Справа 362/5426/24
Провадження 3/362/2553/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.09.2024 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Василькові Київської області справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонер, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

встановив:

30.07.2024 о 00:01 год. у смт. Глеваха Фастівського району Київської області по вул. Залізнична, 59а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda CX-5, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Alcotest 6820» ARSM 0051. Результат огляду 0,52‰. Тест № 67.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив, що того вечора вживав алкоголь, після чого був змушений керувати автомобілем, так як йому зателефонував син і повідомив, що потрапив у ДТП. Сильно розхвилювався, дружина дала йому ліки, він сів до автомобіля і поїхав до місця події, яке було неподалік. Коли приїхав, то син був сам, потім приїхала швидка медична допомога, сина забрали до лікарні, а він на своєму автомобілі поїхав за каретою швидкої медичної допомоги. У лікарні пробули близько години, поки чекав сина, випив ліки від стресу. Потім з сином поїхали у напрямку дому, він, ОСОБА_1 , був за кермом, так як син почував себе погано. На шляху додому проїжджали місце ДТП, там залишився автомобіль сина, звідти хотіли забрати речі. Тоді їх зупинили поліцейські, висловлювали претензії, що у нього наявні ознаки сп`яніння. Пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля, він виявився позитивний. Вважає, що такий результат був зумовлений тим, що він після випитого пива двічі вживав ліки, оскільки сильно хвилювався за здоров`я сина.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Сіренко М.Ю. (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 31.08.2024) просив суд закрити цю справу у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що ОСОБА_1 , хоч і керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, однак такі його дії викликані станом крайньої необхідності після отримання від сина звістки, що потрапив у ДТП. Через пізній час у ОСОБА_1 не було часу шукати тверезого водія або водія з іншим автомобілем, який би зміг доставити його на місце події до сина, до якого дуже поспішав. Саме необхідність надання невідкладної допомоги сину й усвідомлюючи можливість настання негативних наслідків ненадання своєчасної медичної допомогти, обумовлює стан крайньої необхідності в діях ОСОБА_1 . Крім того вказав, що через сильні душевні хвилювання ОСОБА_1 приймав ліки, з-поміж іншого і корвалол, до складу якого входить етанол 96%, що також могло слугувати отриманню такого результату приладу «Драгер». Звернув увагу суду, що у цього приладу є і похибка, а відповідно до норм міжнародного права може становити і до 0,5 проміле.

З ініціативи сторони захисту до суду прибув свідок ОСОБА_2 , син ОСОБА_1 , який надав суду пояснення, що того вечора потрапив у ДТП, погано себе почував та відразу зателефонував батьку, якого повідомив про ці обставини. Від місця події до місця проживання батьків відстань складає близько 700 м. Зв`язок був дуже поганий. До прибуття швидкої допомоги та поліції першу допомогу йому надавала господиня домоволодіння, в паркан якого він в`їхав. Надалі його доставили до лікарні, де йому надали допомогу. Батько чекав його у лікарні, потім віз його додому, вони зупинились на місці ДТП, де він забрав зі свого автомобіля особисті речі. Тут несподівано їх зупинили працівники поліції, запропонували батьку пройти огляд на стан сп`яніння. Такий огляд батько пройшов, результат був позитивний, склали протокол. Він, свідок, сів за кермо батькового автомобіля, так як поліцейські заборонили батькові керувати тоді транспортним засобом. Вони поїхали додому. Вважає, що батько у стані сп`яніння не перебував, поводив себе цілком адекватно.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення учасників, які брали участь у розгляді справи, суд встановив таке.

Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння .

Щодо правого регулювання порядку проходження огляну на стан сп`яніння та застосування правових норм до обставин цієї справи.

Згідно з п. 2.9.а Прaвил дoрожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється ст. 266 КУпАП.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання ст. 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2, п. 3 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.6, п.7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, відповідно до п. 2.6 Правил дорожнього руху України за рішенням поліцейського за наявності відповідних підстав водій зобов`язаний пройти позачерговий медичний огляд з метою визначення здатності безпечно керувати транспортним засобом.

Згідно із фабулою ч. 1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказаною нормою наступає, серед іншого, за керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачає, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, альтернативу містить фіксування процедури проведення огляду або ж відмови від такої. Так, при оформлені вказаного протоколу працівником поліції застосовано технічний запис з метою фіксації процедури проходження ОСОБА_1 такого огляду на місці зупинки.

Щодо оцінки аргументів сторін і досліджених судом доказів.

У судовому засіданні було досліджено відеозапис події правопорушення, що відображений на електронному диску, долученому до матеріалів справи і переглянутому в судовому засіданні, де зафіксовано факт зупинки водія ОСОБА_1 . На запитання поліцейського чи вживав алкогольні напої, водій підтверджує цей факт (пив пиво), після чого добровільно без буд-якого тиску погоджується пройти огляд на стан сп`яніння Результат приладу становить 0,52 ‰. Жодних зауважень чи заперечень ОСОБА_1 не висловлює, від пропозиції пройти такий огляд у медичному закладі водій ОСОБА_1 категорично відмовляється, його повідомляють про складання на нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Надалі зафіксовано оформлення адміністративних матеріалів та ознайомлення з ними водія ОСОБА_1 .

Враховуючи застосування поліцейськими у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, технічних засобів відеозапису, даний запис можливий для відтворення, доданий до протоколу у встановленому законом порядку, а тому суд визнає його належним і допустимим доказом у даній справі.

Так, відображені на відеозаписі події повністю узгоджуються з іншими письмовими матеріалами справи, які були досліджені судом, а саме

- даними зі змісту протоколу серії ААД № 683366 від 30.07.2024, де у поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення зазначено лише короткий підпис;

- даним результатів приладу «Драгер 6820», тест № 67 від 30.07.2024, згідно з яким у ОСОБА_1 виявлено 0,52 ‰, вказаний чек приладу підписаний ОСОБА_1 ;

- даним акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за яким в зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, йому проведено огляд за допомогою приладу «Alcotest 6820» ARSM 0051, результат якого становить 0,52 ‰, при цьому у графі з результатами згоден зазначено « ОСОБА_1 » та проставлено короткий підпис;

- даним направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.07.2024. який не реалізовано через відмову водія та містить відмітки «Ознайомлений ОСОБА_1 » та проставлено короткий підпис;

- даним письмової розписки ОСОБА_2 від 30.07.2024. за якою останній отримує транспортний засіб Mazda CX-5, д.н.з. НОМЕР_1 , з метою доставки за місцем проживання власника та зобов`язання не передавати право керування ним іншим особам;

Перевіркою матеріалів не встановлено порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам статті 266 КУпАП і пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, а саме: у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою «Alcotest Drager Драгер 6820», результат якого становить 0,52 ‰. При проведенні такого огляду поліцейський застосував технічний запис з метою фіксації. Водія відсторонено від керування транспортним засобом шляхом передачі автомобіля під розписку його сину ОСОБА_2 з метою доставки за місцем проживання власника та зобов`язання не передавати право керування ним іншим особам.

Отже, у даному випадку поліцейським дотримано процедуру проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, як то передбачено вищезазначеними положеннями закону.

Факт керування транспортним засобом у час та місці, зазначеному у протоколі, та проходженням ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу «Alcotest 6820» ARSM 0051 не заперечувалось стороною захисту.

Щодо тверджень сторони захисту про вчинення даного правопорушення в стані крайньої необхідності.

Так, відповідно до статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті "для усунення небезпеки, яка загрожує".

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Також, стан крайньої необхідності повинен відповідати критеріям своєчасності. Своєчасність заподіяння шкоди полягає в тому, що вона може бути заподіяна лише протягом часу, поки існує стан крайньої необхідності. Якщо ж такий стан ще не виник або, навпаки, уже минув, то заподіяння шкоди в цьому випадку (так звана "передчасна" і "спізніла" крайня необхідність), може тягнути відповідальність на загальних засадах.

Суд критично відноситься до того, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, оскільки з пояснень свідка ОСОБА_2 суд встановив, що до приїзду батька на місце пригоди господиня будинку йому надала першу медичну допомогу і викликала лікарів, тоді як ОСОБА_1 вказував на зворотне коли він приїхав на місце події, то син був сам.

Окрім цього, на момент керування автомобілем і проходженням ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння його синові нічого не загрожувало, йому була надана медична допомога і вони мали намір повернутися додому. До того ж, саме син ОСОБА_1 отримав під розписку транспортний засіб після відсторонення поліцейськими ОСОБА_1 від права керувати автомобілем, сів за кермо і доставив цей автомобіль до місця їх проживання, що підтвердив у судовому засіданні.

Керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння є найбільш тяжким правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пасажирів, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Крім того, у суду відсутні дані, що ОСОБА_1 було вичерпано всі можливості щодо виклику альтернативних засобів транспорту та вжито інших заходів, зокрема, служби таксі або звернення до знайомих чи близьких, які мають право керувати транспортними засобами.

Разом із цим, суд враховує, що результат огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів склав 0,52 проміле, що більше ніж у два рази перевищує норму встановлено законодавством, що прямо вказує на небезпеку в такому стані сп`яніння сісти за кермо та керувати транспортним засобом, при цьому наражаючи на небезпеку як себе, сина так і інших учасників дорожнього руху.

Твердження захисника про те, що такий результат тесту міг настати через вживання медичних препаратів (корвалолу), суд до уваги не бере так як цей препарат приймається по 15-30 крапель, що, на думку суду, не могло спровокувати такий результат-0,52 проміле.

Водночас суд зауважує, що об`єктивну сторону даного правопорушення складає також керування транспортними засобами особами «під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції».

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст. 251,252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Не зважаючи на процесуальну позицію сторони захисту щодо невизнання вини за ч.1 ст. 130 КУпАП, на переконання суду, надані суду докази на підтвердження його винуватості є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, а позицію сторони захисту, щодо вчинення даного правопорушення в стані крайньої необхідності, суд розцінює як лінію захисту з метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 KУпAП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Керування транспортним засобом та набуття статусу учасника дорожнього руху є передумовою для виникнення у особи, яка керує транспортним засобом, низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.

За таких обставин, користуючись правом та реалізуючи бажання керувати транспортним засобом, ОСОБА_1 одночасно прийняв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів, в тому числі не керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На думку суду, усі вищезазначені докази доповнюють одне одного, узгоджуються між собою, а тому суд вважає, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а тому заява про закриття провадження у справі відхиляється.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, а саме його високий ступінь суспільної шкідливості, особу ОСОБА_1 та приходить до переконання про можливість застосування до особи адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами у межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП.

У силу ст.40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2ст.4Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 221, 245, 251-252, 283-284, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (Отримувач: Київська обл../м. Київ/21081300. Рахунок № UA0010001. Банк: Казначейство України (ЕАП) . Призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 гривень судового збору (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA0026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Штраф підлягає сплаті не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко