Справа №587/1546/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Степаненко О. А.
Номер провадження 33/816/241/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 вересня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 587/1546/23 за апеляційною скаргою захисника ШЕВЧЕНКА Д. С. на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 20.10.2023, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

захисника адвоката Шевченка Д. С.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник ШЕВЧЕНКО Д. С. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, оскільки він не перебував у стані будь-якого сп`яніння, наркотичних засобів не вживав та не вживає взагалі, пропозиція поліцейського пройти огляд є незаконною, оскільки жодних ознак сп`яніння у ОСОБА_2 виявлено не було та останньому не повідомлялось про їх наявність, огляд на місці зупинки т/з не проводився, добровільної згоди на медичний огляд у лікарні не надавав, а був вимушений їхати з поліцейськими під тиском. Заклад, до якого возили поліцейські був невідомим та знаходився занадто далеко, під час огляду водія поліцейський не був присутній, лікаря взагалі не було, а була особа, яка не відрекомендувалася, лабораторне дослідження не проводилось, висновок не вручався і відеозапис не вівся взагалі.

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 20.10.2023 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17000 грн із позбавленням права керування т/з строком на три роки та з оплатним вилученням т/з. Стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 536,80 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2 12.06.2023 о 13:45 в с. В. Сироватка по вул. 8 Березня поблизу буд. 106, Сумського району, керував т/з VOLKSWAGEN TRANSPORTER, д. н. з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1104 від 12.06.2023, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР.

Вислухавши доводи захисника Шевченка Д. С., який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 167412 від 20.06.2023, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що водій ОСОБА_2 керував т/з в стані наркотичного сп`яніння, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, а саме:

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» від 12.06.2023, згідно якого ОСОБА_2 перебував у стані наркотичного сп`янінні;

- відеозаписами подій, якими підтверджуються обставини зупинки т/з під керуванням ОСОБА_2 , виявлення поліцейськими у останнього ознак наркотичного сп`яніння, проходження огляду в закладі охорони здоров`я зі згоди водія.

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому в протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані наркотичного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не давав згоду на проходження огляду в закладі охорони здоров`я, а поїхав до закладу охорони здоров`я під тиском поліцейських, то вони не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи відеозаписами, згідно яких під час перевірки документів у поліцейського виникли підозри про перебування водія у стані наркотичного сп`яніння, а тому він висловив вимогу пройти огляд для перевірки такого стану. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди ОСОБА_2 в закладі охорони здоров`я.

Не є слушними і твердження захисника про те, що лікар не був присутній під час проведення огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки в матеріалах справи міститься складений відповідно вимог законодавства медичний висновок з особистим підписом лікаря-нарколога. При цьому законодавством України про адміністративні правопорушення не передбачено обов`язку поліцейського фіксувати перебіг огляду лікарем водія на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Будь-яких інших обґрунтованих доводів, які б підтверджували порушення вимог чинного законодавства при розгляді судом першої інстанції даної справи про адміністративне правопорушення у скарзі не наведено та доказів на спростування висновків судді районного суду апеляційному суду не надано, а водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), а кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, який повинен контролювати свій т/з таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку (п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що поліцейським при складанні відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього. При цьому вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення містить всі обов`язкові елементи, які закон встановлює до змісту протоколу (ст. 256 КУпАП), зокрема суть правопорушення (об`єктивна сторона) керування особою т/з у стані сп`яніння, конкретний пункт ПДР 2.9а і нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги щодо недопустимості протоколу як доказу і неправильності як процесуального документу не відповідають фактичним обставинам справи і задоволенню не підлягають.

У той же час, рішення судді суду першої інстанції в частині застосованого до ОСОБА_2 стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідає вимогам закону, зокрема санкція цієї норми не передбачає позбавленням права керування т/з строком на три роки з оплатним вилученням т/з.

Стягнення за правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України (ст. 33 КУпАП), а санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною і передбачає лише накладення штрафу на водіїв у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування т/з на строк один рік.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає за необхідне постанову змінити та накласти на ОСОБА_2 стягнення в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, із позбавленням права керування т/з на строк один рік, а в іншій частині це судове рішення залишити без змін, задовольнивши у такий спосіб частково апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ШЕВЧЕНКА Д. С. задовольнити частково.

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 20.10.2023 відносно ОСОБА_3 змінити через порушення суддею суду першої інстанції норми матеріального права та накласти на нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

В іншій частині постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 20.10.2023 залишити без змін.

На підставі ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу і вноситься в установу банку України.

На підставі ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу в установлений строк постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови стягується:

- подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові;

- витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов