Справа № 135/1163/24
Провадження № 3/135/476/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

01.10.2024 м. Ладижин Вінницька область

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення зазначено, що 06.09.2024 о 11 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_1 вчинив психологічне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме вчинив сімейну сварку, в ході якої виганяв з квартири дружину ОСОБА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою не визнав, повідомив, що на даний час живуть з дружиною окремо. В квартирі, частка якої належить йому, проживають та зареєстровані його діти та дружина, яка не є співвласником квартири. Квартира належить йому, брату та покійній матері. Він проживає в м. Гайсин, де винаймає квартиру. Вказав, що насильства щодо дружини не вчиняв. Зазначив, що розмовляв з нею не в квартирі, а в автомобілі, який був припаркований біля магазину «Люксмаркет», в якому працює дружина. В ході розмови просив її залишити квартиру, яка їй не належить. В ході розмови не сварились, обговорювали сімейні питання. Не виганяв її, а просив, щоб дружина виїхала з квартири.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомила, що її чоловік виганяв її з дітьми з квартири, де вони зареєстровані та проживають, надавав строк, щоб вони залишили квартиру до кінця місяця. Казав, що не дасть жити в квартирі, зробить все, щоб вона там не жила. Ця розмова між ними відбулась не в квартирі, а в автомобілі, який стояв позаду магазину «Люксмаркет». Вказує, що лише того дня при розмові з чоловіком дізналась від нього та обговорювала з ним його сімейну зраду з іншою жінкою.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , покази свідка, звукозапис розмови подружжя, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 1 і ч. 2 ст.7 КУпАП).

Як вбачається з положень ст. 1, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Так, у відповідності до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає у разі вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї.

Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ст.1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Об`єктивна сторона правопорушення ч. 1 ст.173-2 КУпАП передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001, "Лавенте проти Латвії" від 07.11.2002 неодноразово вказував, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву".

Відповідно, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а відтак усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази відповідно до вимог статті 251 КУпАП про вчинення ОСОБА_1 06.09.2024 об 11 год. в АДРЕСА_2 умисних діянь фізичного, психологічного характеру внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_1 .

В протоколі серії ВАД №030079 складеного 06.09.2024 зазначено, що ОСОБА_1 06.09.2024 о 11 год. 00 хв. Перебуваючи в АДРЕСА_1 вчинив сімейну сварку, в ході якої виганяв з квартири дружину.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 того дня не спілкувався в квартирі із дружиною. Як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 стверджують, що вони розмовляли в автомобілі, який знаходився позаду магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в м. Ладижин.

Крім того, судом прослухано звукозапис розмови подружжя, який записано ОСОБА_2 , з якого видно, що ОСОБА_1 сімейної сварки не вчиняв. Так, згідно звукозапису розмови між сторонами, з чим погоджуються і учасники розгляду справи, подружжя обговорює сімейні питання, зокрема, щодо розлучення, проживання в квартирі, питання щодо поділу автомобіля та виплати кредиту, аліментів, утримання дітей. ОСОБА_1 вказує, що їх сім`я розпалась, він хоче жити з іншою жінкою, просить дружину з`їхати з квартири, сторони обговорюють ймовірні строки виселення. ОСОБА_1 стверджує, що квартира не дістанеться дружині, а він вживатиме заходів, щоб вона там не жила, обговорюють, зокрема, можливість вирішення спору в судовому порядку. ОСОБА_2 , зазначає, що не має житла, тому відмовляється виселятися з дітьми, просить його забезпечити її з дітьми житлом. Вказує, що виселиться з дітьми, коли він стане повноцінним власником житла, а до цього житиме там. Із звукозапису видно, що вказана розмова відбувалась не на підвищених тонах, без криків, сварок, образ.

Відтак, у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення викладено недостовірну інформацію, зокрема, щодо місця події. Також не знайшла в судовому засіданні підтвердження обставина щодо вчинення сімейної сварки ОСОБА_1 .

В судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_3 , яка вказала, що є матір`ю ОСОБА_2 06.09.2024 вона бачила свою доньку після розмови з чоловіком. Вона була знервована, пригнічена. Заспокоювала її. Дочка була схвильована тим, що її чоловік мав іншу жінку, повідомив їй, щоб вона з дітьми залишила квартиру. Вона розповідала, що чоловік казав, що якщо вона не з`їде, то він погано з нею поведеться.

При цьому, суд вважає правдивими покази свідка ОСОБА_3 те, що, її дочка після розмови з чоловіком була знервована, пригнічена, схвильована. Проте, така реакція потерпілої є цілком природною, зважаючи, зокрема, на те, що вона сама ж зазначає, що того дня вперше обговорювала з чоловіком його подружню зраду, а також те, що він не хоче зберегти їхню сім`ю, хоче, щоб вона не проживала в квартирі.

Разом з тим, характер та зміст розмови між подружжям, яку досліджено в судовому засіданні, свідчить про те, що сторони обговорювали сімейні стосунки, обговорювали їхні відносини, спільно обговорювали питання щодо подальшого проживання, зокрема місця такого проживання. Розмова між сторонами відбувалась без сварки, принижень, обзивань, тощо.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази відповідно до вимог статті 251 КУпАП про вчинення ОСОБА_1 умисних діянь фізичного, психологічного характеру внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода здоров`ю ОСОБА_2 .

При цьому ОСОБА_1 заперечує свою вину, зазначивши, що насильство в сім`ї не вчиняв, а лише розмовляв із дружиною, зокрема про залишення нею квартири, частка якої йому належить, обговорювали сімейні стосунки, з квартири він її не виганяв, в квартирі того дня не розмовляли.

Ці показання ОСОБА_1 матеріалами справи не спростовані. Більш того, підтверджуються наданим потерпілою звукозаписом розмови.

Враховуючи положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

За таких обставин, за відсутністю інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, вважати дії останнього, саме 06.09.2024 о 11 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 такими, що утворюють склад зазначеного адміністративного правопорушення, суд не може.

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст.173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

При цьому підлягає врахуванню й те, що суд розглядає справу лише в межах пред?явленого звинувачення відповідно до фактичних обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні не встановлено, що 06.09.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникла сімейна сварка, яка сама по собі є насильством в сім?ї.

Розмова між сторонами, яка відбувалась без сварки, принижень, обзивань, тощо, навіть враховуючи, що серед інших питань, які обговорювали сторони, було питання подальшого проживання ОСОБА_2 , в квартирі, за даних конкретних обставин справи жодним чином не свідчить про вчинення щодо неї насильства в сім`ї.

Таким чином, наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП в діях ОСОБА_1 не встановлено, в зв`язку з чим, провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 173-2, 247, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя