Провадження №: 3/752/6207/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2024 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання у м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли

відГолосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
відносно ОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання та реєстрації - АДРЕСА_1
за участі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

04.07.2024 близько 12:06 громадянин ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: штурляв, унеможливлював вільне пересування, наносив удари руками, словесно ображав, принижував, чим викликав у потерпілої відчуття фізичного болю, незахищеності, а також сильне душевне хвилювання, образу, приниження.

Подія та склад адміністративного правопорушення та наявність вини у діях ОСОБА_1 доводяться поясненнями учасників, представленим суду відеозаписом, а також матеріалами, поданими уповноваженим органом, де міститься протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 575807 від 04.07.2024, що складений відносно нього за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, який за формою та змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 06.11.2015 № 1376, рапорти оперативного чергового спец.лінії "102", копії заяв та пояснень ОСОБА_2 , копії заяв та пояснень ОСОБА_1 , форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (високий ризик), копії пояснень свідка ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 04.07.2024.

При цьому суд (суддя) зауважує, що копія пояснень пояснення ОСОБА_5 не приймається в якості доказів, адже остання не була очевидицею подій.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали усні пояснення, відповіді на запитання, з яких, у сукупністю з документами, приєднаними до протоколу про адміністративне правопорушення та дослідженим в судовому засіданні відеозаписом слідує, судовим рішенням про видачу обмежувального припису, що подружжя ОСОБА_6 станом на липень 2024 року проживало сімейну кризу, процес розлучення, між ними наявний спір щодо визначення місця проживання дітей та про порядок зустрічей з дітьми, пан ОСОБА_1 очевидно не підтримував і не підтримує ідею розлучення (подав апеляційну скаргу на відповідне судове рішення). 04.07.2024 під час відвідування пані ОСОБА_2 медичного закладу з дітьми, прибув до клініки, де, всупереч волі пані ОСОБА_2 чинив їй перешкоди у пересуванні, при цьому у публічному місці висловлювався зневажливо щодо неї, перешкоджав руху на автомобілі, фізично своїми усвідомленими діями не давав вільно рухатися і пересуватися, в процесі наніс пані ОСОБА_2 удар по спині, штурляв, вихватив особистий мобільний телефон. Зазначені дії кваліфікуються судом (суддею) за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Надаючи свої пояснення, ОСОБА_1 клопотав про закриття провадження, заперечив застосування психологічного та фізичного насильства до дружини, зазначив, що між ними стався конфлікт і вони обопільно написали заяви одне на одного, свою заяву щодо неї відкликав, не наносив ударів їй, не принижував, не погрожував, лише щодо її роботи.

Заперечення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відхиляються, як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності. Так, ОСОБА_1 сам підтвердив озвучені ОСОБА_2 в судовому засіданні його слова за 04.07.2024, які дійсно стосуються професійної діяльності його дружини. На переконання суду (судді) такі висловлювання були озвучені саме для пригнічення волі дружини, ініціювання відчуття обурення, образи, незгоди, пригнічення, роздратування, втрати вольового контролю над собою, і, таким чином, становили психологічний примус, який, з урахуванням дії приписів Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" оцінюється як психологічне насильство.

Як встановлено з пояснень пані ОСОБА_2 щодо пана ОСОБА_1 наявні кримінальні провадження за фактом заподіяння їй тілесних ушкоджень.

Наявність кримінальних проваджень не виключає правильність кваліфікації дій особи за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, адже не весь фізичний вплив на тіло особи підлягатиме віднесенню до події кримінального правопорушення. Крім того, суд (суддя) керується принципом презумпції невинуватості та зазначає, що наразі невідомо, чи буде взагалі висунуто офіційне обвинувачення від імені держави ОСОБА_1 в межах певного кримінального провадження.

Встановивши наявність винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд (суддя) враховує право батька на участь у життя та вихованні дітей на рівні з матір`ю, пояснення ОСОБА_1 про те, що до нього на руки кинувся син, проте матір його забрала від батька та зазначає, що вирішення питання щодо участі в житті дітей батька не є таким, що потребує одномоментного вирішення у публічному місці та у присутності малолітніх дітей, які прибули для відвідування лікаря із викликом поліції та показовим залученням сторонніх осіб, адже ці фактори є психотравмуючими як для батьків, так і для дітей.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Суб`єктом правопорушення є особа, якій виповнилося 16 років, і яка вчинила насильство до одного із членів своєї сім`ї.

Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначає домашнє насильство як діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (ст. 1).

Суть вчиненого та суб`єктний склад осіб - фігурантів події узгоджується з положеннями вказаного нормативно-правового акта.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 визнається винним у вчиненні домашнього насильства, до нього застосовується передбачене законодавством адміністративне стягнення, при накладенні якого враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність не встановлено.

Виходячи з загальних засад призначення адміністративного стягнення, суд (суддя) вважає за належне застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, що співвідноситься з вчиненим правопорушенням та цілком відповідає меті адміністративного стягнення, передбаченій у ст. 23 КУпАП.

У порядку ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з винної особи на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 605,60 грн (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024)

Заявлене під час судового розгляду ОСОБА_1 клопотання про повернення протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення відхиляється, оскільки підстав вважати, що протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 06.11.2015 № 1376 не встановлено. А з урахуванням заявлення такого клопотання після виступу по суті справи, та за обставини того, що судове засідання неодноразово відкладалося і строки накладення адміністративного стягнення добігають свого завершення, воно видається таким, що спрямоване на затягування розгляду справи.

Посилання ОСОБА_1 на необхідність виклику свідків для допиту, оцінені як відповідні клопотання про виклик свідків, відхиляються судом (суддею), адже сукупність наявних доказів є достатньою для встановлення події і складу адміністративного правопорушення. Більше того, суд (суддя) враховує, що справа про адміністративне правопорушення надійшла до суду у липні 2024 року, судове засідання відкладалося за клопотанням учасників, а тому станом на 01.10.2024 ОСОБА_1 мав достатньо часу для представлення в суді своїх свідків.

На підставі викладеного, ст. 9, 23, 33-35, 40-1, 173-2, 268, 279, 280, 283, 285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн у дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Стягувачем за цією постановою державний орган, за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

Боржником за цією постановою є особа, яка притягається до адміністративної відповідальності (анкетні дані, що видалося за можливе установити, наведені в вступній частині постанови).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 307 КУпАП, якими встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу (п`ятнадцять днів з дня вручення постанови), постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя О.В. Бушеленко