Провадження № 3/127/6772/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Жмудь О.О., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшли матеріали про вчинення ОСОБА_1 , правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 114306 від 19.08.2024, 19.08.2024 о 07:00 м. Вінниця, вул. Пирогова, 109В, водій ОСОБА_1 керував тз Skoda Rapid, д.н.з. НОМЕР_2 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога в КНП ЦТЗ «Соціотерапія «ВОР». Висновок лікаря, чим порушив п. 2.9а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що його автомобіль стояв припаркований на узбіччі, коли до нього підійшли працівники поліції. Перевірили документи, оглянули машину, але жодних порушень виявлено не було. Однак коли ОСОБА_1 здійснював рух по вул. Д. Білоконя його наздогнали працівники поліції та запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що останній погодився. ОСОБА_1 зазначив, що наркотичні речовини не вживає, однак перебуваючи у лавах ЗСУ, отримав важке поранення, та іноді приймає знеболюючі препарати.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, з дослідженням наявних у ній доказів, прийшов до наступних висновків.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до положень ч. ч. 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з пп. а) п. 2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, до протоколу додано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.08.2024, висновок КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР №0800 від 19.08.2024, з якого слідує, що 19.08.2024 о 08 год. 00 хв. останній перебував у стані наркотичного (морфін, фенциклідін) сп`яніння, а також відеозаписи події з портативного відео-реєстратора поліцейських №470750.

З відеозаписів, долучених до матеріалів справи, вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 стояв припаркований на узбіччі дороги, коли до нього підійшов працівник поліції, перевірив документи, провів поверхневу перевірку автомобіля і його особистих речей. Жодних порушень виявлено не було.

Повертаючись з заправки, працівник поліції побачив як ОСОБА_1 виїхав з місця стоянки та вирішив зупинити його. Після чого працівники поліції наздогнали ОСОБА_1 , пояснили що спілкувались з ним раніше, провели поверхневу перевірку, виявлено нічого не було, але під час спілкування були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. На запитання працівника поліції чи вживає наркотичні речовини ОСОБА_1 пояснив, що не вживає, оскільки отримав важке поранення і контузії на війні. Водієві було запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження огляду, на що останній погодився, перепаркував свій автомобіль та сів у службовий автомобіль. Огляд проводився у лікаря нарколога, висновок лікаря позитивний.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до ст. 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України про «Національну поліцію» (далі Закон) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

На противагу законному розслідуванню ЄСПЛ визначає провокацію як ситуацію, коли задіяні агенти працівники органів правопорядку або особи, що діють на їх прохання не обмежуються суто пасивним розслідуванням протиправної діяльності переважно в пасивній формі, а здійснюють на особу певний вплив, провокуючи її скоїти правопорушення, яке вона в іншому випадку не вчинила б, з метою зафіксувати його, тобто отримати доказ і розпочати кримінальне переслідування (рішення ЄСПЛ у справі Раманаускас проти Литви від 5 лютого 2008 року).

В ході дослідження обставин події суд приходить до висновку, що збоку працівників поліції мала місце провокація до вчинення діяння, що має ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки, не зважаючи на наявність у них підозри про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, коли автомобіль стояв на узбіччі дороги не повідомили йому про це, однак дочекавшись, коли водій буде рухатись транспортним засобом, зупинили його та повідомили про підозру.

Також, у разі виявлення ознак сп`яніння поліцейські зобов`язані були відсторонити особу від керування транспортним засобом, відповідно до положень статті 266 КУпАП, попри це, працівники поліції дозволили ОСОБА_1 проїхати за кермом для того щоб припаркувати автомобіль, що також ставить під сумнів реальність виявлених у нього ознак сп`яніння.

Таким чином, працівники поліції не обмежились встановленням фактичних обставин події, які склались об`єктивно, а діючи всупереч ч. 1 ст. 8, п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону про «Національну поліцію», здійснили на особу певний вплив та спровокували вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, яке вона не вчинила або могла не вчинити в іншому випадку.

Згідно з позиціями ЄСПЛ, суспільні інтереси не можуть виправдовувати використання доказів, що отримані внаслідок провокації правоохоронних органів.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, усі докази, отримані внаслідок провокації правоохоронних органів, слід визнавати не допустимими, оскільки вони отримані внаслідок істотного порушення права людини на справедливий судовий розгляд, що закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ Баннікова проти Росії від 4 листопада 2010 року).

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом.

За даних обставин, усі додані уповноваженою службовою особою до протоколу про адміністративне правопорушення, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, докази слід вважати недопустимими, як такі, що отримані внаслідок провокації правоохоронного органу та істотного порушення права людини на справедливий судовий розгляд.

Таким чином, належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відсутні.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 10, 130, 247, 251, 252, 280, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.О. Жмудь