Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1423/24 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Номер провадження №33/4805/955/24
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Немировського Валерія Івановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Немировського Валерія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 14 травня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Овруцького районного суду Житомирської області від 14 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 25.03.2024 о 13 год 50 хв в м Овруч по вул Житомирській, керував транспортним засобом TOYOTA AVENSIS, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів, почервоніння очей та обличчя, нечітка мова), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Немировський В.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема, вказав, що під час розгляду справи судом першої інстанції не було забезпечено ОСОБА_1 право на захист, не оголошено йому склад суду, не роз`яснено процесуальних прав, не заслухано його пояснення, що, на його думку, є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови. Також зазначив, що працівниками поліції під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та оформлення адміністративних матеріалів допущено ряд суттєвих порушень норм чинного законодавства. Крім того, захисник вказав, що матеріали справи не містять доказів законності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та звернув увагу, що ОСОБА_1 особисто того ж дня пройшов медичний огляд в Овруцькій міській лікарні на стан алкогольного сп`яніння і, відповідно до довідки №228 від 25.05.2024 за результатами такого огляду, йому встановлено діагноз тверезий.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 301618 від 25.03.2024 вбачається, що ОСОБА_1 25.03.2024 о 13 год 50 хв в м Овруч по вул Житомирській, керував транспортним засобом TOYOTA AVENSIS, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів, почервоніння очей та обличчя, нечітка мова), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 301618 від 25.03.2024 (а.с.2); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП від 25.03.2024 (а.с.3); розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу від 25.03.2024 (а.с.4); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1742681 від 25.03.2024, відповідно до якої на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП (а.с.6); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с.7); диском з відеозаписом фіксації обставин події (а.с.10).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводами апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовано.

На наявному в матеріалах справи відеозаписі із відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної камери поліцейського об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, зупинка якого відповідала вимогам ст.35 Закону України «Про національну поліцію» та була обумовлена порушенням ним ПДР. Про конкретну причину зупинки водія було неодноразово проінформовано та ознайомлено з доказами такого порушення. Постановою серії ЕНА №1742681 від 25.03.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП (а.с.6). При цьому незгода з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля не звільняла ОСОБА_1 від обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння відповідно до п.2.5 ПДР, оскільки у нього були виявлені ознаки сп`яніння, про які його було повідомлено.

Також відеозаписом підтверджено, що ОСОБА_1 неодноразово запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в найближчому закладі охорони здоров`я. Від проходження огляду останній беззаперечно відмовився, не зважаючи на роз`яснення йому наслідків такої відмови.

За змістом п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І цієї Інструкції. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, а тому вимога про проходження відповідного огляду була законною.

Неправильне зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення ознак алкогольного сп`яніння не спростовує належність і допустимість даного доказу та не є грубим порушенням, що може мати наслідком визнання огляду недійсним.

Посилання захисника на ту обставину, що протокол про адміністративне правопорушення не складався у присутності ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки з відеозапису вбачається, що водій був доставлений у відділення поліції, де він був ознайомлений з відеодоказами та в його присутності складався протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що його було повідомлено працівником поліції. Водію були роз`яснені права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі право на захист, неодноразово і чітко роз`яснено суть правопорушення. Проте останній відмовився від підпису у протоколі. В подальшому ОСОБА_1 отримав копію протоколу та постанови поштою, про що зазначив в суді апеляційної інстанції.

Також законодавством не передбачена обов`язкова участь адвоката під час проходження особою огляду на стан сп`яніння та оформлення поліцією матеріалів про адміністративне правопорушення. Відсутність захисника не перешкоджала ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп`яніння, що є його обов`язком відповідно до п. 2.5. ПДР, та не є обставиною, яка може бути підставою для визнання огляду недійсним, а складених матеріалів неналежними доказами.

Порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція) та ст.266 КУпАП під час огляду ОСОБА_1 не встановлено.

Протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Суть адміністративного правопорушення викладена правильно, конкретно та відповідає диспозиції статті 130 ч.1 КУпАП, що спростовує доводи апелянта в цій частині.

Також, згідно відеозапису ОСОБА_1 було роз`яснено, що від керування транспортним засобом він відстороняється. При цьому законодавство не містить положень щодо обов`язкового тимчасового затримання транспортного засобу зі складанням відповідних документів. Окрім того, не відсторонення водія від керування транспортним засобом не є обставиною, що звільняє від відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відсутність у матеріалах справи даних про технічний засіб, за допомогою якого здійснювалась відеозйомка, не спростовує обставин об`єктивно зафіксованих на наявному в матеріалах відеозаписі та не виключає належність і допустимість даного доказу.

Посилання захисника в суді апеляційної інстанції на відсутність в матеріалах справи направлення до закладу охорони здоров`я встановлено зразка та акта огляду на стан сп`яніння не є суттєвим порушенням вимог Інструкції та не виключає винність ОСОБА_1 , оскільки останній відмовився від такого огляду.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та довідка КНП «Овруцької міської ради» від 02.05.2024 №228, не мають правового значення для справи, оскільки протокол відносно водія складено за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, а не за вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає в керуванні транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Судові рішення, на які у апеляційній скарзі посилається захисник, преюдиційного значення для вирішення даної справи не мають.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення порядку огляду та оформлення адміністративних матеріалів не можуть бути підставою для визнання огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 недійсним.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості надати об`єктивну оцінку доводам апеляційної скарги з приводу порушення судом першої інстанції норм процесуального права під час розгляду справи, оскільки нормами КУпАП не передбачено ведення протоколу судового засідання або будь-яке інше його фіксування. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні, надавав пояснення та докази. Окрім того, останній скористався правом на захист при подачі апеляційної скарги і під час апеляційного розгляду справи були вислухані та оцінені усі доводи захисника, які останній не зміг висловити у місцевому суді, дана оцінка доказам у справі.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Немировського Валерія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення, а постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 14 травня 2024 року, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич