ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Київ

Справа № 760/15524/24

Провадження № 33/824/4456/2024

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 14 серпня 2024 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 811315 від 25 червня 2024 року, 14.06.2024 о 22 годині 45 хвилин у м. Київ, вул. Солом`янська, 15 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi A6 державний номерний знак НОМЕР_2 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у лікаря-нарколога у порядку, встановленому законом.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 1 (один) рік, стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з такою постановою, ОСОБА_1 26 серпня 2024 року засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відеозапис починається з моменту, коли автомобіль вже стоїть на узбіччі і до нього підходять працівники поліції, а тому в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 у зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення час не керував транспортним засобом. Наведене також обґрунтовує наявністю в матеріалах справи постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП щодо керування транспортним засобом із непрацюючою лівою фарою, відповідно до якої подія мала місце о 22 год. 53 хв.

Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, під час проведення огляду у лікаря, через фізіологічні особливості свого організму ОСОБА_1 не зміг здати біологічні зразки, а тому результати висновку стан наркотичного сп`яніння були зроблені лікарем лише на підставі поверхневого огляду.

Наголошує, що висновок № 002945 не містить підпису ОСОБА_1 та був складений лише 20 червня 2024 року, тобто через 4 дні після проведення огляду, а також ОСОБА_1 не було повідомлено про результати проведеного огляду та не видано примірник такого висновку, що має наслідком визнання такого висновку недійсним.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складений з грубими порушеннями прав ОСОБА_1 , оскільки складений на одинадцятий день після події, не містить підпису ОСОБА_1 та його зауважень чи пояснень до протоколу.

У судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з викладених підстав.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність, вмотивованість та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

У справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За змістом п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані наркотичного сп`яніння.

Постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 14 серпня 2024 року мотивована тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 811315 від 25.06.2024;

- відеозаписом з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) від 14.06.2024, використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції № 100 від 03.02.2016;

- висновком за результатами медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 002945 від 20.06.2024, результат позитивний - наркотичне сп`яніння (амфетамін);

- рапортом щодо обставин, викладених у протоколі;

- постановою серії ЕНА № 2393653 від 14.06.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, а також підтверджуються належними та допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи.

Заперечуючи щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказується, що висновок за результатами медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 002945 від 20.06.2024 складений лікарем лише за наслідками поверхневого огляду, без проведення лабораторних досліджень через фізіологічну нездатність ОСОБА_1 надати біологічні зразки.

Апеляційний суд відхиляє вказані доводи як надумані, оскільки на запит Київського апеляційного суду в.о. директора КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» було надано копію акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що 14 червня 2024 року в особи ОСОБА_1 були відібрані біологічні зразки (сеча), 17 червня 2024 року була проведена лабораторна діагностика з метою уточнення наявних речовин впливу, за наслідками чого зроблено висновок про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, внаслідок вживання стимуляторів (амфетамін) (а. с. 48 зворот).

Відсутність підпису на такому висновку не свідчить про недійсність результатів огляду, проведеного відповідно до Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015.

Доводи про різницю в часі при складені постанови серії ЕНА № 2393653 від 14.09.2024 за ч. 1 ст. 121 КУпАП за фактом керування транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі світла в темну пору доби та при складенні протоколу серії ААД № 811315 від 25.06.2024 за фактом керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Дійсно у постанові серії ЕНА № 2393653 від 14.09.2024 за ч. 1 ст. 121 КУпАП зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі світла в темну пору доби 14.06.2024 о 22:53:59 (а. с. 6).

При цьому в протоколі серії ААД № 811315 від 25.06.2024 зазначено, щоОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння о 22 год. 45 хв. (а. с. 1)

Проте із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений о 22:35:19 (час відеозапису 16:15), а складення самої постанови за ч. 1 ст. 121 дійсно мало місце о 22:53:59.

Апеляційний суд звертає увагу, що час вчинення адміністративного правопорушення не є обов`язковим елементом об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому помилкове зазначення працівниками поліції про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння о 22 год. 45 хв., коли насправді його було зупинено о 22 год 35 хв.

Апеляційний суд також враховує, що заперечення ОСОБА_1 стосовно відсутності зафіксованого факту керування транспортним засобом зводяться до помилки в часі, при цьому змістовно ОСОБА_1 не заперечує факту керування транспортним засобом 14.06.2024. Наведені обставини також підтверджуються відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, на якому зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Щодо складення протоколу 25.06.2024, а не в день проведення огляду 14.06.2024 апеляційний суд вказує, що ОСОБА_1 було вручено повідомлення про запрошення до підрозділу поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки станом на день проведення огляду у працівників поліції не було підстав стверджувати щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, через власне відсутність результатів медичного огляду, які мали б бути відомими пізніше.

За змістом цього запрошення, ОСОБА_1 необхідно було з`явитись 25.06.2024 о 10 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. С. Хороброго, 9 для складання протоколу про адміністративне правопорушення, про що водій власноручно розписався, окрім того, зазначено, що у разі відсутності водія, адміністративний матеріал складати за його відсутності.

За таких обставин апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення у порушення положень ст. 254 КУпАП, а також щодо складення протоколу за відсутності ОСОБА_1 та не зазначення в протоколі зауважень та пояснень ОСОБА_1 .

Крім цього, апеляційний суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення по своїй правовій природі є лише способом (формою) фіксації суб`єктом владних повноважень обставин щодо вчинення правопорушення і сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та неспростовним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому визнання його недопустимим доказом у справі автоматично не спростовує висновку про доведеність вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки в даному випадку вина ОСОБА_1 окрім протоколу про адміністративне правопорушення підтверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських та висновком щодо результатів медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Також відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, дійсно, при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. Проте у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 на складення протоколу не з`явився, відсутність відмітки про роз`яснення йому прав, передбачених ст. 268 КУпАП не становить порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки в нього було достатньо часу (з моменту зупинки 14 червня 2024 року до дня запрошення на 25 червня 2024 року) для звернення за професійною правничою допомогою та реалізації інших своїх прав, передбачених Конституцією України. Разом із цим, факт неявки ОСОБА_1 для складення протоколу про адміністративне правопорушенням без повідомлення поважних причин такої неявки, апеляційний суд також тлумачить не на користь останнього.

Інші доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, розумних сумнів щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не викликають, порушень щодо порядку отримання доказів, що містяться в матеріалах справи не доводять, що в сукупності свідчить про формальність доводів апеляційної скарги, спрямованих на уникнення адміністративної відповідальності.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції були дотримані, а висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним, оскільки він відповідає обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 14 серпня 2024 року залишається без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 14 серпня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2024 року.

Суддя О. В. Желепа