Справа №345/5588/24
Провадження № 3/345/1438/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.10.2024 року м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Онушканич В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера, громадянина України, за ч. 3 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 25.09.2024 року о 10:00:00 в м. Калуш по вул. Хіміків керував автомобілем марки ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР.

ОСОБА_1 прибув в судове засідання і йому була вручена пам`ятка про права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Перед судовим засіданням він ознайомився з матеріалами справи про адмінправопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Визнав, що дійсно в час та місці, які вказані в протоколах, він керував автомобілем і був зупинений працівниками поліції. Йому не було відомо, проте, що постановою держвиконавця його обмежили в праві керування транспортними засобами. Також в нього не було ознак алкогольного сп`яніння і через це він не бажав проходити огляд на стан сп`яніння ні на місці зупинки автомобіля чи в закладі охорони здоров`я. Просить врахувати, що він має статус учасника бойових дій і статус особи з інвалідністю, та не притягувати його до адмінвідповідальності.

Заслухавши позицію сторони захисту, дослідивши протокол і додані до нього докази (в т.ч. відеозапис), вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доводиться:

1) відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 136389 від 25.09.2024 р. в якому зафіксовані подія і обставини справи та в повному обсязі, чітко викладена суть обвинувачення відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП. Даний протокол складений уповноваженою на те особою відповідно до вимог КУпАП. ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у Калуському суді. В нього було тимчасово вилучено посвідчення водія і видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. Підпис в протоколі свідчить про те, що ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом протоколу. У письмових поясненнях ОСОБА_1 вказав, що «випив 100 грам вина і відказався від проходження освідчення» (а.с. 1);

2) актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксований факт відмови проходження огляду водієм на стан сп`яніння, а також зафіксовані ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені поліцейським: різкий запах алкоголю з порожнини рота (а.с. 3);

3) направленням від 25.09.2024 р. на огляд водія в заклад охорони здоров`я КНП «Калуська ЦРЛ» з метою виявлення стану сп`яніння, яке підтверджує, що працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я у зв`язку із виявленими ознаками сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Проте водій відмовився (а.с.4);

4) актом відсторонення особи від керування транспортним засобом водія ОСОБА_1 з метою усунення небезпеки (а.с.6);

5) копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатор Alkotest 6810, виробник Дрегер Сейфті АГ і Ко. КГаА, яке чинне до 04.10.2024, що свідчить про справність газоаналізатора і наявність такого в працівників поліції (а.с.7-8);

6) рапортом інспектора СРПП Калуського РВП Сімків С.І., в якому викладено обставини події, які стали підставою для складання протоколу про адмінправпорушення відносно ОСОБА_1 (а.с.13);

7) відеозаписом, який наявний на долученому до протоколу диску. На відео зафіксовано як рухається автомобіль ВАЗ і зупиняється на вимогу поліцейських. За кермом цього автомобіля перебуває ОСОБА_1 , який визнає, що напередодні вживав алкогольні напої. Працівник пропонує водію пройти огляд на стан сп`яніння. Проте, на неодноразові пропозиції працівника поліції ОСОБА_1 відмовляється проходити огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки за допомогою спеціального приладу, так і в медичному закладі. Працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Працівник поліції складає протокол про адмінправопорушення та ознайомлює водія з його змістом (а.с. 12).

Переглянуті у судовому засіданні відеозаписи суд визнає належними та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку, здійснені працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів та надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, оскільки на них зафіксовано обставини події, а саме керування транспортним засобом, пропозиція працівників поліції водію транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та відмова водія від проходження такого огляду.

Таким чином, вважаю, що в матеріалах справи достатньо доказів, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Такі докази долучені до протоколу в оригінальному виді і сумнівів не викликають.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процитована норма законодавства не містить виключень і не передбачає можливості відмовитись від законної вимоги поліцейського з будь-яких (поважних чи не поважних) причин. В тому числі не має значення причина зупинки поліцейськими транспортного засобу. Суд зауважує, що в даному випадку пропозиція працівників поліції була небезпідставною, адже водій сам зазначив, що день перед тим вживав алкогольний напій.

ОСОБА_1 як водій транспортного засобу повинен знати вимоги ПДР України та правові наслідки за їх свідоме невиконання.

Дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Призначаючи стягнення ОСОБА_1 у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, слід врахувати характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного, обставини справи, особу правопорушника, його майновий стан та з метою виховання останнього і запобіганню вчинення нових правопорушень, накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Окрім того на розгляд до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №136410 від 25.09.2024 року, в якому зазначено, що 25.09.2024 року о 10.00 год. в м. Калуш по вул. Хіміків ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , будучи обмеженим у праві керування транспортними засобами постановою ДВС, провадження 53847472 від 27.04.2017 року чим порушив п.2.1а ПДР.

В судовому засіданні судом було досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №136410 від 25.09.2024 року та додану до нього незасвідчену копію постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15.01.2024, винесену заступником начальника Калуського ВДВС у Калуському районі Івано-Франківської області ОСОБА_2 .

Дослідивши протокол і додані до нього матеріали, приходжу до наступних висновків.

У ст. 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція частини третьої статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

На переконання суду, таке правопорушення може бути вчинене за наявності з боку особи вини у формі умислу. Тобто притягнення водія до адмінвідповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП можливе у випадку доведення того факту, що він свідомо керував транспортним засобом знаючи, що відносно нього встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

В даному випадку матеріали справи про адмінправопорушення не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 свідомо порушував встановлені відносно нього обмеження.

Не зважаючи на те, що у КУпАП протокол про адміністративне правопорушення віднесений до виду доказів вини правопорушника, суд вважає, що це суперечить принципу верховенства права і протокол не може бути доказом вини особи, а лише актом адміністративного звинувачення.

Протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати єдиною підставою для притягнення особи до адмінвідповідальності, без наявності інших належних, допустимих, об`єктивних і неспростовних доказів вини особи у вчиненні адмінправопорушення.

Долучена до протоколу про адмінправопорушення копія постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15.01.2024, якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 345/973/17, жодним чином не засвідчена, що викликає сумніви в її достовірності.

Також матеріали справи не містять жодних даних які б підтверджували, що державний виконавець належним чином довів до відома боржника зміст такої постанови.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від необхідності доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Частина 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами. Адже таке право є важливим для особи і дозволяє їй заробляти кошти для задоволення своїх життєвих потреб.

В постанові КАС ВС від 08.07.2020 року (справа № 463/1352/16-а) вказано, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведення невинуватості цієї особи.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, враховуючи, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх, допустимих і переконливих доказів того, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом знав, що відносно нього встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, то вважаю, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, провадження в справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 126 КУпАП слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю 2-ї групи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283-285 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначити стягнення у вигляді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, за наступними реквізитами: отримувач ГУК в Ів.-Франк.об/Ів.-Фран.о/ 21081300, код отримувача (ЄДРПОУ)- 37951998, банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.), номер рахунку (IBAN) - UA0009001.

На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у вищенаведений строк, у порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу, що складає 34000 грн. 00 коп.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Володимир ОНУШКАНИЧ