Справа № 462/6274/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 жовтня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючої судді Постигач О.Б., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 31.07.2024 о 10:50 год у м. Львові на пл. Двірцевій, 1 на автомобілі Volkswagen, р.н.з. НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів як таксі без наявної ліцензії, чим порушив ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» та ч. 1 ст. 164 КУпАП.

У суд ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак в матеріалах справи містяться його письмові пояснення, в яких він зазначає, що він не вчиняв правопорушення. Звертає увагу на те, що в протоколі було дописано дату вчинення адміністративного правопорушення, що є порушенням, оскільки інспектором мав бути складений новий протокол, а відтак даний протокол має ознаки службового підроблення. Також вказує на те, що розгляд справи проводить некомпетентним судом, оскільки після повернення справи з дооформлення справа знову була передана раніше визначеному складу суду, що не відповідає Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України №814 від 20.08.2019.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 Гаталяк М.Я. дав пояснення аналогічно наведеним у письмових поясненнях ОСОБА_1 та зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази надання ОСОБА_1 послуг перевезення. Пояснив, що в цей день ОСОБА_1 привіз до Головного вокзалу м. Львова свою знайому, коштів з неї ніяких не брав. Також звертає увагу суду на відсутність доказів систематичності інкримінованих ОСОБА_1 дій. Просить справу закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника, оглянувши відеозаписи з нагрудних камер спостереження працівників поліції, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тобто, з вказаних норм вбачається, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 1 статті 164 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до ч.1 ст.58 Господарського Кодексу України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

За визначенням, наведеним у ч.1 ст.3 Господарського Кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з ч.1 ст.42 Господарського Кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до п.24 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів внутрішнім водним, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Зі змісту ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» вбачається, що основним критерієм для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1ст. 164 КУпАП є відсутність дозволу на перевезення, ліцензії та свідоцтва про підприємницьку діяльність при обладнанні автомобіля знаком «Таксі».

В судовому засіданні були оглянуті відеозаписи працівників поліції, з яких встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen, р.н.з. НОМЕР_1 , який обладнаний відповідним розпізнавальним ліхтарем, що відносить його до таксі, а особа, яка таким автомобілем керує, набуває ознак суб`єкта господарювання, відтак повинна бути у встановленому законом порядку зареєстрована як фізична особа підприємець та мати при собі ліцензію перевізника.

Посилання адвоката на те, що для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 164 КУпАП необхідне встановлення в діях фізичної особи ознак здійснення ним підприємницької діяльності, яка у тому числі має містити ознаки систематичності, суддя визнає безпідставними.

З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП вбачається, що до адміністративної відповідальності може бути притягнена фізична за провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження такої діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону. В даній диспозиції не передбачено, що таку особу може бути притягнено до адміністративної відповідальності лише у разі систематичного порушення порядку провадження господарської діяльності.

Твердження про те, що ОСОБА_1 коштів за перевезення від пасажирки не отримував, не спростовують зазначене в протоколі правопорушення та його відповідальність.

Отже, сам по собі факт вчинення особою адміністративного правопорушення щодо здійснення провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання та без одержання необхідної ліцензії на провадження цієї діяльності, становить склад правопорушення, за який передбачена відповідальність за ч. 1ст. 164 КУпАП.

Разом з тим, неточності щодо дати складання протоколу суд вважає опискою, яка є несуттєвою, та не впливає на обставини справи та не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Інші зазначені у письмових поясненнях обставини, а саме щодо розгляду справи некомпетентним судом були розглянуті суддею Залізничного районного суду м. Львова Палюх Н.М., при вирішенні заяви про відвід судді.

Оскільки переконливих доводів, які безумовно спростовували б обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення і були б підставами для закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 КУпАП, при розгляді справи не встановлено, суд дійшов висновку про залишення клопотання захисника ОСОБА_2 про закриття провадження у справі без задоволення.

З врахуванням вищенаведеного, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП.

Доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 суду не надано.

За таких обставин, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає, що на нього має бути накладено стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст .40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень без конфіскації грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн судового збору.

Роз`яснити, що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч.2 ст.308 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Постанову може бути оскаржено протягом 10-ти днів до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова з дня винесення постанови.

Повний текст постанови складено 09.10.2024.

Суддя: Постигач О.Б.

Оригінал постанови