ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 550/1545/23 Номер провадження 33/814/569/24Головуючий у 1-й інстанції Хоменко Д. Є. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Московським районним судом справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Чутівського районного суду Полтавської області від 13 лютого 2024 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Чутівського районного суду Полтавської області від 13 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три місяці.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави.

Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 09.12.2023 о 12 год. 02 хв. ОСОБА_1 на а/д Київ-Харків Довжанський, 395 км, керував транспортним засобом IVECO 50 C 15, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, відносно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом відповідно до постанови державного виконавця серії ВП НОМЕР_3 від 27.03.2019, чим порушив вимоги статті 15 ЗУ «Про дорожній рух», за що передбачена відповідальність згідно ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу на постанову судді Чутівського районного суду Полтавської області від 13 лютого 2024 року, в якій просить закрити провадження по справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що 09.12.2023 року, дізнався в той день коли його зупинили співробітниками поліції та склали протокол, що є обмеження у вигляді права керування транспортним засобом, наголошував, що сталася помилка тому, що сплачую аліменти, є квитанція про сплату.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що матеріали справи не містять будь яких доказів на підтвердження того факту, що він знав про обмеження права керування транспортним засобом, оскільки сплачував аліменти, є докази, а саме квитанція про сплату аліментів, не було відомо про наявність тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, таких підтверджень органами поліції не було надано.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасника справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 09.12.2023 о 12 год 02 хв ОСОБА_2 на а/д Київ-Харків Довжанський, 395 км, керував транспортним засобом IVECO 50 C 15, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, відносно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом відповідно до постанови державного виконавця серії ВП НОМЕР_3 від 27.03.2019, чим порушив вимоги статті 15 ЗУ «Про дорожній рух», за що передбачена відповідальність згідно ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три місяці, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №628584 від 09.12.2023 року; постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом ВП № НОМЕР_3 від 27.03.2019 року. Також судом встановлено згідно постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми -було визнано ОСОБА_1 - винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції в цілому погоджується, з огляду на наступне.

Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно із п.2 ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до ч.10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Постановою державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 27.03.2019 року ВП № НОМЕР_3 прийнято тимчасово обмежити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Таким чином, як вбачається із обставин справи, ОСОБА_1 порушив вимоги ст.15 Закону України «Про дорожній рух», та керував транспортним засобом, будучи особою, тимчасово обмеженою у праві керування транспортними засобами.

Доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_1 є не обґрунтованими, та не беруться до уваги, оскільки обізнаність ОСОБА_1 про встановлення щодо нього обмеження у праві керування автомобілем, підтверджується відеозаписом(хронологічний відрізок 12:26:30), також згідно постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми вбачається, що ОСОБА_1 - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, та іншими доказами у справі.

Крім того, останній, як боржник, знаючи про наявність у нього обов`язку зі сплати аліментів та про можливі наслідки в разі його не виконання, а повинен був цікавитися станом справ з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів, перевіряти інформацію про наявність обмежень. При цьому судом береться до уваги час (близько 5 років) з якого встановлено обмеження у праві керування, що вказує на невиправдану поведінку ОСОБА_1 , як боржника.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП. При цьому взято до уваги те, що останній даних зазначених у протоколі не спростував, як і не спростував його обов`язок, як боржника, щодо сплати аліментів у передбачені строки та розмірі, а також цікавитися ходом виконавчих дій, вжитих для їх примусового стягнення.

Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Чутівського районного суду Полтавської області від 13 лютого 2024 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин