ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8586/24Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 33/817/639/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю:

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, адвоката Матвіяса А.Б.., на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 серпня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 06 квітня 2024 року о 22 год. 44 хв. в м. Тернополі по вулиці Над Ставом, 16 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Lexus RX350, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alkotest 6810 №ARCD-0524 (повірка дійсна до 12.12.2024), що підтверджено тестом № 3579 від 06.04.2024 результат огляду становить 0,58 проміле. З результатом даного огляду ОСОБА_1 був не згідний, проте від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у КНП Тернопільський обласний медичний центр соціально небезпечних захворювань Тернопільської обласної ради з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Матвіяс А.Б., вважає дану постанову необґрунтованою, ухваленою з порушенням норм процесуального права, та неправильного застосування норм матеріального права та неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що транспортний засіб Lexus RX350, державний номерний знак НОМЕР_1 , зупинено працівниками поліції без належних на те підстав, що суперечить положенням ст.35 ЗУ Про національну Поліцію, а тому всі подальші дії працівників поліції після незаконної зупинки транспортного засобу є незаконними, а докази, що отриманні після незаконної зупинки повинні вважатись недопустимими.

Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що місцем вчинення правопорушення є вулиця Над Ставна в м. Тернополі, однак такої вулиці в місті Тернополі немає.

Зазначає, що огляд поліцейським ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був незаконним, а тому для укриття своїх протиправних дій працівники патрульної поліції у протоколі про адміністративне правопорушення добавили ще одну ознаку алкогольного сп`яніння - запах алкоголю, про яку на місці проведення огляду не зазначили.

Стверджує, що відсутні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що слугувало підставою зупинки та докази зупинки транспортного засобу працівниками поліції, крім того рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 01.05.2024 року, постанову ЕНА № 1843769 від 07.04.2024 року скасовано.

Звертає увагу, що зізнання дружини ОСОБА_1 про вживання останнім вина не є беззаперечним фактом перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Звертає увагу, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 пройшов у закладі охорони здоров`я о 00 год 35 хв 07.04.2024 року самостійно, тобто в межах двох годин з часу незаконної зупинки, оскільки працівники патрульної поліції не дозволяли спочатку відвести додому двох малолітніх дітей, після чого останній був готовий їхати з працівниками поліції у медичний заклад.

Зазначає, що відсутність працівників патрульної поліції при проведенні медичного огляду ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я жодним чином не вплинула на його результати.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 серпня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисник адвокат Матвіяс А.Б. належним чином повідомлялися апеляційним судом про дату, час та місце розгляду справи, проте в судове засідання повторно не з`явилися.

Натомість захисником особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокатом Матвіясом А.Б. направлено до суду клопотання, відповідно до якого просить розглядати справу без його участі та без участі ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За наведених обставин вважаю за можливе розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №630014, 06 квітня 2024 року о 22 год. 44 хв. в м. Тернополі по вулиці Над Ставом, 16 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Lexus RX350, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alkotest 6810 №ARCD-0524 (повірка дійсна до 12.12.2024), що підтверджено тестом № 3579 від 06.04.2024 результат огляду становить 0,58 проміле. З результатом даного огляду ОСОБА_1 був не згідний, проте від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у КНП Тернопільський обласний медичний центр соціально небезпечних захворювань Тернопільської обласної ради з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Протокол про адміністративне правопорушення в цілому відповідає вимогам ст.256 КУпАП, неправильне зазначення місця вчинення правопорушення, а саме назви вулиці, на що посилається апелянт, є технічною помилкою, яка не перешкоджає достовірно ідентифікувати місце вчинення правопорушення і не могла вплинути на законність постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Зокрема, даними відеозаписів працівниками поліції зафіксовано зупинку транспортного засобу марки Lexus RX350, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 за порушення ПДР, а саме водій здійснив виїзд на зустрічну смугу руху на дорозі, де є дві смуги руху в одному напрямку.

Також в матеріалах справи міститься копія постанови серії ЕНА №1843769 від 07.04.2024 року про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП.

Відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу поліцейським повідомлено водієві ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, після чого запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці, на що ОСОБА_1 погодився та пройшов огляд, однак із результатом був не згідний. У зв`язку з цим йому було запропоновано пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я, згідно вимог чинного законодавства, від чого ОСОБА_1 відмовився, після чого відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КупАП.

Доводи сторони захисту про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, що слугувало підставою зупинки та доказів зупинки транспортного засобу працівниками поліції і, відповідно, недопустимості всіх інших доказів по справ, є непереконливі.

Апеляційний суд не погоджується з такими доводами сторони захисту, оскільки досліджені судом матеріали провадження підтверджують наявність у працівників поліції, за обставин відображених у матеріалах справи, підстав для перевірки водія транспортного засобу ОСОБА_1 .

Окрім того, на думку суду, скасування постанови про накладення адмінстягнення ЕНА № 1843769 КУпАП з мотивів, наведених у рішенні суду від 09.05.2024 року, не перешкоджає суду першої та апеляційної інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення за ст.130 ч1 КУпАП, дослідити законність дій працівників поліції щодо фіксації правопорушення, яке полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, саме по собі є самостійним складом правопорушення і доведеність факту вчинення цього правопорушення не залежить від того, чи були у поліцейських підстави зупиняти транспортний засіб. Тому доводи апелянта і в цій частині є необґрунтованими.

Щодо доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 не міг поїхати у медичний заклад з працівниками поліції, оскільки у автомобілі були малолітні діти, а тому огляд пройшов самостійно, що є юридично законним, апеляційний суд констатує наступне. Наданий ОСОБА_1 висновок щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №234 від 07.04.2024 є неналежним доказом та не може бути прийнятий судом, як такий, що отриманий в порушення процедури та у непередбачений законом спосіб. (а.с.45).

Окрім того, вказаний документ не може бути доказом відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки протокол відносно нього складено за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто за порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху, а не за вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає в керуванні транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта з приводу того, що огляд поліцейським ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був незаконним, а тому для укриття своїх протиправних дій працівники патрульної поліції у протоколі про адміністративне правопорушення добавили ще одну ознаку алкогольного сп`яніння - запах алкоголю, про яку на місці проведення огляду не зазначили, апеляційний суд вважає безпідставним з огляду на наступне.

Порядок огляду особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, врегульований також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Так, відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги стосовно неправомірних, провокаційних дій працівників поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП судом не приймаються, як не підтверджені жодними аргументованими доказами.

Твердження сторони захисту про необхідність виклику в судове засідання лікаря КНП Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань, яким проводився огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння за його заявою, а також про витребування із вказаного медичного закладу медичних документів, створених за результатами огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, про що він ставить питання у поданих до апеляційного суду клопотаннях, вважаю безпідставними з огляду на те, що водій притягнутий до відповідальності не за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а саме за відмову від прохолодження такого огляду на вимогу працівника поліції, що є самостійно підставою для відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, а також порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 серпня 2024 р. відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Матвіяса А.Б. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя