Справа № 127/8376/24
Провадження № 3/127/2280/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року місто Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гайду Г.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 29.12.2021 органом 0511, РНОКПП НОМЕР_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 17.02.2024 о 00:05 год. вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме: вчиняв психологічний тиск, погрожував звільненням з роботи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що з ОСОБА_2 вони рік проживають окремо, від шлюбу є спільна донька. Так, 17.02.2024 ОСОБА_2 зателефонувала обговорити питання з приводу аліментів, однак розмова не склалась, тому що ОСОБА_2 спровокувала конфлікт.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, що надійшли до суду приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, передбачає відповідальність за вчинення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічним насильством є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 426704 від 23.02.2024 слідує, що ОСОБА_1 17.02.2024 о 00:05 год. вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме: вчиняв психологічний тиск, погрожував звільненням з роботи.

Вказані обставини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, крім вищевказаного протоколу також підтверджуються, рапортом працівників поліції, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.02.2024 та письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 17.02.2024.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.02.2024 вбачається, що ОСОБА_2 просить прийняти міри до її колишнього чоловіка ОСОБА_1 , який 17.02.2024 о 00:05 год. зателефонував до неї та вчиняв разом зі своєю співмешканкою психологічний тиск, погрожували звільненням з роботи.

З письмових пояснень ОСОБА_2 слідує, що 17.02.2024 о 00:13 год. до неї зателефонував колишній чоловік ОСОБА_1 та вчиняв психологічний тиск, погрожуючи звільненням з роботи. До розлучення ОСОБА_1 також вчиняв домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, у зв`язку з чим ОСОБА_2 боїться за себе та за свою дитину.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , останній зателефонував до своєї колишньої дружини ОСОБА_2 вирішити питання з приводу аліментів, однак розмова не склалась, тому що ОСОБА_2 виражалась нецензурною лексикою, на цьому розмова закінчилась.

Крім того, з копії постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 25.09.2023 вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу, в розмірі 170 гривень.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Так, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 обставин вчинення адміністративного правопорушення, в його діях вбачаються ознаки психологічного насильства, а саме вчинення діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Долучені ОСОБА_1 до матеріалів справи звернення з приводу вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 тільки підтверджують наявність тривалого конфлікту між ним та ОСОБА_2 , але не спростовують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, судом встановлено, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.04.2024 справу відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відтак, матеріалами справи підтверджується факт того, що ОСОБА_1 дійсно своїми діями призвів до вчинення домашнього насильства, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Жодних доказів на спростування обставин, зазначених в протоколі ОСОБА_1 не надано.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень правопорушником.

При вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд враховує всі обставини справи, а тому приходить до переконання, що з метою попередження вчинення ОСОБА_1 аналогічних правопорушень у майбутньому до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. ст. 40-1, 173-2, 283, 284, 307, 308 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: