Справа № 489/6679/24
Провадження № 3/489/2561/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Постанова

іменем України

04 жовтня 2024 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Гриненко Михайло Вікторович, розглянувши матеріали справи, що надійшли з Управління патрульної поліції в Херсонській області, про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР1 №116187 від 22.08.2024, 22.08.2024 о 18.28 год. в м. Миколаєві водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "VOLKSWAGEN GOLF", д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Маршала Василевського, зі сторони вул. Чкалова в напрямку вул. Кузнецької, в порушення пунктів 2.3"б", 16.11 Правил дорожнього руху України, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», внаслідок чого здійснив виїзд на вул. Пограничну та допустив зіткнення з транспортним засобом "HYUNDAI SONATA", д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по вул. Пограничній зі сторони вул. Садової в напрямку проспекту Миру. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 при розгляді справи в суді свою вину в інкримінованому порушенні визнав частково та вказав, що дійсно, керуючи автомобілем «Фольксваген», на перехресті нерівнозначних доріг не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 ПДР та допустив зіткнення з транспортним засобом «Хюндай», який рухався по головній дорозі. Крім того, вказав, що під час виїзду на перехрестя з вул. Пограничною його оглядовість була обмежена, оскільки на вказаному перехресті здійснювалися роботи, через що був наявний насип землі та бетонні блоки, які обмежували йому видимість перехрестя та транспортних засобів, які рухалися з правого боку від нього по вул. Пограничній. Також вважав, що в діях іншого учасника ДТП також наявні порушення вимог ПДР, оскільки він перевищив обмеження швидкості руху 40 км/год, яке діяло на вказаній ділянці дороги.

Крім того, подав клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи для встановлення швидкості руху іншого транспортного засобу під час ДТП та встановлення можливості запобігти зіткнення. При цьому зазначив, що особисто до експертів з метою проведення вищевказаної експертизи не звертався.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся. До суду не подавав клопотань про відкладення розгляду справи, надіславши пояснив, що за вказаних у протоколі обставин, керуючи автомобілем «Хюндай», рухався по головній дорозі по вул. Пограничній м. Миколаєва, де на перехресті з другорядною дорогою по вул. Маршала Василевського інший автомобіль, під керуванням ОСОБА_1 , здійснив з ним зіткнення.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності, дослідивши матеріали, що знаходяться у справі (протокол про адміністративне правопорушення; схему місця ДТП; письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; повідомлення слідчого; довідку УПП в Миколаївській області; переглянувши відеозапис обставин ДТП та дослідивши фотозображення місця ДТП), суддя дійшов таких висновків.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 2.3«б» ПДР України встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Дорожнім знаком 2.1 Дати дорогу визначено, що водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Оцінивши сукупність досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов висновку, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, дійсно порушила правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень водіїв учасників ДТП, відеозапису обставин зіткнення транспортних засобів та фотозображень місця ДТП суддею однозначно встановлено, що в момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 на автомобілі «Фольксваген» рухався по другорядній дорозі по вул. Маршала Василевського в м. Миколаєві та перед перехрестям з головною дорогою по вул. Пограничній не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 Дати дорогу, який був розміщений перед вказаним перехрестям за його напрямком руху та був добре видимий для нього, внаслідок чого виїхав на перехрестя з вул. Пограничною, по якій в той час рухався автомобіль «Хюндай» під керуванням ОСОБА_2 по головній для нього смузі руху, та допустив зіткнення правою передньою частиною керованого ним автомобіля «Фольксваген» в ліву передню частину автомобіля «Хюндай». Внаслідок вказаного зіткнення автомобіль «Хюндай» розвернуло вправо, що вказує на те, що саме автомобіль під керуванням ОСОБА_1 допустив зіткнення з автомобілем «Хюндай», який в той момент вже знаходився на перехресті. Натомість автомобіль під керуванням ОСОБА_1 внаслідок зіткнення практично не змінив напрямок свого руху, незначно змістившись лівіше, що, у свою чергу, спростовує його твердження про те, що саме автомобіль «Хюндай» здійснив зіткнення з його автомобілем, а не навпаки.

Вказане також підтверджується схемою місця ДТП, яка підписана обома водіями учасниками дорожньо-транспортної пригоди без зауважень, на якій зафіксовано, що в момент місце зіткнення вищевказаних транспортних засобів автомобіль «Хюндай» виїхав на перехрестя та проїхав 6,4 м від його початку.

Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_1 здійснив виїзд на перехрестя з другорядної дороги на головну в той момент, коли по ній уже рухався інший транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 .

При цьому, твердження ОСОБА_1 про те, що в момент зіткнення інший водій ОСОБА_2 міг порушувати вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 40 км/год», суддя оцінює критично, оскільки, по-перше, під час судового розгляду не було встановлено перевищення швидкості руху в населеному пункті водієм ОСОБА_2 .

По-друге, з наданого ОСОБА_1 відеозапису вбачається, що дійсно на ділянці дороги по вул. Пограничній м. Миколаєва, по якій рухався автомобіль «Хюндай» під керуванням ОСОБА_2 , був встановлений дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 40 км/год». Проте, згідно з абз. 9 п. 3.45 ПДР, зона дії знака 3.29 поширюється від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Натомість з досліджених доказів встановлено, що зіткнення транспортних засобів відбулося на перехресті вулиць Пограничної та ОСОБА_3 на відстані 6,4 м від його початку, що, у свою чергу, свідчить про те, що для водія автомобіля «Хюндай» ОСОБА_2 закінчилася дія дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 40 км/год» в момент початку його виїзду на перехрестя, у зв`язку з чим він не міг порушити, рухаючись на перехресті в момент ДТП зі швидкістю більшою, ніж 40 км/год, вимоги вказаного дорожнього знаку, тим самим перевищивши встановлене вказаним знаком обмеження швидкості руху.

Крім того, з відеозапису вбачається, що дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 40 км/год» був встановлений разом із знаком 1.32 «Пішохідний перехід», та на відео зафіксовано, що пішохідний перехід, позначений відповідною дорожньою розміткою, знаходився після вказаних дорожніх знаків за певну відстань до початку перехрестя вул. Пограничної з вул. Маршала Василевського, у зв`язку з чим водій ОСОБА_2 проїхав вказаний пішохідний перехід задовго до виїзду на перехрестя з вул. Маршала Василевського.

Також суддя критично оцінює пояснення ОСОБА_1 , як намагання уникнути адміністративної відповідальності, про те, що він здійснював виїзд з другорядної дороги на головну поступово, пересвідчуючись у відсутності інших транспортних засобів, які могли рухатися по головній дорозі по вул. Пограничній, оскільки такі пояснення повністю спростовуються дослідженим відеозаписом, на якому однозначно зафіксовано, що після виїзду на перехрестя автомобіля «Хюндай», автомобіль під керуванням ОСОБА_1 виїхав на перехрестя раптово зі сталою швидкістю, не здійснюючи будь-якого намагання пересвідчитися у відсутності інших транспортних засобів та не пропускаючи їх, та допустив зіткнення з автомобілем «Хюндай», змінивши його напрямок руху праворуч.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 щодо необхідності призначення судової автотехнічної експертизи, суддя виходив з того, що, по-перше, в ході судового розгляду сукупність досліджених доказів однозначно та поза розумним сумнівом доводить той факт, що саме ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом та рухаючись по другорядній дорозі, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та не дав дорогу транспортному засобу, що під`їжджав до нерегульованого перехрестя по головній дорозі та безпосередньо вже виїхав на нього, та допустив з ним зіткнення, у зв`язку з чим ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 16.11 ПДР.

По-друге, суддя здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення саме відносно ОСОБА_1 , якому інкримінується порушення правил дорожнього руху, що призвело до вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, та вказаним протоколом іншому учаснику ДТП ОСОБА_2 не інкримінується порушення вимог ПДР, у зв`язку з чим суддя не може на власний розсуд виходити за межі складеного протоколу та відшукувати докази встановлення винуватості іншого водія у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, щодо якого протокол про адміністративне правопорушення не складався.

По-третє, навіть, якщо припустити гіпотетичне перевищення швидкості руху водієм автомобіля «Хюндай» (чого в даній дорожній обстановці не встановлено) в момент його виїзду з вул. Пограничної на перехрестя з вул. Маршала Василевського, то це жодним чином не свідчить про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні розглядуваної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки саме останній, не виконавши вимоги дорожнього знаку 2.1 ПДР та порушивши вимоги п. 16.11 ПДР, на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, та допустив з ним зіткнення.

Крім того, ознайомившись 12.09.2024 з матеріалами судової справи та отримавши додаткові матеріали з органу Національної поліції, ОСОБА_1 мав достатньо часу та можливостей для самостійного залучення ним експерта (спеціаліста) для проведення автотехнічної експертизи (дослідження) для вирішення заявлених ним у клопотанні питань, з`ясування яких, на переконання суду, не є обов`язковим при розгляді даного протоколу та встановлення винуватості саме ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, однак не зробив цього та не надав будь-яких доказів щодо неможливості залучення ним експерта самостійно.

Також справа призначалася до розгляду двічі на 24.09.20204 та 04.10.2024, оскільки ОСОБА_1 подавав відповідну заяву про відкладення судового розгляду, та, на переконання судді, заявляючи клопотання про призначення експертизи, останній намагався затягнути розгляд протоколу в межах встановлених ст. 38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення, щоб уникнути накладення відповідного стягнення на нього.

Крім того, відповідно до ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

У зв`язку з викладеними обставинами, суддя дійшов висновку про необґрунтованість клопотання ОСОБА_1 про призначення судової автотехнічної експертизи та відмовив в його задоволенні.

Крім того, при розгляді протоколу встановлено, що ОСОБА_1 також порушив вимоги п. 2.3.«б» ПДР, що виразилося у тому, що, під`їжджаючи по вул. Маршала Василевського до перехрестя з вул. Пограничною, він не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, яка полягала в обмеженні для нього видимості проїзної частини по вул. Пограничній через наявність насипу землі та бетонних конструкцій з правого боку за напрямком його руху (про що ОСОБА_1 зазначив в судовому засіданні та поданому суду клопотанні), у зв`язку з чим, через допущену ним неуважність та протиправну недбалість не пересвідчився в тому, що з правого боку від нього по головній дорозі по вул. Пограничній до перехрестя наближається інший транспортний засіб, та допустив виїзд на перехресті та зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 .

Таким чином, встановлені суддею обставини вказують на наявність вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні інкримінованого їй правопорушення поза розумним сумнівом та своїми діями вона вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Враховуючи особу, яка притягується до адміністративної відповідальності (вперше притягується), частково визнала свою вину, обставини вчинення адміністративного правопорушення, яке не має характеру умисного, вважаю за доцільне накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з особи, на яку накладено стягнення, підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

Керуючись статтями 252,266,280,283,284,285 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн (який підлягає сплаті та перерахуванню за такими реквізитами: отримувач коштів: Миколаївське ГУК /Микол. обл./21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37992030, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081300, рахунок отримувача: UA0014001).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок (який підлягає сплаті та перерахуванню за такими реквізитами: отримувач: ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106, рахунок отримувача: UA0026001).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно зі ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.В. Гриненко