КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/798/2024 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.12.2023 щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.12.2023 провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 032560, 11 листопада 2023 року о 07 годині 30 хвилин по вулиці Щусєва, 18/14 у місті Києві, водій ОСОБА_2 , керуючи вантажним автомобілем марки «Volvo FM8», д.н.з. НОМЕР_1 , при повороті ліворуч не надав перевагу автомобілю марки «Mitsubishi Colt», д.н.з НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів, тобто порушив вимоги п. 16.6 Правил дорожнього руху України. Такі дії ОСОБА_2 були кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

Суд першої інстанції у постанові вказав, що в ході судового розгляду, не встановлено достатніх доказів того, що ОСОБА_2 , керуючи вантажним автомобілем марки «Volvo FM8», д.н.з. НОМЕР_1 , при повороті ліворуч, рухаючись на зелений сигнал світлофору, не надав перевагу у русі автомобілю марки «Mitsubishi Colt», д.н.з НОМЕР_2 , внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, у зв`язку із чим дійшов висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 07.12.2023 просить її скасувати та постановити нову, якою визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнути його до адміністративної відповідальності.

Крім того просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 07.12.2023, як такий, що пропущений із поважних причин.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова у справі винесена, 07.12.2023 у судовому засіданні, в якому апелянт участі не приймав та не був повідомлений належним чином про дату і місце судового засідання. Крім того, йому не було направлено копію постанови, що призвело до неможливості подання ним апеляційної скарги у строки, що передбачені законодавством. Апелянт вказує, що текст постанови було складено та надіслано судом в Єдиний державний реєстр судових рішень - 14.12.2023, зареєстровано в ЄДРСР - 15.12.2023 та оприлюднено - 18.12.2023, що підтверджується інформацією з ЄДРСР. При цьому, під час розгляду справи судом, в порушення положень процесуального законодавства, не було його повідомлено про призначення судових засідань та розгляду даної справи. Таким чином, він не знав і не міг знати про закінчення розгляду даної справи та про винесення постанови за наслідками її розгляду.

Також апелянт вказує, що він є військовослужбовцем Державної служби спеціального зв?язку та захисту інформації України. В період з 07.12.2023 по 17.12.2023 він перебував у відрядженні, а повернувшись з відрядження - перебував у місці несення служби, що об?єктивно не давало б можливості з?явитись до суду та отримати копію постанови. З 22.12.2023 по 26.12.2023 у зв?язку із хворобою він перебував на лікарняному. Попри те, випадково дізнавшись 22.12.2023 з сайту судової влади те, що справу розглянуто, він 22.12.2023, не зважаючи на погіршення самопочуття, з?явився до суду та заявив про видачу копії постанови, і в цей же день - 22.12.2023 отримав копію оскаржуваної постанови, що підтверджується розпискою. Крім того, лише після 27.12.2023, тобто після одужання та виходу з лікарняного, він мав змогу реалізувати своє право на професійну правничу допомогу та укласти угоду з адвокатом, та реалізувати своє право на оскарження постанови.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсності та спростовуються показаннями самого ОСОБА_2 , показаннями ОСОБА_1 та схемою ДТП. Апелянт вказує, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 рухався за наступною траєкторією: вулицею Щусєва в бік метро Дорогожичі, на перехресті з вул. Р.Глаголєвих він зупинив транспортний засіб, щоб здійснити поворот ліворуч на вул. Р.Глаголєвих, за таких обставин, автомобілі, які рухались вулицею Щусєва, в т.ч. автомобіль ОСОБА_1 були автомобілями зустрічного руху, яким ОСОБА_2 був зобов?язаний надати перевагу, проте, не виконав вимог ПДР, що і стало причиною ДТП. Таким чином пояснення ОСОБА_2 , надані ним в судовому засіданні, показання свідка ОСОБА_3 суперечать схемі ДТП, поясненням самого ж ОСОБА_2 , що надані ним одразу після ДТП та поясненням ОСОБА_1 , що надані ним одразу після ДТП.Проте, судом помилково не надано жодної правової оцінки зазначеним обставинами, що не узгоджуються між собою.

Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано та не надано жодної правової оцінки тій обставині, що ОСОБА_2 неодноразово змінює свої пояснення, зокрема щодо напрямку його руху, місця з якого він почав рух, маневру, який він мав намір вчинити і т.д. Наведене свідчить про те, що ОСОБА_2 надає суду недостовірну інформацію з метою уникнення відповідальності за вчинене ним правопорушення.

Щодо показань свідка ОСОБА_3 апелянт вказує, що у своїх поясненнях, складених після ДТП ОСОБА_2 зазначає про те, що: «після аварії до мене підійшов хлопець, який назвався ОСОБА_4 і повідомив, що він може бути свідком, оскільки він все бачив». Таким чином, ОСОБА_2 створює хибне уявлення про те, що він до 11.11.2023 нібито не знав ОСОБА_3 , проте зазначене не відповідає дійсності. Крім того, ОСОБА_2 лукавить, стверджуючи про те, що ОСОБА_3 був свідком ДТП, тобто перебував на місці ДТП в момент його вчинення та йому відомі обставини ДТП. Апелянт наголошує на тому, що жодних свідків на місці ДТП не було та до учасників ДТП такі особи не підходили.

Також апелянт зазначає, що особа, яка візуально дуже схожа на так званого свідка ОСОБА_3 , прибула на місце ДТП після приїзду поліції - орієнтовно через півтори години після ДТП. Вказана особа, візуально схожа на так званого свідка ОСОБА_3 , давала вказівки ОСОБА_2 , як діяти у відносинах з поліцією, допомагала йому складати пояснення та на його переконання намагалась вплинути на поліцію, з вимогою не складати протокол на ОСОБА_2 . Відносини даної особи із ОСОБА_2 були схожі на відносини між керівником та підлеглим. Наведені обставини можуть бути підтверджені свідками (його колегами та знайомими, які дізнавшись про ДТП, приїхали його підтримати), а також поліцейськими, які складали адмінматеріали, а також іншими доказами, які будуть долучені до матеріалів справи після отримання відповідей на запити.

Крім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції під час допиту свідка було порушено процедуру допиту свідка. Суд, в порушення вимог закону не з?ясував, а так званий свідок, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисник приховали від суду інформацію стосовно стосунків між свідком та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, що в подальшому вплинуло на неналежну оцінку такого доказу, та його врахування під час прийняття постанови, винесеної занаслідками розгляду справи.

Також апелянт зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами, власником автомобіля «Volvo FM8», д.н.з. НОМЕР_1 , є ТОВ «Проектно-виробничий центр «Сервіт». В цей же час, в період з 21.01.2022 по 27.03.2023 ОСОБА_3 був учасником (засновником) ТОВ «ПВЦ «СЕРВІТ». Враховуючи ту обставину, що на кабіні автомобіля «Volvo FM8», д.н.з. НОМЕР_1 великими літерами розміщено логотип «Сервіт», а також відображено доменне ім?я компанії - «www.servit.com.ua», вбачається, що так званий свідок ОСОБА_3 , не міг не знати, що автомобіль «Volvo FM8», д.н.з. НОМЕР_1 належить компанії, учасником якої він був, та в фінансових результатах якої він зацікавлений і на даний момент, оскільки вона має прямий вирішальний вплив на іншу компанію, учасником якої є ОСОБА_3 .. Так, з інформації з ЄДРПОУ вбачається, що ОСОБА_3 на даний момент є кінцевим бенефіціарним власником та засновником ТОВ «ВІ ЕЙ ГРУП» () та його частка, як учасника Товариства становить 33%. Крім того, іншими учасниками ТОВ «ВІ ЕЙ ГРУП» є: ТОВ «Проектно-виробничий центр «Сервіт» (яке є власником автомобіль «Volvo FM8», д.н.з. НОМЕР_3 , водій якого винен у вчиненні ДТП) - розмір частки - 49% - ОСОБА_5 - розмір частки 18%. При цьому ОСОБА_5 є одноособовим власником ТОВ «ПВЦ «СЕРВІТ» Усі наведені вище обставини свідчать про те, що так званий свідок ОСОБА_3 вочевидь є зацікавленою особою у вирішенні даної справи, оскільки дохід компанії, в якій він є кінцевим бенефіціарним власником (ТОВ «ВІ ЕЙ ГРУП»), а відповідно і його дохід, беззаперечно залежить від фінансового стану компанії (ТОВ «ПВЦ «СЕРВІТ»), яка має вирішальний вплив на його компанію.

Крім того, апелянт вказує, що додатковим підтвердженням того факту, що ОСОБА_3 не міг не знати, що він дає показання у справі, яка стосується, в тому числі, його майнового інтересу слугує той факт, що адвокат Литвиненко М.В., який є захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у даному провадженні водночас є представником по ряду справ. Зазначені обставини підтверджуються інформацією з сайту судової влади https://court.gov.ua. Усі наведені вище обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , адвокат Литвиненко М.В. знали про те, що свідок ОСОБА_3 дає показання у справі, яка стосується, в тому числі, його майнового інтересу, та стосується прав і обов?язків компанії, яка має безпосередній вплив на компанію ТОВ «ВІ ЕЙ ГРУП», одним із власників якої він є, та їм було безпосередньо відомо, що такий свідок беззаперечно зацікавлений у результаті розгляду даної справи, оскільки постанова, винесена за наслідками розгляду цієї справи впливає на майнові права і обов?язки ТОВ «НВЦ «СЕРВІТ». Крім того, з наведеного вище можна зробити висновок, що так званий свідок ОСОБА_3 та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 є особами, які пов`язані правовідносинами з ТОВ «НВЦ «СЕРВІТ, а відтак, існують об`єктивні підстави вважати, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були знайомі до 11.11.2023. Проте, вказані особи приховали від суду зазначені обставини, доказів зворотного (факту повідомлення суд про зазначені вище обставини) матеріали справи не містять. Навіть клопотання про допит свідка ОСОБА_3 , викладене у запереченнях ОСОБА_2 проти постанови містить лише номер телефону і адресу так званого свідка.

Апелянт зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що свідок ОСОБА_3 був попереджений судом про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання. Крім того, матеріали справи також не містять доказів на підтвердження того, що свідок отримав пам?ятку про права та обов?язки свідка, а також дотримання судом інших вимог законодавства при допиті свідка. Жодного доказу на підтвердженнязазначених обставини, в тому числі письмових доказів, або звукозапису судового засідання, матеріали справи не містять. та не могли бути прийняті судом до уваги.Таким чином, показання свідка ОСОБА_3 є недопустимим доказом у справі та не могли бути прийняті судом до уваги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його представника - адвоката Мостовенка Ю.В., які просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, доводи ОСОБА_2 та його захисника Литвиненка М.В., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи постанову судді законною та обґрунтованою, допитавши свідка ОСОБА_3 та вислухавши розяснення експерта КНДІСЕ Гутника В.І. , перевіривши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Щодо питання про поновлення строку на оскарження постанови, слід зазначити, що перевіркою матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про дату і місце судового засідання, участі у ньому не приймав та йому не було направлено копію постанови. У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення реалізації права на апеляційний перегляд судового рішення, вважаю, що строк апеляційного оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.12.2023 слід поновити.

З приводу суті апеляційної скарги слід зазначити, що статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП обов`язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.

Таким чином, під час розгляду справи, де особа притягається до відповідальності за ст. 124 КУпАП, належить правильно встановити механізм ДТП та за результатами оцінки усіх доказів по справі зробити висновок чи наявні в діях цієї особи указані в протоколі порушення ПДР України, які перебувають у причинному зв`язку з тими наслідками, що тягнуть за собою адміністративну відповідальність.

Згідно із п.16.6 ПДР України, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 032560 від 11.11.2023, 11 листопада 2023 року о 07 годині 30 хвилин по вулиці Щусєва, 18/14 у місті Києві, водій ОСОБА_2 , керуючи вантажним автомобілем марки «Volvo FM8», д.н.з. НОМЕР_1 , при повороті ліворуч не надав перевагу автомобілю марки «Mitsubishi Colt», д.н.з НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів, тобто порушив вимоги п. 16.6 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

На схемі місця ДТП графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортний засіб, причетний до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження, з підписами учасників ДТП - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.3).

Як слідує з пояснень ОСОБА_2 , наданих одразу після ДТП, 11.11.2023, він виїхавши на перехрестя на вул. Р.Глаголєвих, включив лівий поворот для здійснення маневру ліворуч на вул. Р.Глаголєвих, дочекався коли зустрічний транспортний засіб по вул. Щусєва зупинився, оскільки для них загорілося червоне світло світлофора, то він виїхав на перехрестя для здійснення маневру ліворуч по вул. Р.Глаголєвих. Коли повернув та практично пересік перехрестя, відчув поштовх справа. Вийшовши з автомобіля, побачив, що автомобіль, який рухався по полосі громадського транспорту, і на червоний колір вдарив його автомобіль в праву сторону.

Згідно пояснень, наведених в постанові суду, ОСОБА_2 в суді першої інстанції пояснив, що він 11 листопада 2023 року о 07 годині 30 хвилин, керуючи вантажним автомобілем марки «Volvo FM8», д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Родини Глаголєвих у місті Києві, на перехресті з вулицею Щусєва мав намір здійснити поворот ліворуч у напрямку станції метро «Сирець». Перед виконанням маневру, пересвідчившись у відсутності транспортних засобів на зустрічній смузі руху, на зелений сигнал світлофора почав повертати ліворуч. При цьому, завершуючи маневр, отримав удар у передню праву частину свого автомобіля від автомобілям марки «Mitsubishi Colt», д.н.з НОМЕР_2 , який рухався по вулиці Щусєва у смузі руху міського транспорту на червоний сигнал світлофора. Так, ОСОБА_2 під час виконання вказаного маневру переконався у безпечності свого руху, а також надав перевагу транспортним засобам, які рухалися в зустрічному напрямку прямо, у зв`язку із чим в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що в суді першої інстанції він, мабуть, обмовився коли вказав, що первинно він рухався по вул. Глаголєвих та на перехресті здійснював лівий поворот на вул. Щусєва, а може суд при викладенні пояснень помилився, адже, на скільки він пам`ятає, то він суду повідомляв ту траекторію руху, по якій дійсно рухався, зокрема, рухався він по вул. Щусєва в напрямку ст.м. Дорогожичі, та повертав наліво на вул. Р.Глаголєвих ( колишня вулиця Грекова), як і було відображено на схемі місця ДТП. Більш того, саме про такий рух свідчить кінцеве місцерозташування його транспортного засобу. Так, по вул. Щусєва він рухався в лівій смузі руху, яка передбачає здійснення маневру повороту ліворуч. На перехрестя вул.Щусєва та Глаголєвих він виїхав чітко на зелений сигнал світлофору та зупинився на перехресті в межах своєї смуги руху, щоб впевнитись в можливості здійснення маневру лівого повороту, а саме, контролював рух автомобілів по зустрічних смугах. І лише переконавшись, що автомобілі, що рухались в другій та третій смузі зустрічного руху по вул. Щусева вже зупинились, а автомобілі, що стояли по вул. Грекова з правої по відношенню до нього сторони ще не розпочали рух, він став повертати ліворуч в сторону вул. Р.Глаголєвих. При цьому, інших автомобілів в зустрічному напрямку не було. І в той момент, коли він вже завершував маневр повороту, зовсім неподалік пішоходного переходу, що по вул.Глаголєвих, його авто з правої сторони вдарив автомобіль «Mitsubishi Colt», якого до ДТП він взагалі не бачив, потім з`ясувалось, що цей автомобіль рухався в полосі громадського транспорту, та ще й на його думку на забороняючий сигнал світлофора. Після ДТП, коли він ще сидів в кабіні та діставав документи, які він не втримав і впустив, до нього підійшов якийсь чоловік та сказав, що був безпосереднім свідком ДТП, і залишив номер мобільного телефону та назвав своє ім`я, адже поспішав, та сказав, що в разі необхідності зможе засвідчити все, що бачив. При написанні на місці ДТП письмових пояснень, він номер мобільного телефону та ім`я свідка вказав у поясненнях. Не заперечував того факту, що на місце ДТП приїжджав з роботи керівник, однак це був не свідок ОСОБА_3 , а керівник по автотранспорту - ОСОБА_7 .

Захисник Литвиненко М.В. вказав, що зі схеми ДТП вбачається, що на момент ДТП транспортний засіб ОСОБА_2 вже майже завершив маневр повороту, зокрема, 60 см. у нього залишись до пішохідного переходу по вул. Глаголєвих, відповідно, на момент ДТП ОСОБА_2 , рухаючись по перехрестю повністю був в полі зору ОСОБА_1 , на відміну від останнього і тому ОСОБА_1 повинен був надати Литвиненку М.В. можливість завершити маневр повороту, тим більш, як слідує з показань свідка ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на перехрестя виїзжав на забороняючий сигнал світлофора (чи то жовтий, чи то червоний). Крім того, захисник вказав, що письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, що містяться в матеріалах справи на а. с. 8 від імені ОСОБА_2 писав саме він зі слів останнього, а тому міг щось не зовсім чітко в них відобразити, зокрема де був ОСОБА_2 в той момент, коли до нього підходив свідок.

Як слідує з пояснень ОСОБА_1 , наданих одразу після ДТП, 11.11.2023 він наближався до перехрестя з вул. Грекова, рухаючись зі швидкістю до 70 км/год на зелений сигнал світлофора та трапилось зіткнення з вантажним автомобілем «Volvo» з вини його водія. Вантажний автомобіль «Volvo» рухався по вул. Щусєва з вул. Стеценка, та здійснив маневр повороту ліворуч, не впевнившись в безпечності маневру та не надав перевагу в русі зустрічному транспортному засобу.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він прямував по вул. Щусєва зі станції метро «Сирець» в бік метро «Дорогожичі», дорога була пуста, автомобілів в обох напрямках майже не було. Рухався він в середній смузі руху, при цьому і перша смуга руху (смуга руху громадського транспорту) і третя смуга руху ( швидкісна смуга) були пустими, автомобілів не було. Наближався до перехрестя з вул. Глаголєвих та бачив, що на світлофорі було ввімкнено зелений сигнал світлофору, і орієнтовно на відстані 10 метрів до стоп лінії на світлофорі ввімкнувся миготливий зелений сигнал. Оскільки, швидкість руху у нього була до 70 км/год., та відповідно, зупинитись він би не встиг, він вирішив продовжити подальший рух, в тому числі, здійснити виїзд на перехрестя. В цей же час він побачив вантажний автомобіль «Вольво», який рухався в зустрічному напрямку по вул. Щусєва зі сторони метро Дорогожичі в напрямку метро Сирець, та на перехресті з вул. Глаголєвих виконував поворот ліворуч. ОСОБА_1 уточнив, що приблизно в той час, коли йому ( ОСОБА_1 ) до стоп лінії залишалось орієнтовно 10 метрів, він перший раз звернув увагу на вказаний автомобіль, який на той час стояв на перехресті в межах своєї смуги руху або поміж двома спеціально облаштованими зеленими зонами, а потім, водій вантажного автомобіля несподівано для нього швидко розпочав рух та продовжив здійснювати маневр лівого повороту, рухаючись перпендикулярно напрямку руху його авто.

Побачивши це, він, намагаючись уникнути зіткнення, почав гальмувати, викрутив кермо вправо, змістився правіше, однак, уникнути зіткнення він не зміг. Вказує, що першими на місце ДТП приїхало його керівництво, потім приїхала поліція, а потім на місце ДТП приїхав вже так званий у справі свідок ОСОБА_3 , який перебував на місці ДТП протягом його оформлення, і поїхав вже після екіпажу поліції. На місці ДТП ОСОБА_3 спілкувався з ОСОБА_2 про що саме він не чув, але вони підходили до поліції просили відібрати пояснення, втім їм відмовили. Чи синхронно в обох напрямках вул. Щусєва працюють світлофори він не знає та не бачив, однак, не заперечуючи того факту, що ОСОБА_2 виїхав на перехрестя на дозволяючий зелений сигнал світлофора, вважає, що при здійсненні лівого повороту мав пропустити його авто, яке по відношенню до ОСОБА_2 рухалось в зустрічному напрямку. Вказує, що перехрестя, де сталось ДТП мало по три смуги руху в обох напрямках по вул. Щусєва і по одній в зустрічних напрямках по вул. Р.Глаголєвих. Не заперечує того факту, що ОСОБА_2 до моменту зіткнення проїхав майже все перехрестя, тобто майже всі три смуги в його (ОСОБА_1 ) напрямку, адже зіткнення відбулось на незначній відстані від пішоходного переходу по вул. Глаголєвих, однак, все одно вважає, що оскільки він рухався в зустрічному для ОСОБА_2 . напрямку руху, то ОСОБА_2 зобов`язаний був надати йому перевагу в русі.

Представник Мостовенко Ю.В. звернув увагу, що судом першої інстанції некоректно і неправильно встановлено траєкторію руху автомобіля Вольво, оскільки судом зазначено, що він рухався з вул. Р.Глаголєвих, втім з пояснень ОСОБА_2 безпосередньо після ДТП та схеми ДТП вбачається, що обидва транспортні засоби рухалися по вул.Щусєва на зустріч один одному. Вважає, що на схемі помилково вул. Р.Глаголєвих написали як вул. Грекова. Вул. Р.Глаголєвих перетинає вул. Щусєва, відповідно саме на цьому перехресті трапилась дорожньо - транспортна пригода. Звертав увагу суду на ту обставину, що ОСОБА_2 безпосередньо після ДТП надав одні пояснення, а в суді першої інстанції їх змінив. Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо траєкторії транспортних засобів, що на його переконання є підставою для скасування постанови. Наголошує, що єдиний доказ, на який посилається особа, що притягається до адміністративної відповідальності, є показання свідка ОСОБА_3 , втім він є зацікавленою особою, оскільки він був засновком компанії «Сервіт», яка є власником автомобіля «Volvo FM8», д.н.з. НОМЕР_1 , та на даний час є засновником ТОВ «ВІ ЕЙ ГРУП», відповідно ще одним учасником даного товариства є компанія «Сервіт». Також зазначає, що матеріали справи не містять даних, що свідок ОСОБА_3 попереджався судом першої інстанції про кримінальну відповідальність

Під час апеляційного розгляду за клопотанням ОСОБА_2 та його захисника допитано в якості свідка ОСОБА_3 , якому, відповідно до вимог ст. 272 КУпАП роз`яснено його права та обов`язки та попереджено, відповідно до вимог ст. 384,385 КК України про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та відмову свідка від давання показань. Так, свідок суду пояснив, що дату та чіткий час події він вже не пам`ятає, оскільки з часу ДТП пройшло більше півроку, але точно пам`ятає, що зранку орієнтовно до 08 год. 30 хв. він був безпосереднім свідком ДТП, що сталася за участю автомобілів марки «Volvo» та «Mitsubishi Colt» на перехресті вул. Щусєва та іншої вулиці, назву якої він не знає, але може вказати, що це перше перехрестя від метро Дорогожичі. Свідок вказав, що в день ДТП, який був вихідним днем, він зранку виїхав з місця проживання, зокрема з вул.Саперне поле, заїхав в приміщення офісу, що розташоване на вул. Кирилівська, 85, потім у власних справах поїхав далі. Проїхавши по вул.Теліги, повернув на вул. Щусєва. Рухався на автомобілі «Фіат Добло», в автомобілі був сам. Після виїзду з повороту з вул.О.Теліги на вул.Щусєва він рухався в середній смузі руху з наявних трьох смуг руху. При цьому, інтенсивність руху була не великою, всього в обох напрямках по вул.Щусєва рухалось декілька автомобілів. Справа від нього смуга руху, та що передбачена для руху громадського транспорту була вільною, а чи рухались автомобілі в лівій від нього смузі руху пригадати не зміг. Він рухався з незначною швидкістю, і наближаючись до першого світлофору по вул.Щусєва, відповідно до перехрестя, де трапилось ДТП, орієнтовно на відстані 10 метрів до світлофора почав знижувати ще швидкість руху ( машину пустив накатом), адже на світлофорі побачив жовтий (забороняючий) рух сигнал світлофора, а потім на червоний сигнал зупинився. В цей час на зустрічній смузі руху в третій для того напрямку руху смузі він побачив самоскид, який повертав ліворуч. Чи стояв цей автомобіль в той момент, коли він його побачив, чи рухався з незначною швидкістю в своїй смузі руху свідок вказати не зміг, лише вказав, що в той час, коли він (свідок) почав зупинятись чи повністю зупинився, він побачив, що самоскид почав здійснювати лівий поворот на вулицю, як він сьогодні знає Глаголєвих. Оскільки в цей час самоскид був повністю в його полі зору, він побачив відповідні логотипи та надписи на ньому ТОВ «Сервіт», і зрозумів, що це самоскид вказаного ТОВ. В той час, коли перпендикулярно собі він побачив рух самоскида, він побачив, що в правій від нього (свідка) смузі руху, яка передбачена для руху громадського транспорту рухається легковий автомобіль, який не дивлячись на наявність на перехресті самоскиду, та забороняючого для легкового автомобіля (чи то жовтого чи то червоного) сигналу світлофору, здійснив виїзд на перехрестя, де допустив зіткнення з самоскидом, який на той час закінчував проїзд перехрестя. Зіткнулись вони: легковий автомобіль передньою лівою частиною, а самоскид передньою правою частиною.

Відповідно, побачивши, що в дорожньо - транспортній пригоді задіяне авто ТОВ «Сервіт», в якому він протягом 2023 року був півроку засновником, він об`їхав самоскид зліва, підійшов до водія, якого на той момент ніколи не бачив, та відповідно не знав, і повідомив, що був безпосереднім свідком ДТП та може підтвердити обставини, що бачив, однак, поспішає, тому представившись просто ОСОБА_4 , залишив свій номер телефону, після чого поїхав далі по власним справам. При цьому, водія лекового автомобіля він не бачив. Те, що він має відношення до ТОВ «Сервіт», він водію самоскида не говорив. Вказує, що як свідок він зрозумів, що винуватцем був легковий автомобіль, тому що він виїхав на перехрестя чи то на жовтий, чи то на червоний сигнал світлофора в той час, коли на дозволяючий сигнал світлофора закінчував здійснення маневру лівого повороту водій самоскида. Оскільки він цим перехрестям проїзжав до цих подій неодноразово, то знав, що робота світлофорів на тому перехресті влаштована таким чином, що в той момент, коли у його напрямку загорівся червоний сигнал світлофору, то в зустрічному напрямку, де рухався самоскид, ще якийсь час горить зелений сигнал світлофору, який дає можливість автомобілям, котрі здійснюють поворот ліворуч це зробити.

Свідок, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та відмову від дачі показань, вказав, що з ОСОБА_2 він бачився на місці ДТП вперше, а потім бачились в суді першої інстанції вдруге. Особисто він ОСОБА_2 не знав і не знає.

На запитання представника Мостовенка Ю.В. свідок пояснив, що номер мобільного телефону, яким він користується це контрактний номер, за який до цього часу проплачує ТОВ «Сервіт», яке є групою компаній, куди входить і компанія в якій він на даний час працює. Разом з тим, ця обставина не має значення, адже, оскільки він був безпосередній свідком ДТП, то суду повідомив всі обставини, які вони мали місце в дійсності. Свідок підтвердив, що орієнтовно через півгодини - годину, як він поїхав з місця ДТП, йому на номер мобільного телефону, який він залишив водію самоскиду телефонував представник ТОВ «Сервіт», який приїхав на місце ДТП - ОСОБА_7 , і якому він підтвердив, що дійсно був свідком ДТП та вказав, що безпосередньо бачив.

З роз`яснень, наданих експертом КНДІСЕ Гутніком В.І. на запитання чи з технічної точки зору є сприйнятними показання обох учасників ДТП, та як дії кожного з водіїв в даній ситуації повинні регулюватися вимогами правил дорожнього руху, експерт пояснив наступне. З матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_2 пояснив, що він рухався вантажним автомобілем «Volvo» в крайній лівій смузі руху по вул. Щусєва, яка дозволяє здійснення маневру повороту ліворуч, перетнув стоп лінію на дозволяючий зелений сигнал світлофору, та виїхавши на перехрестя, точніше на перехрещення доріг (ще в межах своєї смуги руху чи в області спеціальних зелених насаджень, які розділяють транспортні потоки) зупинився, щоб пропустити автомобілі, що рухались в зустрічному напрямку. І лише після того, як вказував водій, він побачив, що автомобілі в лівій та середній смугах зустрічного руху зупинились, він розуміючи, що для них загорівся забороняючий сигнал світлофора, а інших автомобілів не було, він розпочав рух для здійснення маневру лівого повороту, і фактично, при його завершенні, відбулась дорожньо - транспортна пригода з автомобілем, який рухався в полосі громадського транспорту та ще й на забороняючий, на думку ОСОБА_2 сигнал світлофора. Такі дії водія ОСОБА_2 , з технічної точки зору, повністю відповідають вимогам Правил дорожнього руху, і тому не можна говорити про порушення водієм вимог інкримінованого, згідно протоколу про адміністративне правопорушення п. 16.6 ПДР України, адже, він виїхав на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора, переконався, що автомобілі в зустрічному напрямку зупинились, відповідно, не має кому надавати дорогу, тому продовжив здійснення маневру повороту з метою забезпечення пропускної здатності перехрестя та на момент ДТП закінчував проїзд перехрестя.

Натомість, показання ОСОБА_1 , як надані на місці ДТП, так і під час апеляційного розгляду в частині параметрів взаємного зближення з автомобілем «Volvo», зокрема, розташування обох автомобілів на момент, коли він побачив авто «Volvo», відстань в цей час між ними, швидкість руху обох транспортних засобів та відстань, яку вони подолали до місця зіткнення, а також пояснення ОСОБА_1 в частині того, що він на момент, коли побачив автомобіль «Volvo» рухався в середній смузі руху з технічної точки зору є неспроможними, оскільки, за час, який подолав ОСОБА_1 з моменту, коли виявив вантажний автомобіль до місця ДТП на швидкості до 70 км/год. він подолав орієнтовно 25-27 метрів, і час складає орієнтовно 1,5 секунд, за вказаний час водій автомобіля «Volvo», який, зі слів самого ж ОСОБА_1 чи то стояв в межах своєї смуги руху чи повільно в ній рухався з метою подальшого здійснення маневру повороту зміг би лише привести механізми в дію та, можливо, розпочати здійснення самого повороту, але не встиг би подолати всю відстань до місця ДТП, зокрема, пересікти передньою частиною автомобіля практично три смуги зустрічного руху, плюс відстань між двома спеціальними острівцями з зеленими насадженнями. З приводу екстренного гальмування ОСОБА_1 та різкого вивороту керма вправо експерт зауважив, що в наявних у справі фотодоказах відсутні ознаки того, що ОСОБА_1 застосовував екстрене гальмування чи маневр відвороту направо, оскільки відсутні сліди гальмування та до того ж, колеса автомобіля в кінцевому його положенні розташовані вздовж кузова. При цьому, автомобіль ОСОБА_1 , зміщений вправо лише внаслідок зіткнення.

Експерт вказав, що на момент дорожньо - транспортної пригоди автомобіль «Volvo» був повністю в полі зору водія авто «Mitsubishi Colt», був для нього небезпекою, яку було очевидно видно, а тому водій вказаного авто, за умови виїзду на перехрестя на зелений миготливий сигнал світлофора повинен був дотримуватись вимог п.п. 12.3, 12.4 ПДР України, вжити всіх заходів аж до повної зупинки.

З приводу причини ДТП - проїзду перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, то експерт відмітив, що згідно циклограми, наявної у справі водій автомобіля «Volvo» рухався в напрямку № 1, водій автомобіля «Mitsubishi Colt», відповідно в напрямку № 2. Початок дозволяючого зеленого сигналу світлофору для обох напрямків є синхронним (включаються одночасно, разом з тим, дозволяючий сигнал світлофора в напрямку № 1 горить на 7 секунд довше, ніж в напрямку № 2, після чого три секунди горить зелений мигаючий, після чого 3 секунди жовтий, а вже потім вмикається червоний забороняючий сигнал світлофора. Так організовано дорожній рух, щоб забезпечити автомобілям, котрі рухаються в напрямку по вул. Щусєва здійснити лівий поворот на вул. Глаголєвих. Ніяким доказом у справі не спростовується факт виїзду автомобіля «Volvo» на перехрестя на дозволяючий зелений сигнал світлофора. При цьому, будь - яких об`єктивних даних, які б свідчили про виїзд іншого водія на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, до якого відноситься і жовтий, і червоний, у справі не має. Лише пояснень свідка у даному провадженні не достатньо з технічної точки зору, експерту для того, щоб зробити висновок про порушення водієм «MitsubishiColt» вимог п.п. 8.7.3 г, е ПДР України. Відповідно, наявний в даній частині доказ у справі - показання свідка ОСОБА_3 повинні оцінюватись судом в сукупності з іншими доказами у справі.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, доходжу висновку про те, що пояснення ОСОБА_2 повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_3 щодо механізму дорожньо - транспортної пригоди, зокрема, в тому, що ОСОБА_2 перед виконанням маневру повороту ліворуч, пересвідчився у тому, що транспортні засоби на зустрічних смугах руху зупинилися, а відтак, не було кому давати дорогу і на зелений сигнал світлофора почав повертати ліворуч, та вже завершуючи маневр в зустрічній смузі громадського транспорту на відстані 60 см. від пішохідного переходу, отримав удар у передню праву частину свого автомобіля від автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

Отже як, правильно встановлено судом першої інстанції, зіткнення транспортних засобів відбулося в той момент, коли вантажний автомобіль «Вольво» вже завершував поворот ліворуч на регульованому перехресті, а тому дії ОСОБА_2 повністю відповідали вимогам п. 16.6. ПДР України.

При цьому, доводи апеляційної скарги з того приводу, що свідка ОСОБА_3 не було на момент ДТП, та з того приводу, що оскільки свідок ОСОБА_3 є колишнім засновником ТОВ «Сервіт», в якому на даний час працює ОСОБА_2 , то він зацікавлений в результатах розгляду справи, то суд апеляційної інстанції відмічає, що ні самим ОСОБА_1 , ні його представником під час апеляційного розгляду не заявлялось клопотання про допит під час апеляційного розгляду тих осіб, які за словами ОСОБА_1 приїздили на місце ДТП на спростування тієї обставини, що ОСОБА_3 був безпосереднім свідком ДТП, та, навпаки, засвідчення того факту, що ця особа приїхала на місце ДТП через деякий час, як про те вказував ОСОБА_1 . А сам факт того, що ОСОБА_3 був в 2023 році одним із засновників ТОВ «Сервіт», проте, не знав самого ОСОБА_2 та не перебував з ним в жодних відносинах, не може ставити під сумнів того факту, що він був очевидцем ДТП, та не може спростовувати показання свідка ОСОБА_3 , надані в тому числі суду апеляційної інстанції під попередження про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показань. При цьому, на запитання представника Мостовенка Ю.В. свідок ОСОБА_3 чітко описав маршрут, яким рухався до ДТП та після, а не зазначення його місце призначення в той день та чіткого часу ДТП пояснив тривалістю часу, що минув з моменту ДТП. При цьому, обставини, як підходив до ОСОБА_2 свідок ОСОБА_3 були встановлені під час апеляційного розгляду. До того ж, ОСОБА_2 не заперечував, що після ДТП до нього під`їжджав дійсно працівник ТОВ « Сервіт» - начальник по транспорту ОСОБА_11 , який був присутнім під час складання матеріалів по справі.

Враховуючи сукупність наявних доказів у справі, доходжу висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, та вірно прийнято рішення про відсутність в діях водія ОСОБА_2 невідповідностей п. 16.6 ПДР України, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, та як наслідок, закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Помилкове зазначення в оскаржуваній постанові судом назв вулиць при описанні траекторії руху ОСОБА_2 не свідчить про неправильність прийнятого рішення вцілому та не є безумовною підставою для його скасування.

Оскільки відповідно до вимог Кодексу про адміністративні правопорушення, суд проводить розгляд справи в межах протоколу про адміністративне правопорушення, суд в даному випадку не вправі вдаватись до оцінки дій водія ОСОБА_1 при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 .

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання потерпілого ОСОБА_1 - задовольнити.

Поновити потерпілому ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.12.2023 року.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 07.12.2023, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал