Код суду 233 № 233/5265/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Леміщенко О.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділу поліції №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи не відоме, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

20 вересня 2024 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №128336 від 13 вересня 2024 року, складений поліцейським ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області старшим сержантом поліції Смаженком В.В.

Відповідно до інформації, викладеної у протоколі, 13 вересня 2024 року о 09-20 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом CHERRY TIGGO д.н.з. НОМЕР_1 на 32 км автодороги Слов`янськ-Донецьк-Маріуполь в стані алкогольного сп`яніння.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином на 10-20 год. 03 жовтня 2024 року шляхом направлення SMS-повідомлення відповідно до його заяви, яке йому було доставлене, що підтверджується інформацією з Автоматизованої системи документообігу суду; а також на 10-00 14 жовтня 2024 року під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та шляхом направлення SMS-повідомлення відповідно до його заяви, яке йому було доставлене, що підтверджується інформацією з Автоматизованої системи документообігу суду; клопотання про відкладення розгляду справи або про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не надав, про причини неявки в судове засідання суду не повідомив.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 , достовірно знаючі про те, що відносно нього здійснюється провадження про притягнення його до адміністративної відповідальності, свідомо ухилявся від участі у цьому провадженні, не вживав заходів для реалізації своїх передбачених законом прав та обов`язків як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, умисно ухилявся від явки до суду, у зв`язку з чим визнано за можливе розглянути справу у його відсутність.

Дослідивши протокол та додані до нього докази, встановлено наступне.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції…

Пункт 2.9.а ПДР вказує, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння та оформлення результатів огляду передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України за №1413/27858 від 11 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 6, 7 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків або лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Відповідно до пункту 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року N 1452/735, зазначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 3 Розділу 1 Інструкції вказано, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За приписами п. 7 Розділу 3 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Слід звернути увагу, що Конституція України встановлює, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Разом з цим, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, передбачено інші правила, ніж ті, що визначено у відповідному акті законодавства України, то згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року "Про міжнародні договори України", ст. 3 Закону України від 23 червня 2005 року "Про міжнародне приватне право" застосовуються правила міжнародного договору.

За приписами ст. 2 Закону України «Про міжнародний договір» міжнародний договір України - укладений у письмовій формі з іноземною державою або іншим суб`єктом міжнародного права, який регулюється міжнародним правом, незалежно від того, міститься договір в одному чи декількох пов`язаних між собою документах, і незалежно від його конкретного найменування (договір, угода, конвенція, пакт, протокол тощо);

Відповідно до пункту 5 статті 8 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974 року (в редакції з урахуванням доповнень і змін, внесених Європейською угодою від 01.05.1971 року, яка доповнює Конвенцію про дорожній рух від 08.11.1968 року,) в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються водіння під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові відповідно до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

Тобто, мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг на літр повітря, що видихається, або ж 0,25 проміле.

Враховуючи положення ст. 9 Конституції України, статті 26 Віденської конвенції, міжнародно-правовий принцип сумлінного виконання міжнародних зобов`язань, при здійсненні правосуддя слід вважати, що існує пріоритет міжнародного договору України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, над національним законом та іншими актами законодавства, крім Конституції України.

Тобто, якщо таким міжнародним договором встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України, а тому необхідно вважати, що максимальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння повинна становити не менше 0,25 мг на літр повітря, що видихається, або ж 0,25 проміле.

На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП надано наступні докази:

- інформація, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№128336 від 13 вересня 2023 року;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 вересня 2024 року;

- копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «ALKOTEST 6810» №ARCD 0437(чинне до 01 серпня 2025 року);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 13 вересня 2024 року та роздруківку про результати тестування ОСОБА_1 приладом «ALKOTEST 6810» №ARCD 0437, проведеного 13 вересня 2024 року о 09-38 год., тест №1240, результат позитивний 0,24 проміле;

- відеозапис.

Виходячи з цього, показання спеціального технічного засобу, отримані за результатом проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння (0,24 проміле), є меншими за максимально допустиму межу вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння, встановлену міжнародним договором України (0,25 проміле).

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи викладене, суддя доходить висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскілки показання спеціального технічного засобу, отримані за результатом проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння (0,24 проміле), перебувають у допустимих межах вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння, встановленої міжнародним договором України (0,25 проміле).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.

Таким чином, у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя О.О. Леміщенко