Справа № 188/1823/24
Провадження № 3/188/1129/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року Суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Бурда П.О.,

розглянувши в смт Петропавлівка Дніпропетровської області матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від відділення поліції № 3 Синельниківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працює, посвідчення водія НОМЕР_1 , притягнутого за ст.124 КУпАП,

за участю ОСОБА_1 ,

адвоката Маіляна А.С.,

встановив:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 591830 від 30.06.2024 (далі - протокол про адміністративне правопорушення) зазначено, що водій ОСОБА_1 30.06.2024 о 19 годині 48 хвилин в с. Петрівка Синельниківського району Дніпропетровської області по вул. Миру біля будинку № 1, керуючи транспортним засобом «ВАЗ-217030» державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом, не переконався в безпеці цього маневру, внаслідок чого здійснив наїзд на металевий вказівник з назвою вулиці. В результаті ДТП автомобіль та металевий вказівник отримали механічні пошкодження.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, свою вину не визнав, пояснив, що він не керував автомобілем, а приїхав на ньому в якості пасажира, а керував його кум. Коли під`їхала поліція, автомобіль не рухався, кум пішов у своїх справах, а ОСОБА_1 чекав його біля автомобіля. Факт пошкодження металевого вказівника вулиці він заперечив, вказав, що на автомобілі немає ніяких пошкоджень від нібито наїзду на цей вказівник, який стояв у траві.

Вивчивши докази, наявні у матеріалах справи, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд зазначає таке.

Відповідно до приписів ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

За диспозицією ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність.

Таким чином, доказуванню підлягає:

1) факт того, що особа є учасником дорожнього руху;

2) факт порушення цією особою правил дорожнього руху;

3) факт пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна;

4) наявність причинного зв`язку між порушенням цією особою правил дорожнього руху і пошкодженням транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене п.п. 10.9 Правил дорожнього руху України та ст. 124 КУпАП, зазначено, що проводилася відеофіксація, не зазначено інших доказів винуватості ОСОБА_1 , не вказано свідків чи потерпілих.

У цьому протоколі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 від пояснень та підпису відмовився.

Єдиним доказом вини ОСОБА_1 , доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, є рапорт чергового відділення поліції № 3 Синельниківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, який зроблений на підставі повідомлення особи, що склала протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

За приписами пунктів 4 та 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відеозапис правопорушення до суду не наданий, в матеріалах справи відсутній.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини та ст. 62 Конституції України та ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях правової позиції, за якою суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи відсутність достатніх та взаємоузгоджених доказів факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху та пошкодження внаслідок цього вказівника вулиці, провадження у справі слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У разі закриття провадження у справі судовий збір відповідно до приписів ст. 40-1 КУпАП не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 40-1, 124 , 245, 251, 252, 280, 284, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за відсутністю і події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд.

Суддя П. О. Бурда