справа № 361/9925/24
провадження № 3/361/4745/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2024 м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Сіренко Н.С., розглянувши матеріали, що надійшли з Броварського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за ст.185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 744682 від 26.09.2024 ОСОБА_1 26.09.2024 о 15-01 годині за адресою: Київська область, Броварський район, с. Богданівка, вул. Садова, будучи водієм ТЗ на вимогу поліцейського не пред`явив відповідні документи, чинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у скоєнні ним інкримінованого адміністративного правопорушення заперечив та пояснив, що він переганяв трактор, який був пошкоджений внаслідок воєнних дій та потребував ремонту, під`їхали працівники поліції та попросили документи на трактор, ОСОБА_1 пояснив, що документи є в наявності, однак у нього вдома, що знаходиться неподалік, після чого до поліцейський почав складати протокол про адміністративне правопорушення, на що ОСОБА_1 почав обурюватися, а працівники поліції безпідставно застосували відносно нього фізичну силу, надягнули кайданки та склали протокол про злісну непокору працівникам поліції, чого насправді не було.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Лобок О.А. в судовому засіданні просить суд закрити дану справу, так як в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та просить долучити до матеріалів справи виключно позитивну характеристуку з місця проживання ОСОБА_1 , та копії документів, посвідчуючих право власності на трактор колісний та посвідчення тракториста-машиніста ОСОБА_1 .

За змістом статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких посадова особа у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні доводи адвоката Лобка О.А. та пояснення ОСОБА_1 , дійшов висновку, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки, в порушення вимог ст. 251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного доказу вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених в протоколі, а протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є єдиним доказом на доведення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 185 КУпАП.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП до матеріалів справи долучені наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 744682 від 26.09.2024 про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, із зазначенням суті учиненого адміністративного правопорушення «будучи водієм ТЗ на вимогу поліцейського не пред`явив відповідні документи, чинив злісну непокору законній вимозі поліцейського»; в поясненнях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначено «Я ОСОБА_1 вважаю це свавіллям з боку поліції і нема законних підстав»;

- пояснення ОСОБА_1 про відмову від будь-яких пояснень згідно ст. 63 Конституції України, які не містять підпису останнього чи запису про відмову від підпису;

- рапорт поліцейського ВРПП Броварського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_2 щодо відмови водієм трактора колісного МТЗ-82 н.з. НОМЕР_1 надати відповідні документи на трактор і посвідчення машиніста-тракториста, до невідомого було застосовано фізичну силу та спеціальний засіб кайданки та доставлено до Броварського РУП для встановлення особи, після чого складено матеріали на ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 185 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Отже для притягнення особи до відповідальності за непокору працівникам поліції потрібна наявність одночасно таких умов:

-поліцейський має бути при виконанні службових обов'язків;

-непокора має бути злісною (тобто правопорушник має не виконувати вимоги, які наполегливо та неодноразово озвучені працівником поліції);

-вимога поліцейського має бути правомірною.

Недотримання хоча б одного із наведених критеріїв унеможливлює притягнення особи до адміністративної відповідальності за невиконання вимог поліцейського.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути конкретизовано, які саме законні вимоги були висунуті працівниками поліції і в чому саме проявляється злісність непокори.

Між тим, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 744682 від 26.09.2024, в ньому всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, не конкретизовано суть адміністративного правопорушення в розумінні диспозиції ст. 185 КУпАП, оскільки не вказано яку наполегливу, неодноразово повторену вимогу чи розпорядження працівника поліції відмовився виконувати ОСОБА_1 та в чому конкретно полягає чи виражається злісна непокора законній вимозі поліцейського.

Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 26.06.1992 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Однак із формулювання суті адміністративного правопорушення, яка наведена в протоколі вбачається, що вимога поліцейського щодо пред`явлення для перевірки посвідчення водія не була пов`язана з порушенням останнім громадського порядку, а була висунута як до водія транспортного засобу.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.000666.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).

Зокрема в розділі 2 ПДР закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Так, відповідно до п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а за приписами п. 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п.2.1 ПДР.

Аналогічні положення закріплені і у статті 16 Закону України «Про дорожній рух», а саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія і реєстраційний документ на транспортний засіб.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у п. 2.1 ПДР документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Разом з тим, непред`явлення особою, яка керує транспортним засобом працівнику поліції для перевірки посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, становить собою об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП, при цьому в матеріалах справи наявна постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26.09.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосовано стягнення у виді 425,00 грн. штрафу за те, що він 26.09.2024 о 15-01 годині по АДРЕСА_2 керував трактором без відповідних документів.

Будь-яких доказів злісної непокори ОСОБА_1 законній вимозі чи розпорядженню працівника поліції до протоколу не додано, свідки даної події відсутні, відеозапис з бодікамери до матеріалів справи не додається.

Це в свою чергу свідчить про те, органом, яким 26.09.2024 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 744682, не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому суддя наголошує, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (VastbergataxiAktiebolagandVulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що "…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень".

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. При цьому суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу правопорушення, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведені подія та вина особи, прирівнюється до доведеної невинуватості цієї особи.

За вказаних вище обставин, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП є недоведеним, а, відповідно, коли вина особи не була доведена належними доказами, поза розумним сумнівом, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 185, 247, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 10 діб з моменту її винесення.

Суддя Н. С. Сіренко