Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю ОСОБА_1 , розглянув у відкритому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/660/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.07.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, науковий співробітник відділу квантової та плазмової електроніки Інституту електронної фізики НАН України, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 400 (чотириста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 6800 (шість тисяч вісімсот) грн з конфіскацією предметів торгівлі, а саме: сурогатний алкоголь у кількості 23 літри (3 пляшки по 6 літрів та 1 пляшка 5 літрів).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 544117 від 20.06.2024 та постанови судді від 31.07.2024 вбачається, що 22.06.2024 о 17 год 10 хв у м. Ужгороді, пл. Корятовича, 17, ОСОБА_1 здійснював роздрібну торгівлю сурогатним алкоголем з рук, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 156 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді від 31.07.2024 та закрити провадження у справі на підставі ст. 22, п. 3 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням. Вказує на те, що раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, позитивно характеризується за місцем роботи, проживає з неповнолітньою донькою з особливими потребами, яку самотужки виховує та займається її лікуванням та реабілітацією, а обставини, які б обтяжували відповідальність, відсутні. Не заперечує рішення суду в частині конфіскації предметів торгівлі. Разом з тим, порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що суд розглянув справу без його участі, залишивши поза увагою подану ним заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання, а про наявність постанови йому стало відомо поза межами строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а його апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

-2-

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , не взявши до уваги подану ним заяву про перенесення судового засідання, тобто оскаржувана постанова судді винесена без участі ОСОБА_1 , при цьому будь-яких відомостей про отримання ним копії оскаржуваної постанови в матеріалах справи не міститься.

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову суду від 31.07.2024, а тому з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 , на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, визнаються поважними, у зв`язку з чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а строк поновленню.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту апеляційної скарги та пояснення ОСОБА_1 , наданого під час апеляційного розгляду, вбачається, що висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 МК України, за обставин вказаних у постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах, кваліфікація дій останнього за ч. 3 ст. 156 МК України є правильною, і ОСОБА_1 не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Доводи ОСОБА_1 про можливість звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, за малозначністю вчиненого правопорушення, апеляційний суд уважає необґрунтованими з таких підстав.

Положення ст. 23, 33 КУпАП регламентують, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 здійснював роздрібну торгівлю сурогатним алкоголем з рук.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Зазначений висновок суду також відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

-3-

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, зокрема про те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне стягнення є малозначним, апеляційний суд відхиляє з огляду на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 156 КУпАП, за своїм характером є суспільно небезпечним проступком у галузі торгівлі, та громадського харчування, оскільки може створювати підвищену небезпеку для громадян, і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

В обґрунтування доводів ОСОБА_1 посилається на те, що він раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, позитивно характеризується за місцем роботи, проживає з неповнолітньою донькою з особливими потребами, яку самотужки виховує та займається її лікуванням та реабілітацією, а обставини, які б обтяжували відповідальність, відсутні.

Однак, вказані доводи з урахуванням наведеного вище, не свідчать про те, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення є малозначним.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги заяву громадянина ОСОБА_3 , який вказує на те, що ОСОБА_1 проживає поруч із його робочим офісом, і донька ОСОБА_1 цілодобово знаходиться в спеціальному медичному закладі, а ОСОБА_1 і надалі продовжує здійснювати торгівлю спиртними напоями власного виробництва, що заважає нормальному життю мешканців будинку АДРЕСА_2 .

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не спростував указаної заяви, а також не посилався на підстави для його обмови громадянином ОСОБА_3 .

Крім того, ОСОБА_1 не надано жодних доказів, які б характеризували його з позитивної сторони за місцем проживання.

Тому, апеляційним судом встановлено, що характер вчиненого адміністративного правопорушення та дані про особу правопорушника, не дають підстав для застосування щодо ОСОБА_1 положень ст. 22 КУпАП.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції при накладенні на ОСОБА_1 стягнення належним чином обґрунтованими та вмотивованими, у зв`язку з чим адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із конфіскацією сурогатного алкоголю, яке є мінімальним до санкції ч. 3 ст. 156 КУпАП, являється необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчиненням ним нових адміністративних правопорушень, а відтак і справедливим.

При цьому, апеляційним судом не встановлено обставин чи підстав, які давали б можливість для застосування положень ст. 22 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга, доводи якої не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на вид та розмір накладеного на ОСОБА_1 стягнення, задоволенню не підлягає.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу ОСОБА_1 не заявлялось.

-4-

Керуючись ст. 294 КпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.07.2024.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.07.2024, щодо ОСОБА_4 , - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя