Провадження № 33/801/53/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Каленяк Р. А.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М.,

за участі представника Вінницької митниці Самсонюка Д. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 472 МК України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт гр. України НОМЕР_1 виданий 27 червня 2018 року органом 7320 України, РНОКПП НОМЕР_2 , -

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 472 Митного Кодексу України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста відсотків вартості товару, що становить 24 135, 28 грн. на користь держави з конфіскацією в дохід держави вилученого майна: 3000 кг товару «Пшениця українського походження, не насіннєва, без ГМО, врожаю 2022 р., насипом. Повертається в Україну із-за порушення договірних умов по якості. Країна виробництва: Україна Виробник: ПП «Західний Буг» Торгівельна марка: відсутня»;

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь Вінницької митниці Держмитслужби України витрати пов`язанні зі зберіганням вилученого майна в розмірі 9 406, 27 грн. та на користь держави судовий збір у сумі 536, 80 грн.

Приймаючи таку постанову, суд зазначив, що ОСОБА_1 незадекларовані товари (крім тих, що переміщуються через митний кордон України громадянами), що переміщуються через митний кордон України.

При перевірці товаросупровідних документів виявлено розбіжності щодо заявленої та фактичної ваги товару, а саме в ЕМД типу ІМ 0 ЕЕ від 17.08.2023 № 23UA83U9 (UA408000/2023/918683) вага брутто (гр. 35) та вага нетто (гр. 38) становить 21 140 кг., в рахунку від 07.08.2023 № 0708-5 заявлена вага - 21,140 мт., згідно CMR від 07.08.2023 № 0708-5 вага 24 140 кг., згідно фітосанітарного сертифікату від 07.08.2023 № 13/19-6031/ЕВ-425275 - вага 24,14 тони.

Окрім цього, в додатково поданих документах, а саме: декларації експортера - заявлена вага 24,140 метричних тон, в заяві експортера вказана вага 24,140 кг., в транзитній митній декларації Р. Молдова від 14.08.2023 № 2030/2023/60167 - заявлена вага 24 140 кг., згідно Акту зважування Р. Молдова повна маса транспортного засобу, реєстраційний номер НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , з вантажем складає 39 520 кг. (вага т/з згідно реєстраційних документів 15 065 кг.) відповідно маса товару становить 24 185 кг.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні ним порушення митних правил по справі підтверджується сукупністю матеріалів справи: протоколом про порушення митних правил від 21 серпня 2023 року № 0466/401000/23; митною декларацією, товаросупровідними документами та доповідною запискою гол. держ. інсп. Ігора Добрянського.

З такою постановою суду не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2023 року скасувати та закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа від 30 травня 2012 року № 651, де зазначено, що в разі розбіжності у відомостях про вагу брутто або нетто, якої містяться в товаросупровідних документах, такі відомості зазначаються згідно з одним з таких документів на вибір Декларанта або визначені за результатами зважування. Зважування митний орган не проводив, а тому він мав право визначити вагу для митного оформлення саме на підставі рахунку від 07.08.2023 року № 0708-5.

Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не враховано пояснення частини 1 статті 338 МК України, а саме того, що Митним органом не приймалось рішення про проведення зважування для виявлення розбіжностей даних попередньої декларації та фактичної кількості товару. При цьому, під час проходження митних процедур на митному пості «ДНІСТЕР» Вінницької митниці фізично відсутня можливість зважування товару.

Внесення даних в попередню митну декларацію не тягне за собою юридичних наслідків щодо відповідності, оскільки попередня декларація не є митною декларацією, заповненою у звичайному порядку ( частини 13, 14 статті 259 МК України).

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений, що підтверджується судовою повісткою про виклик до суду та телефонограмою (а. с. 106 - 107).

Представник Вінницької митниці Державної митної служби України Самсонюк Д. М. заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків:

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті судового рішення були дотримані в повній мірі.

Згідно зі статтею 487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються із наступних джерел: протоколу про порушення митних правил, протоколів процесуальних дій, додатків до зазначених протоколів; пояснень свідків; пояснень особи, яка притягується до відповідальності; висновку експерта; інших документів (належним чином завірених копій або витягів з них) та інформації у тому числі тієї, що перебуває в електронному вигляді, а також товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил.

Диспозицією статті 472 МК України передбачено порушення митних правил, яке полягає у недекларуванні товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого статті 472 МК України характеризується як умислом, так і необережністю.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

Статтею 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Декларант зобов`язаний вносити до митної декларації відомості про товари, його найменування, кількість, торговельний опис, виробника, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар, а також код товару згідно з УКТ ЗЕД, вартість товару, тощо.

Згідно з статті 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату.

Відповідно до частини 2 статті 266 МК України перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу митного органу здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

У відповідності до частини восьмої , з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Саме декларант несе повну відповідальність за відомості, внесені у декларації та при цьому невідповідність заявленого та фактично переміщуваного товару є явною та очевидною.

Правопорушення вважається закінченим з моменту здійснення зазначених у диспозиції статті дій, тобто з моменту незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість, тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

З матеріалів справи вбачається, що 18 серпня 2023 року о 09:07 в зону митного контролю пункту пропуску «Могилів-Подільський - Отач» відділу митного оформлення № 2 митного поста «Дністер» Вінницької митниці з метою перетину митного кордону, в напрямку «в`їзд в Україну», прибув транспортний засіб інерційного призначення - вантажний автомобіль марки «MAN», реєстраційний номер України НОМЕР_3 із спеціалізованим напівпричепом-самоскидом марки «WIELTON», реєстраційний номер України НОМЕР_4 , підприємства - перевізника « ОСОБА_2 » (Україна, 23545, Вінницька обл., Шаргородський р-н, с. Джурин, вул. Центральна 13, код ЄДРПОУ ), з вантажем «Пшениця українського походження, не насіннєва, без ГМО, врожаю 2022 р., насипом. Повертається в Україну із-за порушення договірних умов по якості. Країна виробництва: Україна. Виробник: ПП Західний Буг» Торгівельна марка: відсутня Кількість: 21,14т.», що слідував з Румунії в Україну, під керуванням громадянина України ОСОБА_3 .

Пропуск на митну територію України вказаного вантажу здійснювався на підставі електронної митної декларації типу ІМ О ЕЕ від 17.08.2023 № 23UA83U9 (UA408000/2023/918683) (далі -ЕМД) (а. с. 10).

Згідно вказаної митної декларації та поданих до митного оформлення комерційних та інших товаросупровідних документів, відправником вказаного товару є «COFCO International Romania SRL» (014254, Soseaua PIPERA 46D-46E- 48, etaj 5, sector 2, Bucuresti, ROMANIA), отримувачем товару є Приватне підприємство фірма «КОЛМАР» (47401, Тернопільська обл., Кременецький р-н, м. Ланівці, вул. Вишнівецька, буд. 2 Б, Україна, код ЄДРПОУ - 35088780).

З метою проведення митного оформлення вищевказаного товару особою, уповноваженою на декларування (графа 14 та 54 вказаної ЕМД) ДП «ЦЕНТР РЕЄСТРАЦІЙНИХ ПОСЛУГ ТА ДОЗВІЛЬНИХ ПРОЦЕДУР» (58013, м. Чернівці, вул. Рівненська, буд. 5-А, оф. 309, Україна) громадянином ОСОБА_1 , здійснено електронне декларування зазначеного вантажу за ЕМД типу ІМ 0 ЕЕ від 17.08.2023 № 23UA83U9 (UA408000/2023/918683), до якої додано товаросупровідні документами, а саме: Рахунок від 07.08.2023 № 0708-5 (а. с. 11), CMR від 07.08.2023 № 0708-5 (а. с. 12), Фітосанітарний сертифікат від 07.08.2023 № 13/19-6031/ЕВ- 425275 (а. с. 13).

Під час здійснення митного оформлення вантажу за вказаною ЕМД відбулося спрацювання автоматизованої системи ризиків АСМО «Інспектор» та сформовано інформаційне повідомлення наступного змісту «Виявлена суттєва різниця по загальній вазі товарів між поточним переміщенням та даними вказаними у загальній декларації прибуття. Необхідно посилити митний контроль», за результатом якого було проведено частковий митний огляд, в результаті якого встановлено, що у спеціальному напівпричепі-самоскиді транспортного засобу знаходиться товар «Пшениця українського походження, не насіннєва, без ГМО, врожаю 2022 р., насипом», що за назвою відповідає заявленому в ЕМД та товаросупровідних документах товару.

При перевірці товаросупровідних документів виявлено розбіжності щодо заявленої та фактичної ваги товару, а саме в ЕМД типу ІМ 0 ЕЕ від 17.08.2023 № 23UA83U9 (UA408000/2023/918683) вага брутто (гр. 35) та вага нетто (гр. 38) становить 21 140 кг. (а. с. 10), в рахунку від 07.08.2023 № 0708-5 заявлена вага - 21,140 мт. (а. с. 11), згідно CMR від 07.08.2023 № 0708-5 вага 24 140 кг. (а. с. 12), згідно фітосанітарного сертифікату від 07.08.2023 № 13/19-6031/ЕВ-425275 - вага 24,14 тони (а. с. 13).

Окрім цього, в додатково поданих документах, а саме: декларації експортера - заявлена вага 24,140 метричних тон (а. с. 18), в заяві експортера вказана вага 24,140 кг. (а. с. 17), в транзитній митній декларації Р. Молдова від 14.08.2023 № 2030/2023/60167 - заявлена вага 24 140 кг., згідно Акту зважування Р. Молдова повна маса транспортного засобу, реєстраційний номер НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , з вантажем складає 39 520 кг. (вага т/з згідно реєстраційних документів 15 065 кг.) відповідно маса товару становить 24 185 кг (а.с. 14).

Відповідно з результатами перевірки встановлено, що у транспортному засобі знаходиться товар «Пшениця українського походження, не насіннєва, без ГМО, врожаю 2022р., насипом. Повертається в Україну із-за порушення договірних умов по якості. Країна виробництва: Україна Виробник: ПП «Західний Буг» Торгівельна марка: відсутня» в кількості, що на 3000 кілограм перевищує вагу, заявлену в ЕМД типу ІМ 0 ЕЕ від 17.08.2023 № 23UA83U9 (UA408000/2023/918683).

Вартість 3000 кг цього товару, згідно рахунку від 07.08.2023 № 0708-5, становить 660 доларів США, що станом на 21.08.2023 за офіційним курсом валют становить 24 135,28 грн.

«Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 651 визначено графи митних декларацій, які заповнюються декларантом самостійно. Зокрема, графа 31 МД «Вантажні місця та опис товарів - маркування та кількість - номери контейнерів - кількість та розпізнавальні особливості». При цьому, згідно пояснень Порядку до заповнення графи 31 МД, в розрізі кожного найменування товару зазначаються відомості, необхідні для ідентифікації товару, що є в наявності, в тому числі кількість (в одиницях виміру відповідно до рахунку або іншого документу, що визначає вартість товару).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що відповідно до Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа від 30 травня 2012 року № 651 він вправі за наявності розбіжностей в масі брутто або нетто зазначити вагу за одним із таких документів. Оцінюючи цей аргумент апеляційної скарги, апеляційний суд акцентує на тому, що в зазначеному Порядку дійсно закріплено правило зазначати масу за показником брутто або нетто в разі їх розбіжності, проте це не змінює того факту, що ОСОБА_1 було зазначено вагу 21 140 кг., а дійсна вага товару становить 24 140 кг., що підтверджено Актом зважування Республіки Молдови та заявлена в декларації і заяві експортера.

Обов`язок декларанта перед здійсненням декларування проаналізувати надані йому документи на товар та відображені у них відомості, при необхідності провести огляд товару, відібрати проби та зразки, закріплений в статтях 257, 266 МК України.

Як уже зазначено вище, ОСОБА_1 , мав право та обов`язок як декларант по електронній митній декларації типу ІМ О ЕЕ від 17.08.2023 № 23UA83U9 (UA408000/2023/918683) (далі -ЕМД) самостійно визначати необхідність здійснення фізичного огляду товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, однак цього не зробив та подав МД до митного оформлення, тобто підтвердив, що заявлені ним товари в повній мірі відповідають тим, що були переміщені через митний кордон.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що матеріалами справи підтверджено наявність в діях декларанта ОСОБА_1 ознак порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена статтею 472 МК України, а саме: недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом першої інстанції, спростовуються матеріалами справи, зокрема судовими повістками та відповідними довідками (а. с. 39-40). При цьому, суд першої інстанції про розгляд справи повідомляв ОСОБА_1 на мобільний телефон, який останнім був зазначений у декларації (а. с. 10).

Відповідно до статті 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (995 004) та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 наголошується, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

В своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до викладеного у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Каракуця проти України (Заява № 2814/20), будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи.

Таким чином, апеляційний суд виснує, що ОСОБА_1 , достовірно знаючи про розгляд його справи судом, ігнорував отримані від суду повідомлення та не виявив належної зацікавленості у розгляді справи щодо нього, а тому його доводи з приводу неналежного повідомлення про час та місце розгляду справи є безпідставними.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Ухвалена у цій справі постанова суду першої інстанції є достатньо обгрунтованою, а винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 472 МК України, доведена поза розумним сумнівом належними та допустимим доказами.

Таким чином, підстав для скасування оскарженого судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2023 року залишити без змін.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Т. М. Шемета