ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2505/24 Справа № 192/2354/24 Суддя у 1-й інстанції - Щербина Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 24 серпня 2024 року о 17 годині 50 хвилин на автодорозі Т-0420 поблизу с. Дніпровське Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «Volkswagen Amarok», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння здійснювався на місці зупинки за допомогою приладу газоаналізатор «Drager Alcotest» 6810, тест № 830, результат якого склав 2,36 проміле, що було зафіксовано на нагрудну відео камеру поліцейського № 797572, 797899. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог на порушення працівниками поліції порядку проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, оскільки вони не роз`яснили йому порядок проведення огляду водія, право відмовитись або не погодитись з результатом огляду з використанням спеціального приладу і що в такому разі працівники поліції зобов`язані доставити його закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду. При цьому, зазначає, що він не погоджувався з результатом Драгера, але йому не пропонували проїхати в медичний заклад, однак працівники поліції сказали, щоб він з усім погодився і все підписав, інакше вони заберуть автомобіль, що підтверджується відеозаписом працівників поліції.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушенні визнав повністю, пояснив що дійсно мав місце факт вживання ним алкогольних напоїв та керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, проте просив не позбавляти його прав керування транспортними засобами, яке йому потрібно для несення військової служби та щоб їздити до міста Покровськ на виконання службових завдань.

Мотиви апеляційного суду.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, які зводяться до відсутності доказів керування транспортним та порушення порядку проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння і його документування, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи та досліджених в суді першої інстанції, які перевірені в апеляційному порядку.

Обґрунтовуючи висновок про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 117136 від 24 серпня 2024 року, з якого з`ясовано обставини вчинення адміністративного правопорушення, а саме: дата, час і місце вчинення; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння та результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно яких результат тесту № 830 алкотестеру «Drager Alcotest» 6810» склав 2,36 проміле та з результатами якого ОСОБА_1 погодився, а також оглянутим суддею відеозаписом з нагрудної відео камери поліцейського № № 797572, 7978992, згідно якого ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та не оспорював результати проведеного огляду.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі спростовують доказами, дослідженими в суді першої інстанції та перевіреними в апеляційному суді, зокрема відеозаписом з нагрудним камер працівників поліції.

Ключовим та об`єктивним доказом у даній справі є відеозапис з нагрудної камери поліцейських, який долучений до справи на якому зафіксовані обставини, які підлягають доказуванню у даній категорії справ та пояснення ОСОБА_1 , який фактично визнав свою вину, оскільки на запитання поліцейського повідомив, що дійсно вживав алкогольні напої, а за кермо сів у зв`язку з пошуком документів, які він начебто міг загубити на узбіччі дороги.

Таким чином, ОСОБА_1 не заперечував як факт вживання алкогольних напоїв, так і факт керування транспортним засобом.

Відеозаписом також зафіксовано, що перед проведення огляду ОСОБА_1 із застосуванням Драгеру, останній пояснив, що результат буде більше 2 проміле.

Всупереч твердженням в апеляційній скарзі, після отримання результату тестування ОСОБА_1 не висловлював незгоду з результатом, не наполягав на пред`явлені йому свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки (Драгера), погодився з результатом та не наполягав на проходженні медичного огляду в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 підтвердив свою згоду з результатом, в тому числі і письмово, поставивши свій підпис в акті огляду відповідній графі «З результатом згоден», у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння за обставин, встановлених судом першої інстанції, підтверджується його ж поясненнями, наданими працівникам поліції та зафіксованими на відеозапис та письмовими доказами.

За змістом положень «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція), на вимогу водія працівник поліції надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п. 5 розділу ІІ Інструкції).

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...

Відхиляє апеляційний суд і доводи ОСОБА_1 про порушення порядку проведення огляду водії на стан сп`яніння, оскільки з відеозапису слідує, що працівники поліції діяли у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції.

Диспозиція вказаної статті окреслює обставини, які підлягають доведенню в межах справи про адміністративне правопорушення і в даній справі такі обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції та поясненнями на місці події самого ОСОБА_1 , тому будь-яких сумнівів у правильності та обґрунтованості висновку суду першої інстанції немає.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння... поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Вищезазначені положення статті 266 КУпАП кореспондуються з положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року зі змінами та доповненнями «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду» (далі - Порядок), зокрема у пунктах 3 та 6, зазначено, що огляд проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Аналогічні правила зазначені і в пунктах 6, 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року зі змінами та доповненнями (далі - Інструкція).

З вищевикладеного слідує, що законом передбачені два порядки проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння: поліцейським з використанням технічних засобів і лікарем в закладі охорони здоров`я.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться в закладах охорони здоров`я в двох випадках, а саме: 1) у разі незгоди водія на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів; 2) у разі незгоди водія з його результатами, тобто результатами огляду, проведеного поліцейським.

Виходячи з викладених нормативних положень, апеляційний суд вважає помилковими доводи апеляційної скарги, що працівники поліції мали доставити ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для забезпечення проведення медичного огляду, оскільки останній погодився пройти огляд на місця зупинки транспортного засобу та погодився з його результатом.

Доводи ОСОБА_1 , що він є військовослужбовцем, з лютого 2022 року боронить України і має поранення, враховуються апеляційним судом, проте суд звертає увагу, що в КУпАП відсутні положення, які б звільняли військовослужбовців від адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами у стані сп`яніння, у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Батьківщини.

Крім того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною стосовно водіїв, а за змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення, хоча і враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, проте крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху...

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів справи та положень КУпАП, які він тлумачать на свій розсуд, ігноруючи їх сукупність та об`єктивність відеозапису.

В апеляційній скарзі містяться також інші доводи, які зводяться до дослівного викладу положень КУпАП, відомчих інструкцій МВС, МОЗ та судової практики Європейського суду з прав людини, без їх належного співвідношення до доказів та фактичних обставин цієї справи, тому не потребують детального аналізу апеляційним судом, оскільки не мають вирішального значення у цьому провадженні, виходячи із предмету та меж доказування у даній категорії справ, а правова оцінка та мотиви апеляційного суду по всім ключовим доводам захисту, на яких акцентувано увагу в судовому засіданні та апеляційній скарзі, викладені вище.

Застосовуючи такий підхід, апеляційний суд виходить з усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо мотивування судового рішення. І хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р., заява № 4909/04, § 58). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун