Справа № 373/1643/24

ПОСТАНОВА
07 жовтня 2024 року м. Переяслав
Суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області Опанасюк І.О., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції №1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,
за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
19 липня 2024 року о 19 год. 50 хв. ОСОБА_1 на 44 кілометрі автодороги Бориспіль-Дніпро, керував автомобілем марки «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1 , без права керування транспортними засобами відповідної категорії. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.1А ПДР України.
Постановою ЕНА/2510223 від 30.06.2024 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 3400 гривень.
До суду ОСОБА_1 не з`явився, Про дату і час судового засідання повідомлений особисто, про що свідчить телефонограма складена 26 вересня 2024 року. Проте, жодних заяв та клопотань не подавав, наміру ознайомитись із матеріалами справи не висловлював, до суду з цією метою не з`являвся.
Велика Палата Верховного суду у постанові від 23 серпня 2018 року у справі №11-237сап18 звернула увагу, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, не є абсолютним.
Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.
Згідно зі ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v.Spain") від 07.07.1989 зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03, п.41) від 03.04.2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».
Суд не зобов`язаний сам з`ясовувати причини неявки належно сповіщених учасників справи, оскільки обов`язок повідомити про ці причини і надати докази поважності неявки покладається на учасників справи. Суддею вжито максимально можливих заходів для повідомлення особи та дотримання його права на особисту участь.
Враховуючи наведене, суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , що не протирічить ч.1 ст.268 КУпАП.
Винуватість ОСОБА_1 та обставини вчинення ним адміністративних правопорушень передбачених за ч.5 ст.126, підтвердились в судовому засіданні протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 103490 від 19 липня 2024 року, формою Адмінпрактика, поясненнями ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 30.06.2024 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, і до нього застосоване стягнення у виді штрафу.
Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.1А ПДР та ст.15 ЗУ «Про дорожній рух», за що передбачена відповідальність за ч.5ст. 126 КУпАП;
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази зібрані у порядку, встановленому КУпАП, містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.
Відповідно до п.2.1 (а) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захистутехнічний талон).
Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.1 (а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 ч. 5 КУпАП, а саме повторно протягом року керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом.
Згідно наявних матеріалів, ОСОБА_2 посвідчення водія НЕ отримував.
Однак, при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 04.09.2023 року у справі №702/301/20 щодо можливості позбавлення права керування транспортними засобами особу, яка на момент вчинення правопорушення не отримувала посвідчення водія.
Вирішуючи питання щодо обсягу застосованого стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, суд враховує таке.
Відповідно до частини другої статті 30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.
При цьому частиною другою статті 317-1 КУпАП визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Обставин, що пом`якшують відповідальність, не виявлено.
Обставин, що обтяжують відповідальність, не виявлено.
Порушення норм ч.5 ст. 126 КУпАП тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для застосування додаткового стягнення, передбаченого санкцією закону про адміністративну відповідальність, у виді оплатного вилучення керованого транспортного засобу, суд вважає за доцільне зауважити таке.
В абзаці четвертому пункту 28 Постанови № 14 ВСУ роз`яснив, що оплатне вилучення транспортного засобу може бути є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність частиною шостою статті 121, частинами другою та третьою статті 130 КпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №103490 від 19.07.2024, автомобіль Тойота, державний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_3 .
Отже, правові підстави для застосування такого виду стягнення як оплатне вилучення транспортного засобу відсутні.
При накладенні адміністративного стягнення з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, судом у відповідності до ст. 33 КУпАП, враховується відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність, та адміністративне стягнення призначається у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у відповідності до положень ч. 5 ст. 126 КУпАП відповідає вимогам ст.ст. 23,33 Кодексу України про адміністративні правопорушення і є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.
В порядку, визначеному ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір суддя вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.
З врахуванням викладеного, особи притягуваної до адміністративної відповідальності, відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП, керуючись ст. ст. 33, 36, 252, 283 КУпАП,
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду.

Постанова може бути звернута до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя І.О. Опанасюк