Справа № 482/1313/24
Номер провадження 3/482/871/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Нова Одеса

Суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області Сергієнко С.А., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, працює волонтером в Благодійному Фонді «Баггі МК», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

До Новоодеського районного суду Миколаївської області надійшли матеріали та протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ААД № 873403 від 31.05.2024 р., 31.05.2024 р. о 11.28 год. по вул. Центральній, в районі буд. № 199 у м. Нова Одеса, Миколаївської області, ОСОБА_1 повторно, протягом року, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, керував автомобілем "BMW 524 TD", д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, порушення ходи та порушення координації рухів.

Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою спецтехзасобу " Aлкотест Драгер № ARLМ-0329", згідно результатів тестування № 85 із показником 1,89 ‰, з результатами якого ОСОБА_1 був не згоден, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5. Правил дорожнього руху України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 визнав вину у інкримінованому йому правопорушенні, підтвердив обставини, викладені у протоколі, однак зазначив, що його дії не підпадають під ч.2 ст. 130 КУпАП, оскільки правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, у вчиненні якого його було визнано винним постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області, було вчинено ним 14.03.2023 р.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частина 2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 31.05.2023 р. у справі № 482/574/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 та ч.5 ст. 126 КУпАП з застосуванням до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 40800,00 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення т/з.

Вказані правопорушенні, у вчиненні яких ОСОБА_1 судом визнано винним, зокрема, за ч.1 ст. 130 КУпАП, були вчинені ОСОБА_1 14.03.2023 р., що підтверджено зазначеною вище постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 31.05.2023 р. у справі № 482/574/23.

Тобто, вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ст. 130 КУпАП саме 31.05.2024 р. виходить за межі закінчення адміністративного року 14.03.2024 р., за яким вчинення правопорушення за ст. 130 є повторним.

Таким чином, підстав притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП немає.

Факт вчинення ОСОБА_1 адмістративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, доведено у судовому засіданні дослідженими матеріалами справи, як то постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 31.05.2023 р. у справі № 482/574/23, відеозаписом з місця зупинки ОСОБА_1 від 31.05.2024 р., на якому зафіксовано обставини керування ним транспортним засобом, зупинки його працівниками поліції, вказівки працівником поліції йому на наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, адресування йому вимоги пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, проходження ним огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою спеціального технічного засобу «Aлкотест Драгер № ARLМ-0329», результат тесту № 85 із показником 1,89 ‰, з незгодою ОСОБА_1 з його результатами та з його незгодою пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, який був запропонований йому працівниками поліції пройти, у зв`язку з тим, що він не згоден з результатами, проведеними за допомогою спецтехзасобу, сам правопорушник визнав вину у інкримінованому йому правопорушенні, підтвердив обставини, викладені у протоколі.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 N 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення".

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не погіршує його становище.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою. Їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Згідно довідки УПП у Миколаївській області, ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Враховуючи особу винного, його матеріальний стан, ступінь вини, визнання вини, суд вважає, що відповідно до мети адміністративного стягнення, яке застосовується до особи з метою її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП) необхідним та достатнім для його виправлення буде застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, із позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зробленого в постанові від 4 вересня 2023 року у справі № 702/301/20.

Згідно до ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 29, 40-1, 283, 284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень який стягнути на користь Держави на р/№ UA4389 9998 0313 0101 4900 0014 001, КОД отримувача (ЄДРПОУ) 37992030, отримувач Миколаївське ГУК/Микол.обл./ 21081300 , банк Казначейство України(ел. адм. подат.) (по протоколу ААД № 873403 від 31.05.2024 року), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Держави судовий збір у розмірі 605,60 грн., які сплатити на рахунок UA5089 9998 0313 1012 0600 0014 468, Миколаїв.ГУК/тг м.Нова Одеса/22030101, , МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Відповідно до ч.1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: С.А.Сергієнко