказів, які б свідчили про завдання потерпілій психологічних страждань, які могли завдати шкоди психічному здоров`ю останній.

У даному випадку дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння між подружжям Картамишевих відсутня. Мав місце конфлікт, однак не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

Зокрема, з пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відомо, що подружжя перебуває на стадії розлучення, а тому наявне непорозуміння з приводу вирішення питання користування спільною квартирою та можливого поділу майна, які підлягають вирішенню в цивільно-правовому полі, у зв`язку з чим виникає конфлікт інтересів та неприязні відносини один до одного, що свідчить лише про наявність сімейного конфлікту. Конкретних фактів та доказів домашнього насильства суду не надано.

Тож з огляду на установлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що у даному випадку в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в його діях події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

На постанову протягом 10 днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова.

Суддя М.М. Кузюра