Справа № 447/1829/24 Головуючий у 1 інстанції: Друзюк М.М.
Провадження № 33/811/1240/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Неофіти Дмитра Богдановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 01 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в користь держави у розмірі 605,60 гривень.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 , 17.06.2024 о 16 год 10 хв на автодорозі Т-149 «Миколаїв-Жидачів-Калуш» Стрийського району, Львівської області 1 км керував транспортним засобом марки «Volvo CX-90» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме (запах з порожнини рота, порушена координація рухів, нечітка вимова) від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі відмовився, повторно протягом року водій вчинив порушення, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на такі доводи: не було роз`яснено прав передбачених ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що є порушенням права на захист; не було об`єктивної сторони правопорушення, а саме відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі; до матеріалів справи не додана довідка про повторність вчинення адміністративного правопорушення, тому наявність правопорушення за ч. 2 ст. 130 є недоведеною; відсутні відомості про відсторонення водія від керування т/з шляхом передачі керування іншого водія.

Наголошує, що наявний у матеріалах справи відеозапис є недопустимим доказом, який сформований всупереч вимогам Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, оскільки не є повним та безперервним.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення від 17.06.2024 р. є недопустимим доказом, адже був складений з порушенням норм ч. 1 2 ст. 256 КУпАП через відсутність інформації про свідків.

Звертає увагу на те, що на відеозаписі з матеріалів справи зображено, що ОСОБА_1 після зупинки його т/з надав згоду на проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі шляхом відібрання біологічної речовини, проїхав з поліцейськими до закладу МОЗ та здав сечу на лабораторне дослідження, але проведено не було.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції, призначене на 27 вересня 2024 року ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причину неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від такого не надходило, натомість захисник адвокат Неофіта Д.Б. не заперечував проти можливості розгляду справи без участі підзахисного, тому, неявка ОСОБА_1 , відповідно до приписів ч. 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши виступ захисника адвоката Неофіти Д.Б. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 823710 (а.с.1); направленням на огляд водія на стан сп`яніння від 17.06.2024 (а.с.3); актом огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4); відеозаписом події, долученим до матеріалів справи (а.с.7); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 52 від 17.06.2024, ОСОБА_1 від обстеження за допомогою газоаналізатора відмовився, натомість здав біологічне середовище сечу (а.с.2); витягом з бази Armor, відповідно до якого ОСОБА_1 постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 12.12.2023, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с.6).

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя, відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП, повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги про те, щовідеозапис є недопустимим доказом, оскільки такий не є повним та безперевним, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому, зокрема, зафіксовано момент відмови ОСОБА_1 від процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, водію неодноразово роз`яснювались його права та специфіка процедури як працівниками поліції, так і працівниками медичного закладу, які намагались провести огляд згідно Інструкції, відтак аргументи про відсутність відмови та порушення вимог не відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутні відомості про відсторонення водія від керування транспортним засобом, шляхом передачі керування іншого водія також не спростовує наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Покликання апелянта щодо того, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні свідки є безпідставними з огляду на вимоги ч. 2 ст. 266 КУпАП, відповідно до яких під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказаних вимог Закону, працівниками поліції було дотримано у повному обсязі, оскільки було застосовані технічні засоби відеозапису та матеріали відеозапису були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. За наслідками апеляційного розгляду не встановлено істотних процесуальних порушень, як з боку працівників поліції під час складання адміністративного матеріалу, так і судом першої інстанції під час судового розгляду, які були б підставою для скасування постанови суду та звільнення особи від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються наведеними вище доказами.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Твердження апелянта про інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки склад вчиненого адміністративного правопорушення знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, при апеляційному перегляді не встановлено.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 01 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк