ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 679/1396/23

Провадження № 33/4820/68/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., захисника Котюк Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Котюк Т.А. на постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 листопада 2023,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Нетішинським МВ УМВС України в Хмельницькій області 21.08.2009, працюючу фізичною особою-підприємцем, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП та накладено на неї стягнення за ч. 1 ст. 184 КУпАП у виді попередження.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

За постановою суду, 18 жовтня 2023 року в період часу з 17:05 по 17:10, в АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 , яка є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виконала батьківські обов`язки щодо виховання свого сина, порушуючи ч. 1 ст. 150 СК України, зокрема, виховання дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, внаслідок чого неповнолітній ОСОБА_2 , на перерві, при учнях класу, образливо чіплявся до свого однокласника, неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є учнем Нетішинського академічного ліцею, а саме: намагався зняти йому штани, насильно утримував руками ззаду, чим вчинив дрібне хуліганство. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Котюк Т.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить провадження щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу правопорушення.

Вважає оскаржувану постанову суду незаконною та такою, що порушує матеріальні та процесуальні права, оскільки протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 є неналежним та недопустимим доказом.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано від яких саме, передбачених законодавством батьківських обов`язків, ухиляється ОСОБА_1 , і у чому саме полягало ухилення конкретних обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання та навчання дитини. Тобто, уповноважена на складання протоколу особа обмежилась формальною вказівкою на ст.150 СК України, тобто згідно протоколу зазначено, що неповнолітній син ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство.

Таке посилання у протоколі на вчинення правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, на думку апелянтки, є неспроможним, оскільки станом на 18.10.2023 ОСОБА_2 було 12 років, а діючим КУпАП передбачена відповідальність батьків за ч.3 ст.184КУпАП виключно у разі вчинення такого правопорушення, у віці з 14 до 16 років.

При цьому апелянтка звертає увагу на те, що ОСОБА_2 є 12 років, а відповідно до положень ст.6 СК України, неповнолітньою вважається дитина у віці від 14 до 18 років, тому відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, отже відсутній склад адміністративного правопорушення.

На думку апелянти, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини з приводу неналежного виконання батьківських обов`язків щодо малолітнього сина не доведені та не відповідають складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАп.

Також не було підстав у суду редагувати зазначену статтю КУпАП та відшукувати докази на користь обвинувачення, змінювати правову кваліфікацію, а у працівників поліції не було правових підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення та висновків про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, на підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що вказана апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 , належним чином, були дотримані.

Наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення й розглянутими в судовому засіданні доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом, згідно його апеляційної скарги, не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 184 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винною, суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №963932(а.с.3), яким ОСОБА_1 звинувачено у тому, що вона 18.10.2023 ухилилася від виконання, передбачених ч.1 ст.150 Сімейного кодексу України, обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема виховання дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, внаслідок чого неповнолітній ОСОБА_2 , на перерві, при учнях класу, образливо чіплявся до свого однокласника, неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є учнем Нетішинського академічного ліцею, а саме: намагався зняти йому штани, насильно утримував руками ззаду, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Ст.150 Сімейного Кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Відповідно до положень ч.1 зазначеного закону, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Як зазначає апелянт, у своїй апеляційній скарзі, а також під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 не згідна з відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Незважаючи на незгоду ОСОБА_1 з діями працівників поліції та відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії службової особи, що його складала, в порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися, а отже суб`активні твердження апелянта, з цього приводу, є необґрунтованими та суд не може взяти їх до уваги, оскільки апелянтом не надано об`єктивних доказів на спростування відомостей, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього додатків. Складений уповноваженою особою протокол щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.256 КУпАП та містить необхідні відомості щодо вчиненого правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, крім вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, також підтверджується:

-даними рапорту інспектора-чергового ВПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Остапчука О.О. від 19.10.2023, яким зафіксовано повідомлення від директора ЗОШ 1 ОСОБА_4 про конфлікт між учнями 6-В класу, що мав місце 18.10.2023 близько 17:05. (а.с.5);

-даними клопотання директора Нетішинського академічного ліцею ОСОБА_4 від 19.10.2023 вих. № 700 на ім`я начальника ВПД № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області А.Кондратюка, щодо вжиття заходів відносно проведення профілактичної роботи із батьками учнів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , у зв`язку із тим, що 18 жовтня 2023 року о 17:05-17:10 (перерва), під час освітнього процесу (ІІ зміна), відбувся інцидент між учнями 6-В класу, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , які притиснули ОСОБА_9 , учня даного класу, до вікна, намагалися зняти з нього пасок та реалізувати насильницькі дії, проте почався урок (а.с.6);

-даними характеристики щодо учня 6-В класу Нетішинського академічного ліцею ОСОБА_2 , 2011 р.н., з яких убачається, що останній навчається у вищевказаному ліцеї з першого класу, на уроках часто відволікається, займається сторонніми справами, порушує поведінку на уроці, потребує постійного контролю зі сторони вчителів щодо своєї поведінки. ОСОБА_10 охайний, за характером цілеспрямований, проте буває неврівноважений та веде себе неконтрольовано, схильний до протиправної поведінки. Класний керівник постійно спілкується з батьками, з проханням вплинути на поведінку своєї дитини, але результату немає. ОСОБА_10 має авторитет серед однокласників, має багато друзів, але є у класі такі діти, яких він принижує (а.с.8);

-даними копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 23.11.2011, з якої слідує, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є - ОСОБА_11 та ОСОБА_1 (а.с.9);

-даними пояснювальної записки класного керівника 6-В класу ОСОБА_12 , на ім`я директора Нетішинського академічного ліцею ОСОБА_4 , в якій зазначено, що 18 жовтня 2023 о 17:30, вона, зайшовши в клас, дізналася про те, що учень ОСОБА_13 плаче, останній їй розповів, що на перерві, перед уроком історії, над ним знущалися учні ОСОБА_14 і ОСОБА_15 . ОСОБА_2 хотів зняти з нього штани, розстібав ремінь, а ОСОБА_16 тримав за голову. ОСОБА_17 зробила фото та надала їй. Після уроку нею була проведена бесіда з учням класу, під час якої вона з`ясувала всі обставини, провела окрему бесіду з ОСОБА_18 , ОСОБА_19 і ОСОБА_20 , під час якої ОСОБА_21 і ОСОБА_10 попросили у ОСОБА_22 вибачення;

-даними письмових поясненнь ОСОБА_23 від 19.10.2023, з яких убачається, що її син ОСОБА_13 , який є учнем 6-В класу Нетішинського академічного ліцею, 18.10.2023, на перерві між уроками о 17:05-17:10, став жертвою хуліганських дій, зі сторони учня свого класу ОСОБА_2 . Останній намагався, в присутності інших учнів свого класу, зняти штани з її сина, образливо чіплявся до нього, та ззаду руками утримував його, чим принизив честь і гідність її сина. До ОСОБА_24 вона претензій немає, з урахуванням щирого каяття батьків і їх сина;

-даними фотокарток, на яких зафіксовано фактичні обставини скоєного.

Вказані докази є логічними та в сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні.

Доводи апелянта про те, що батьки не підлягають відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП у разі, якщо їхні обов`язки стосуються саме малолітньої дитини, не відповідають логічному та системному аналізу ст. 184 КУпАП, яка відповідно до своїх положень передбачає відповідальність батьків або осіб, що їх замінюють, за невиконання ними обов`язків щодо виховання дітей.

На думку суду, в протоколі про адміністративне правопорушення, в достатньому обсязі, зазначено про факт, який можна розглядати як наслідок недостатнього виконання ОСОБА_1 , в порушення вимог ч.1ст.150 Сімейного Кодексу, своїх батьківських обов`язків, внаслідок чого 18.10.23 її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на перерві, при учнях класу, образливо чіплявся до свого однокласника, неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: намагався зняти йому штани, насильно утримував руками ззаду, тобто, зневажливо ставився до прав і свобод вказаного учня.

Апеляційний суд наголошує, що в теорії права під обов`язком традиційно розуміють належну поведінку, яка відповідає суб`єктивному праву. Вона може полягати як у здійсненні певних активних дій, так і в утриманні від дій, які порушують права інших осіб, перешкоджають їх здійсненню. У сімейно-правовій доктрині обов`язок батьків щодо виховання дитини визначається як «міра належної поведінки, яка виявляється у особистому впливі на дитину, порівнюючи свої дії з вимогами педагогіки, нормами моралі та моральності».

Повага до прав та свобод інших людей є одним з елементів правової культури особи, яку покликані виховати батьки дитини.

Правова культура є, в свою чергу, результатом правового виховання, яке полягає у передачі, накопиченні та засвоєнні знань, принципів і норм права, а також у формуванні відповідного ставлення до права та практиці його реалізації, вміння використовувати свої права, дотримуватися заборон та виконувати обов`язки.

Таким чином, повага до прав та свобод інших людей означає як знання своїх прав, виконання обов`язків, так і знання прав, свобод і обов`язків інших осіб, а також дотримання загально правової заборони, яка міститься у ст. 67 Конституції України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб (ч. 2 ст. 13 ЦК України). Саме на засвоєння вказаних принципів і має бути спрямоване правове виховання дитини.

Місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновку, що за подіями 18.10.2023 ОСОБА_1 , відповідно до вимог ч.1 ст.150 СК, не виконала обов`язок щодо виховання сина, тобто цілеспрямованого впливу на свідомість та поведінку її дитини ОСОБА_2 , з метою формування у нього установок, понять, принципів, ціннісних орієнтацій, які забезпечують необхідні умови для його розвитку, підготовки до життя, поваги до інших осіб та суспільства в цілому, що спричинило вказані негативні наслідки.

Підтвердженням цьому є відомості, які викладені у характеристиці неповнолітнього ОСОБА_2 , в частині постійних спілкувань класного керівника з батьками щодо його протиправної поведінки та приниження інших дітей, які не дають результату. При цьому сторона захисту не заперечила сам факт скоєного ОСОБА_2 щодо малолітнього ОСОБА_3 .

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст.184 КУпАП, ухилення батьків від виконання, передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов, зокрема виховання неповнолітніх дітей.

Викладені обставини спростовують твердження апелянта про те, що у протоколі не вказано від яких саме батьківських обов`язків, з посиланням на норму закону, ухиляється ОСОБА_1 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що неповнолітній син ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство, що є підставою для перекваліфікації дій ОСОБА_2 чи закриттю провадження, не заслуговують на увагу і не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки ОСОБА_2 не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, і посилання автора протоколу на те, що він, при вказаних обставинах, вчинив дрібне хуліганство не впливає на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення, та на кваліфікацію її дій за ч.1 ст.184 КУпАП.

Інші апеляційні доводи апелянта є суб`єктивними та необґрунтованими, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а :

Постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 листопада 2023 щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу її захисника без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Кулеша Л.М.