ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5001/24
Провадження № 3/210/2251/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Вікторович Н.Ю. розглянувши матеріали, які надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліціїпро притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126, ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Вікторович Н.Ю. відповідно до Протоколів автоматизованого розподілу справи між суддями надійшли протоколи серії ААД № 736772 від 15.08.2024 року, серії ААД № 736771 від 15.08.2024 року складені відносно однієї особи ОСОБА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч.5 ст. 126, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з Протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 736772 складеного 15.08.2024 року о 12 год. 11 хв., інспектором взводу № 2, роти № 2, батальйону № 1 полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП старшим лейтенантом поліції Лємуов О.П., що 15.08.2024 року о 08 годині 44 хвилин в Дніпропетровській області, місто Кривий Ріг, Металургійний район, по вулиці Соборності, будинок №3, громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом YADEO Т9 без номерних знаків, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей які не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря нарколога на ПНД ДОР відмовився, що підтверджується висновком №1803, зафіксована на нагрудний відео реєстратор, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з Протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 736771 складеного 15.08.2024 року о 12 год. 11 хв., інспектором взводу № 2, роти № 2, батальйону № 1 полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП старшим лейтенантом поліції Козацьким В.В., що 15.08.2024 року о 08 годині 44 хвилин в Дніпропетровській області, місто Кривий Ріг, Металургійний район, по вулиці Соборності, будинок №3, громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом YADEO Т9 без номерних знаків не мав права керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року за ч.5 ст. 126 КУпАП протокол серії ААД 623268 Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу від 27.12.2023 року, факт порушення зафіксовано на відеореєстратор, чим порушив вимоги ст. 15, 16 Закону України «Про Дорожній рух», за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП.

25 вересня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання від захисника ОСОБА_1 Заборського О.В. про закриття провадження у справі, в якому адвокат зазначив, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду не відмовлявся, навпаки погодився та проїхав з працівниками патрульної поліції у заклад охорони здоров`я до КП Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги. В лікарні йому запропонували здати сечу на аналіз, однак, у зв`язку з його фізіологічним станом, через проблеми із сечовим міхуром після останнього побиття, в той момент він не зміг здати біологічний зразок у вигляді сечі та просив відібрати у нього кров, на що лікарем медичного закладу йому було відмовлено у відібранні інших зразків біологічного середовища, чим було грубо порушено п. 13 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2015 №1452/735. Крім того зазначив, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що електроскутер YADEO Т9, має електродвигун потужністю 2,5 кВт і належить до транспортних засобів. Посилаючись на вимоги п. 1.10, 2.13 Правил дорожнього руху України вказав, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 електроускутером, тобто механічним транспортним засобом та долучив до вказаного клопотання документи, з яких вбачається, що потужність двигуна електричного транспортного засобу яким керував ОСОБА_2 становить менше 4 кВт, відповідно такий не відносить до механічних транспортних засобів. У зв`язку з чим, просив суд прийняти до уваги, що ОСОБА_1 який керував електроскутером з зазначеною потужністю двигуна неможливо визнати водієм механічного транспортного засобу в розумінні поняття «механічного транспортного засобу», що визначено п. 1.10 Правил дорожнього руху з обов`язками передбаченими п. 2.5 Правил дорожнього руху, а тому ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Присутній у судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненому не визнав та посилаючись на обґрунтування наведені захисником у клопотання про закриття провадження від 25.09.2024 року просив суд закрити провадження по вказаній справі, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Присутній у судовому засіданні захисник ОСОБА_1 Заборський О.В. клопотання про закриття провадження від 25.09.2024 року та просив суд його задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що робиться відмітка у протоколі.

При складанні протоколу та прийнятті постанови повинно бути з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція частини 5 статті 126 КУпАП передбачає, що адміністративна відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

У пункті 1.10 ПДР України наведені терміни, що використовуються у Правилах дорожнього руху та мають наступне значення:

- водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;

- транспортний засіб - це пристрій призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів;

- механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт;

- мопед - двоколісний транспортний засіб, що має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт;

Відповідно до п. 2.13 ПДР України до транспортних засобів категорії А1 відносяться мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб або електродвигун потужністю до 4 кВт.

При цьому п. 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, поділяються на такі категорії, зокрема, А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун із робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів чи електродвигун потужністю до 4 кВт.

З аналізу вищенаведених положень вбачається, що критерієм для розмежування понять транспортний засіб та механічний транспортний засіб є наявність двигуна внутрішнього згорання або потужність електродвигуна.

Отже, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. У зворотному випадку транспортний засіб не буде вважатись механічним, однак все ж таки залишатиметься транспортним засобом.

Зважаючи на наведене, електричний скутер «YADEO Т9», яким керував ОСОБА_1 , відноситься до виду мопедів, оскільки є двоколісним транспортним засобом, який призначений для перевезення людей, з електродвигуном потужністю до 4 кВт.

Пунктом 2.13 Правил дорожнього руху України, зі змінами внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1105 від 11 листопада 2020 року, мопеди, моторолери, скутери та інші транспортні засоби відносяться до певної категорії.

Так, до категорії А1 належать мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см. або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Крім того суд звертає увагу на те, що Закон України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» містить визначення електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Також у вищезгаданому Законі наведено визначення низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Головна зміна полягає у тому, що електоскутери, електросамокати, гідроскутери та інша подібна техніка офіційно визнаються транспортними засобами.

Їх поділили на дві категорії:

- легкий персональний транспортний колісний засіб, що приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами потужністю в діапазоні до 1000 Вт. Може бути з одним, двома, трьома або чотирма колесами. Максимальна швидкість до 25 км/годину;

- низькошвидкісний приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами. Може також бути з різною кількістю коліс, але максимальна швидкість доходить до 50 км/годину. Споряджена маса не більше 600 кілограмів.

Відповідно до частин 1 і 2, пункту 1 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Перебуваючи на проїзній частині особа, відповідно до Правил дорожнього руху становиться учасником дорожнього руху, і тому за положеннями пунктів 1.3 -1.5 ПДР зобов`язана неухильно дотримуватися виконання цих Правил, та розраховувати на те, що інші учасники руху теж сумлінно виконують ці Правила, та їх дії або бездіяльність не створює небезпеку чи перешкоду для руху, і не загрожує життю або здоров`ю громадян, та не завдає матеріальних збитків.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 використовував електроскутер, як транспортний засіб, та рухався дорогами загального користування, то як наслідок повинен був керувати цим транспортним засобом з додержанням вимог ПДР.

У п. 2.1а Правил дорожнього руху зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Отже, електричний скутер «YADEO Т9» відноситься до виду мопедів, оскільки є двоколісним транспортним засобом, який призначений для перевезення людей, з електродвигуном потужністю 2,5 кВт та який використовувався ОСОБА_1 , як транспортний засіб у розумінні Закону України «Про дорожній рух», тобто належить до категорії А1, а тому ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

З долученої до матеріалів справи витягом адмінпрактики судом встановлено, що постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2023 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, до матеріалів вказаної справи не долучено доказів на спростування вказаних обставин. У зв`язку з чим, матеріалами справи доведено вчинення ОСОБА_1 повторне протягом року порушень, передбаченого ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановлено судом, 15.08.2024 року о 08 годині 44 хвилин в Дніпропетровській області, місто Кривий Ріг, Металургійний район, по вулиці Соборності, будинок №3, громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом YADEO Т9 без номерних знаків, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей які не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря нарколога на ПНД ДОР відмовився, що підтверджується висновком №1803, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 736772 від 15.08.2024 р.; рапортом інспектора поліції; висновком № 1803 від 15.08.2024 року; довідкою облікових даних; відеозаписом з бодікамер працівників поліції.

Суд вважає, що вимоги ч.2 ст.251, ст.256, 265-2, 266, 268 КУпАП, а також «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими дотримано.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

З пояснень ОСОБА_1 , наданих ним як в судовому засіданні вбачається, що ним не оскаржувались дії працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення в порядку КАС, та до керівництва поліції з метою проведення службової перевірки він не звертався.

Отже, підстави вважати, що працівниками поліції були допущені неправомірні дії при складанні протоколу про адміністративне правопорушення у суду відсутні. За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У пунктах 3, 4 розділу І Інструкції наводять певні ознаки станів алкогольного і наркотичного сп`яніння, за наявності яких у водіїв, останні підлягають огляду на стан відповідного сп`яніння.

Згідно з п. 1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції (ознак алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

За п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, процедурі проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я передує візуальне встановлення поліцейськими певних ознак сп`яніння у особи, що керує транспортним засобом.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та відео з бодікамер працівників поліції з місця зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , працівниками поліції у ОСОБА_1 візуально були встановлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей які не реагують на світло (а.с.1).

Як визначають наведені вище положення п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Оскільки у ОСОБА_1 були виявлені саме ознаки, які визначені п. 4 розділу І Інструкції (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук), поліцейські правомірно направили ОСОБА_1 для проведення огляду до закладу охорони здоров`я.

Розділом ІІІ Інструкції, зокрема, встановлено наступне.

Метою огляду на стан сп`яніння водіїв є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук (п. 12).

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Отже, аналізуючи зміст вказаної Інструкції, можна прийти до наступних висновків.

Проведення лабораторних досліджень визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим. Кров, як предмет біологічного дослідження, використовується лише у разі об`єктивної неможливості одержати зразки іншого біологічного середовища (зокрема, у разі перебування водія у несвідомому стані внаслідок ДТП або з тяжкими травмами чи з інших поважних причин).

Наявність об`єктивних поважних причин, з яких ОСОБА_1 не міг здати сечу на дослідження (наявність захворювання сече-статевої системи або інше) ним не підтверджена. А доводи ОСОБА_1 про те, що відповідно до висновку судово-медичного експерта №1390 від 29.07.2024 року ОСОБА_1 27.07.2024 року отримав легкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим він не міг здати аналіз сечі є неспроможними, оскільки відповідно до вказаного висновку у нього були виявленні ушкодження у вигляді синців голови обличчя з набряками м`яких тканин, спини, верхніх кінцівок та лівого стегна, крововиливом в склеру правого ока, саден спини, верхніх та нижніх кінцівок, будь-яких відомостей про порушення роботи сече-статевої системи вказаний висновок не містить.

Як вбачається з переглянутого відеозапису ОСОБА_1 надавався час здати біологічне середовище сечу, однак він цього не зробив, хоча , як вбачається з відеозапису, ще на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 був готовий їхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Під час намагання здати аналіз не висловлював потреби надати йому більше часу, не висловлював будь-яких причин неможливості здати аналіз.

Нездача ОСОБА_3 .В аналізу була розцінена лікарем КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» як відмова від медичного огляду в повному обсязі, та видано відповідний висновок (а.с. 3).

Сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозапис не викликає, оскільки на ньому відображено подію, що зафіксована у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських даних, у суду відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному, що свідчить про їх об`єктивність. Тому, суд не погоджеється з доводами ОСОБА_1 та його захисника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки в такий спосіб вбачається спроба ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Такий висновок суд робить згідно вимог ст.252 КУпАП України, де зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

При цьому суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі доказів, судом не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, ч.5 ст. 126 КУпАП - повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 36 КУпАП, а саме якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за серйозне правопорушення з числа вчинених. В даному в ч.5 ст. 126 КУпАП.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, його підвищену суспільну небезпеку, особу правопорушника, ступінь його вини. Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.

При призначенні виду адміністративного стягнення ОСОБА_1 , в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини в скоєнні правопорушення, відсутність пом`якшуючих відповідальність обставин та відношення до скоєного, вважає за необхідне накласти на . адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом.

В порядку ч. 5 ст. 283 КУпАП суд вирішує питання про стягнення судового збору з особи, на яку накладається адміністративне стягнення.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 126, 130, 251, 252, 283-285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати справи про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,за № 210/4999/24 провадження № 3/210/2250/24 за ч.1 ст. 130КУпАП та справа № 210/5001/24 провадження № 3/210/2251/24 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, у одне провадження та присвоїти єдиний номер № 210/5001/24 провадження № 3/210/2251/24.

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч. 1 ст. 130КУпАП,та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 грн. (сорок тисяч вісімсот гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 (п`ять) років.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення у вигляді арешту, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 185-3 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня винесення.

Суддя: Н. Ю. Вікторович