ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/5933/23 Головуючий суддя І інстанції Даниленко Т. П.
Провадження № 33/818/1256/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Антоненка І.М. на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 05 липня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 07.07.2023 року о 06 год. 55 хв. ОСОБА_1 в с. Васищеве Харківського району Харківської області, вул. Орешкова, 14, керував транспортним засобом «Самсунг», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, а саме: водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі захисник Антоненко І.М. просив скасувати судову постанову та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилався на те, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, що потягло необґрунтоване, передчасне застосування санкцій ст. 130 КУпАП, не сприяв повному, об`єктивному її розгляду, а тому, вважав, що постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. Також зазначав, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а тому не є суб`єктом цього правопорушення. Вважав, що відеозапис не може бути долучений як доказ, оскільки не встановлено на який пристрій здійснювався цей відеозапис.

Поряд з цим захисник Антоненко І.М, просив поновити йому пропущений строк для подачі апеляційної скарги, оскільки в судовому заданні в суді першої інстанції ані ОСОБА_1 ані захисник участі не приймали, а зі змістом оскаржуваної постанови ознайомилися лише з Єдиного реєстру судових рішень 12.07.2024 року. Апеляційну скаргу подали 18.07.2024 року, про що свідчать відомості поштового зв`язку.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права оскарження судових рішень, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника Антоненка І.М. в інтересах ОСОБА_1 .

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Антоненко І.М. не з`явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до відомостей доповідної записки секретаря судового засідання Гуржія І. вбачається, що під час виконання доручення щодо повторного повідомлення учасників провадження про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, 07.10.2024 року за допомогою засобів телефонного зв`язку ним було повторно повідомлено апелянта про дату, час та місце розгляду його апеляційної скарги. Під час телефонної розмови, захисник Антоненко І.М. повідомив, що він та ОСОБА_1 дійсно повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, однак просив розглянути його апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 та без його участі.

Враховуючи наведене, а також вимог ст.ст. 268, 271 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 без його участі та без участі ОСОБА_1 , враховуючи відомості та докази, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості, як на докази, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння; направленні на огляд водія; письмових поясненнях свідків; відеозаписі, який був долучений працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 07.07.2023 року керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

Зі змістом цього протоколу ОСОБА_3 був ознайомлений, про що свідчать його власноручні підписи у відповідних графах цього протоколу (арк. 1).

Тобто ОСОБА_1 знав, що стосовно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Поряд з цим, відповідно до вимог ст. 267 КУпАП відсторонення від керування транспортними засобами, а також огляд на стан алкогольного сп`яніння може бути оскаржено у вищестощий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосовував ці заходи, або до суду.

Належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не зверталися із позовом до суду в порядку КАС України на дії працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції під час складення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі зазначено, що працівники поліції у час, який зафіксований у протоколі, незаконно себе поводили стосовно ОСОБА_1 , чим порушили вимоги чинного законодавства.

Однак, ОСОБА_1 скориставшись правом на залучення захисника, не скористався правом оскарження дій працівників поліції під час складення ними протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього та матеріалів, які були долучені до нього.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу та відсутність будь-яких рішень відповідних компетентних органів щодо неправомірності дій працівників поліції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в цьому протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу, а такі твердження захисника розцінює як обраний спосіб захисту для уникнення ОСОБА_1 відповідальності.

Крім того, в матеріалах справи міститься відеозапис події за участю ОСОБА_1 (арк. 11), з відомостей якого об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків повідомив працівників поліції, що саме він керував автомобілем та куди саме він рухався.

Крім того, в матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_1 (арк. 4), відповідно до відомостей яких вбачається, що він керував своїм автомобілем Самсунг з Васищево в сторону Безлюдівки і його зупинили працівники поліції для перевірки документів.

Отже такі відомості, поза розумним сумнівом, свідчать про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, тобто був водієм.

Крім того, відповідно до відомостей письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що працівники поліції склали стосовно нього протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він вживав напередодні пиво та з порушенням згоден.

Відповідно до відомостей відеозапису вбачається, що працівники поліції у присутності двох свідків, запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки з використанням газоаналізатору Драгер або в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Працівники поліції роз`яснили, що у зв1язку з відмовою стосовно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП.

Такі відомості відеозапису об`єктивно узгоджуються з відомостями письмових пояснень ОСОБА_1 , а також з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Зокрема, відповідно до відомостей письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (арк 5,6) вбачається, що в їх присутності 07.07.2023 року працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки з використанням алкотестеру Драгер або в медичному закладі, на що останній відмовився.

З відомостей відеозапису вбачається, що на місці події були присутні два свідки, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що їх пояснення є об`єктивними та відповідають дійсності, оскільки саме вони були безпосередніми очевидцями відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, з відомостей письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що працівниками поліції він був відсторонений від керування транспортними засобами, а його автомобіль залишився на місці його зупинки.

Крім того, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки.

З відомостей цього відеозапису об`єктивно вбачається, що цей відеозапис стосується подій за участю ОСОБА_1 , які зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому такі твердження захисника є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника Антоненка І.М. задовольнити, поновивши йому пропущений процесуальний строк апеляційного оскарження постанови судді Харківського районного суду Харківської області від 05 липня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Антоненка І.М. залишити без задоволення.

Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 05 липня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков