Справа № 307/4293/24
Провадження № 3/307/1991/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бряник М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №024632 від 14.09.2024 року вбачається, що 14.09.2024 року близько 14 год. 00 хв. прикордонним нарядом "Група реагування" на напрямку №261 прикордонного знаку в межах прикордонної смуги (територія Тячівського району Закарпатської області) на відстані 500 метрів від лінії державного кордону, було виявлено громадянина України ОСОБА_1 при спробі незаконного перетину державного кордону з України до Румунії, поза пунктами пропуску через державний кордон, чим порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що вину не визнає. Пояснив, що того дня знаходився на залізничному вокзалі в м. Тячів куди мав прибути потяг Запоріжжя-Солотвино. Прийхав щоб зустріти свою дружину. Після чого працівниками прикордонної служби його було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 для встановлення наявності військово облікових документів. Вказує, що жодних документів щодо адміністративного правопорушення не підписував, наміру незаконно перетинати державний кордон поза пунктами пропуску у нього ніколи не було, так як з 2022 року проживає та працює в м. Тячів.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, виходячи з наступного.

З письмових пояснень інспектора прикордонної служби 3 категорії - майстра відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ОСОБА_2 вбачається, що останній 14 вересня 2024 року в період часу з 13 год. 30 хв. по 14 год. 30 хв. перебував у прикордонному наряді "Контрольний Пост". близько 14 год. 00 хв. під час перевірки напрямку №254 прикордонного знаку, прикриття тилових підступів до наряду "Контрольний пост" де було виявлено мешканця м. Дніпро, в ході перевірки якого спрацював профіль ризику №3 2024 01 (спроба незаконного перетину кордону). Виявлений громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мав усні інструкції щодо перетину державного кордону через р. Тиса в подальшому до країн ЄС. Перебував без військово-облікових документів в прикордонній смузі, чітких відповідей куди прямує надати не міг.

При цьому, вказані пояснення містяться розбіжності з обставинами викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення. З цих пояснень вбачається, що перевірку було здійснено на напрямку №254 прикордонного знаку, однак у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 № ЗхРУ024632 від 14.09.2024 року зазначено, що громадянина ОСОБА_1 було виявлено на напрямку №261 прикордонного знаку.

Разом з тим, ні з вказаного пояснення ні протоколу адміністративного правопорушення не можливого встановити в який саме спосіб вказана особа здійснювала спробу незаконного перетину та взагалі чи мала місце така спроба.

З долучених до матеріалів справи доказів та пояснень ОСОБА_1 вбачається, що дана особа не мала наміру незаконного перетину державного кордону України. Разом з тим вбачається, що дана особа перебувала на залізничному вокзалі і очікувала приїзду своєї дружини з м. Запоріжжя, що підтверджується поданою копією посадочного документа №000В473F-F3D1-F1C3-0001 (а.с.12).

Згідно копії довідки переселенця №2114- від 25.04.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований як внутрішньо переміщена особа та проживає за адресою АДРЕСА_2 (а.с.13).

З копії витягу з додатка Резерв+ вбачається, що громадянин ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

Згідно тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 06.09.2023 року ОСОБА_1 вбачається, що такий призваний комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 та зарахований у запас (а.с.15).

Аналізуючи в сукупності письмові пояснення інспектора прикордонної служби ОСОБА_2 , слід констатувати, що з цих пояснень не можливо встановити, де саме відбувалося затримання. Саме ж по собі, викладене в протоколі обвинувачення, існування у ОСОБА_3 наміру незаконно перетнути кордон, які не визначені у способі такого виїзду, не може свідчити про вчинення спроби перетину державного кордону затриманою особою.

Посадовою особою, яка складала протокол про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, обставин щодо місця його виявлення не враховано, хоч таке є основними доводами наявності у ОСОБА_3 умислу на спробу незаконного перетину кордону.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 та ст. 252 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади. Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №024632 від 14.09.2024 року та долучені до нього матеріали справи, вважаю, що спроба перетину ОСОБА_1 будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, не доведена оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази, що свідчать про спробу перетину ним кордону. Будь-яких інших доказів, які б надавали можливість стверджувати про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

З контекстного аналізу зазначених вимог закону випливає, що висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

З урахуванням наведених обставин, вважаю, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУп

Керуючись ст. ст. 247 п. 1, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду на протязі десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя М.М. Бряник