Справа № 143/404/24
Провадження № 33/801/828/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко А. В.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

на постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 05 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 3 ст. 126 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 325902 від 27 квітня 2024 року, складеного о 21:30 год, водій ОСОБА_1 27 квітня 2024 року о 17:48 год на відрізку дороги Т0203 сполученням с. Новофастів с. Сніжна Погребищенської МТГ, керуючи вантажним транспортним засобом «DAF 95380», д. н. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу контролювати його та здійснив з`їзд в кювет, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.12.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 325903 від 27 квітня 2024 року, складеного о 22:11 год, на відрізку дороги Т0203 поблизу с. Новофастів Погребищенської МТГ, водій ОСОБА_1 керуючи вантажним транспортним засобом «DAF 95380», д. н. НОМЕР_1 , вчинив ДПТ. Під час перевірки реєстраційних документів водія ОСОБА_1 було встановлено, що відносно нього встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами Заводським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя № 12345678 від 02 квітня 2024 року, чим ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Постановою Погребищенського районного суду Вінницької області від 05 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 3 ст. 126 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення із застосуванням ст. 36 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі, про дату та час слухання йому не було відомо, а постанову суду не отримував, оскільки за своїм місцем реєстрації не проживає.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що судом першої інстанції не було враховано, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні докази та посилання на такі докази, що йому було відомо про існування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом. Це є дуже важливим аспектом, оскільки є об`єктивною стороною правопорушення.

Крім цього, до апеляційної скарги додано клопотання про витребування з Хортицького відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копію матеріалів виконавчого провадження № 52006458 від 02 квітня 2024 року.

У судове засідання особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 і його захисник адвокат Мерцалов М. Ю. не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а. с. 56-58).

Адвокат Мерцалов М. Ю. надіслав клопотання, у якому іще раз просив витребувати із Хортицького відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копію матеріалів виконавчого провадження № 52006458 від 02 квітня 2024 року, а також просив дане клопотання і загалом справу розглядати без їх участі. Свою апеляційну скаргу і клопотання підтримують.

Згідно положень частини 6 статті 294 КУпАП неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність, з урахуванням та задоволенням їх заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Дослідивши клопотання про витребування з Хортицького відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копію матеріалів виконавчого провадження № 52006458 від 02 квітня 2024 року, апеляційний суд вважає, що у його задоволенні слід відмовити, оскільки адвокатом не обґрунтовано неможливість надати такі докази суду безпосередньо правопорушником з урахуванням участі адвоката у справі.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду та апеляційна скарга підлягають до задоволення з урахуванням наступного.

Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно вимог статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як свідчать матеріали справи оскаржувану постанову судом першої інстанції винесено 05 липня 2024 року за відсутності у судовому засіданні ОСОБА_1 (а. с. 29-30), при цьому вся кореспонденція, що надсилалась судом правопорушнику, поверталась неврученою за зазначеною поштою причиною: «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 25-27, 33-34).

Апеляційну скаргу на постанову суду захисник ОСОБА_1 адвокат Мерцалов М. Ю. підписав та подав 18 вересня 2024 року засобами поштового зв`язку (а. с. 37-53).

Такі обставини вказують на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, а тому цей строк підлягає поновленню.

Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, проте не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням змісту апеляційної скарги, постанова суду першої інстанції в частинні визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП не переглядається, оскільки в цій частині не оскаржується.

Згідно з вимогами статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і залежно від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України суди, як і інші органи державної влади, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа «Гурепка проти України»), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не дотримався цих вимог закону та прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Так, згідно до ч. 3 ст. 126 КУпАП, відповідальність за даною статтею настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується у формі умислу. За таких обставин, відповідальна особа, яка склала протокол повинна довести та надати докази того, що водій транспортного засобу був обізнаний про встановлене тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, однак умисно порушив встановлене стосовно нього обмеження, чим вчинив відповідне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 325903 від 27 квітня 2024 року вбачається, що під час перевірки реєстраційних документів водія ОСОБА_1 було встановлено, що відносно нього встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами Заводським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя (а. с. 19).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачає умисну форму вини, а саме особа повинна усвідомлювати, що будучи тимчасово обмеженою у праві керування транспортними засобами умисно продовжує керувати транспортним засобом.

Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені за ч. 3 ст. 126 КУпАП, обов`язково мають містити належним чином засвідчену уповноваженою на те посадовою особою Відділу державної виконавчої служби копію документу, яким відносно особи, що притягається до адміністративної відповідальності, застосовано відповідне обмеження. А також мають бути долучені документи, які б підтверджували обізнаність особою, щодо якої винесено постанову про застосування відносно неї відповідного обмеження. Всупереч вищевикладеного, у матеріалах справи відсутні відомості щодо обізнаності ОСОБА_1 щодо застосування відносно нього таких обмежень.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що обмеження у праві керування транспортним засобом розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності», а тому, особа стосовно якої встановлено таке обмеження, повинна бути належним чином повідомлена про відповідне рішення та повинна мати можливість оскаржити таке рішення у встановленому законом порядку.

Матеріали справи містять лише витяг з якого вбачається, що за ВП №52006458 від 19 серпня 2016 року винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 02 квітня 2024 року (а. с. 21).

При цьому судом враховується і той факт, що ОСОБА_1 з 14 березня 2022 року перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , про що свідчить довідка № 2084/7212 від 01 серпня 2024 року, видана ТВО командира військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_2 (а. с. 41), а отже на момент винесення постанови 02 квітня 2024 року, не міг знати про її існування, у зв`язку з фактичним виконання військового обов`язку.

В матеріалах справи відсутні дані, які дозволяють спростувати доводи про те, що про обмеження права керування транспортним засобом ОСОБА_1 не було відомо.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, фактичні дані, що стосуються справи, зокрема наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні, інші обставини, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими документами.

Працівниками поліції на підтвердження вини ОСОБА_1 до суду першої інстанції надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 325903 від 27 квітня 2024 року (а. с. 19) та витяг про винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 02 квітня 2024 року за ВП № 52006458 від 19 серпня 2016 року (а. с. 21).

Проте, суду не надані докази на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність встановлених щодо нього обмежень у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Кобець проти України» зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Підсумовуючи наведене, очевидним є висновок, що орган, який склав протокол не надав беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч. 3 ст. 126 КУпАП, яких було б достатньо для визнання його винним у вчиненні правопорушення, викладеного в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні судом першої інстанції не з`ясовано суб`єктивну сторону цього адміністративного правопорушення та суть вчиненого правопорушення; суд не звернув уваги, що за відсутності доказів обізнаності про застосоване обмеження в керуванні транспортними засобами, в діях особи відсутній умисел, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП, подана апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП із закриттям провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Разом з тим, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП встановлена судом та не оскаржується правопорушником.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

При накладенні стягнення згідно вимог частини другої статті 33 КУпАП враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Таким чином апеляційний суд вважає, що в даному випадку мало місце вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 з необережності, враховуючи, що допустивши порушення Правил дорожнього руху, він не передбачав можливості настання таких наслідків, хоч повинен був і міг їх передбачити.

Згідно з частиною другою цієї статті орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

При визначенні виду стягнення суд апеляційної інстанції враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, відсутність потерпілих осіб і відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, та вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у виді штрафу, застосування якого буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Погребищенського районного суду Вінницької області від 05 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 05 липня 2024 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 05 липня 2024 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП змінити в частині виду накладеного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.).

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська