Провадження №: 3/752/6290/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2024 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли

відУправління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання - АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер - НОМЕР_1
за участі ОСОБА_1 , захисника Осадька О.О.,

ВСТАНОВИВ:

04.07.2024 о 15:50 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Chrysler, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вул. В. Касіяна, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Hyundai, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. "б" п. 2.3, п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями, надалі по тексту - Правила дорожнього руху), за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

При цьому, дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_1 вчинив, керуючи вищевказаним транспортним засобом в указані дату і місці, вчинив у стані алкогольного сп`яніння, що доводиться належними, достовірними доказами та визнається самим водієм, огляд якого на стан алкогольного сп`яніння з його згоди було проведено в встановленому законом порядку на місці з застосуванням спеціального технічного засобу - газоаналізатора Alcotest 6820 (прилад № ARJL-0246). Результат тесту з показником 2,74 % проміле роздруковано на пристрої Drager mobile printer № ARJH-0213.

Своїми діями порушив п. "а" п. 2.9 постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 "Про Правила дорожнього руху" (зі змінами та доповненнями, надалі по тексту - Правила дорожнього руху), за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, ст. 124 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Таке порушення тягне за собою адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Статтею 130 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції у виді штрафу для водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Подія та склад адміністративних правопорушень та наявність вини у діях ОСОБА_1 у порушенні ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП доводяться його особистими визнавальними поясненнями та матеріалами, поданими уповноваженим органом, де міститься:

- протоколи про адміністративне правопорушення від 04.07.2024 серії ААД № 968589 та № 968588 (прийнято в які доказу в частині з мотивів, що будуть наведені нижче), складені відносно ОСОБА_1 за порушення ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, які за формою та змістом відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 06.11.2015 № 1376;

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.07.2024, в якій містять відповідні виміри, місце розташування транспортних засобів на дорозі, місце зіткнення, дорожня розмітка та ін.;

- письмові пояснення ОСОБА_2 від 04.07.2024;

- письмові пояснення свідка ОСОБА_1 від 04.07.2024;

- письмові пояснення свідка ОСОБА_3 від 04.07.2024;

- роздруківка з приладу Drager mobile printer від 04.07.2024, яким зафіксовано вимір 2,74 % проміле в організмі за наслідками проведення перевірки ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу - газоаналізатора Alcotest 6820;

- акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складений відносно ОСОБА_1 та містить його підпис;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- відеозаписи з нагрудної камери співробітників Національної поліції України (записані на лазерний диск), які були переглянуті і досліджені судом (суддею) під час розгляду справи на робочому комп`ютері в залі судового засідання.

Наявними матеріалами підтверджується, що при складанні протоколів від 04.07.2024 особу ОСОБА_1 встановлено на підставі посвідчення водія, йому роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності відбудеться у Голосіївському районному суді міста Києва. обидва протоколи водій підписав без зауважень щодо порядку їх оформлення, змісту, форми та ін.

Установлення події та складу адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП відбулося відповідно до приписів ст. 266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015.

Поряд з викладеним суд (суддя) не погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_1 саме за ч. 4 ст. 130 КУпАП, про що вказано у протоколі про адміністративне правопорушення № 968588, адже він перебував у стані алкогольного сп`яніння до початку керування автомобілем, що доводитися його особистими поясненнями, наданими в суді, його письмовими поясненнями, складеним на місці документування події адміністративного правопорушення та відеозаписами, які надійшли від Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції.

Так, ОСОБА_1 пояснив, що підробляє ремонтом авто, працює на хазяїна. 04.07.2024 він був вихідний та з 9-ї по 10-у ранку вже випивав зі знайомими важкий алкоголь у себе під домом на Лятошинського. Йому зателефонували зі станції технічного обслуговування та вимагали забрати (відігнати) з ремонту авто Chrysler, керівництво також вимагало це зробити. Він приїхав до гаражів, що розташована станція технічного обслуговування, сів за кермо авто Chrysler і коли виїжджав з території гаражів, то ненароком зачепив автомобіль Hyundai. Водій та пасажири авто Hyundai зажадали надвисоку ціну за усунення подряпин, він не міг з нею погодитися, а тому вони викликали поліцію. Поки чекали поліцію, він додатково випис напій "Лонгер", що не слабоалкогольним напоєм та він якого спеціальний технічний прилад, які застосовували до нього поліцейські, об`єктивно не міг показати результат сильного алкогольного сп`яніння.

Захисник ОСОБА_1 просив перекваліфікувати дії його підзахисного за ч. 1 ст. 130 КУпАП, адже останній не є таким, що вживав алкогольні напої після настання дорожньо-транспортної пригоди.

Аналіз пояснень ОСОБА_1 та їх співставлень з відеозаписами, вказує на правдивість тверджень водія про перебування у стані алкогольного сп`яніння до того, як він сів за кермо автомобіля Chrysler, що, зокрема вбачається з висловлювань водія автомобіля Chrysler, його зневажливого та агресивного ставлення до ОСОБА_1 . Тоді як належних і достовірних доказів того, що ОСОБА_1 вживав алкоголь після настання дорожньо-транспортної пригоди до протоколу про адміністративне правопорушення не приєднано.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 КУпАП вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) ч. 1 ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

У силу ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди в Україні застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 53 рішення у справі "Гурепка проти України").

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дотримуючись принципу правової визначеності, який є складовою принципу верховенства права, держава повинна зробити текст закону легко доступним; вона також зобов`язана дотримуватись законів, які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю; передбачуваність означає, що закон має бути, за можливості, проголошений наперед (до його застосування) та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку.

Зважаючи на викладене, кваліфікація дій ОСОБА_1 у цій справі підлягає зміні у бік покращення становища особи з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому останній притягається до адміністративної відповідальності за протоколом № 968588 саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_1 визнається винним у порушенні п. "б" п. 2.3, п. 13.1 "а" п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, до нього слід застосувати передбачене законодавством адміністративне стягнення, при накладенні якого судом (суддею) враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан, а також приписи ст. 36 КУпАП, якими унормовано, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Обставини за ст. 35 КУпАП України не встановлено. Обставиною, яка пом`якшує відповідальність визнається щире каяття, визнання вини.

Враховуючи загальні правила накладення стягнення суд (суддя) вважає за належне застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн за порушення за ст. 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян за порушення за ст. 124 КУпАП, що становить 850,00 грн.

Остаточне визначення виду і тривалості стягнення визначається за правилами та положення ст. 36 КУпАП, тобто за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Підстав для повернення протоколів про адміністративне правопорушення від 19.01.2023, так само як і підстав для закриття провадження у справі не встановлено.

У порядку ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 33-35, 40-1, 130, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Стягувачем за цією постановою державний орган, за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

Боржником за цією постановою є особа, яка притягається до адміністративної відповідальності (анкетні дані, що видалося за можливе установити, наведені в вступній частині постанови).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 307 КУпАП, якими встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу (п`ятнадцять днів з дня вручення постанови), постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя О.В. Бушеленко