Справа № 943/1430/24 Головуючий у 1 інстанції: Журибіда Б.М.
Провадження № 33/811/1258/24 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Буського районного суду Львівської області від 12 липня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Буського районного суду Львівської області від 12 липня 2024 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 , в дохід держави 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок) судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 09.06.2024 о 03.25 год. в с. Ожидів на вул Технічна, 412, Золочівського району Львівської області керував автомобілем марки Рено, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі, відмовився під відеозапис, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить таку скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що його не було належним чином, а саме судовою повісткою, повідомлено про розгляд справи судом 12.07.2024.

На думку апелянта, розгляд справи в суді першої інстанції за його відсутності є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Вказує, що на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, не вбачається ознак алкогольного сп`яніння, про які зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. Вважає відеозапис більш об`єктивним засобом доведення обставин справи.

Стверджує, що автомобілем він не керував, а лише перебував у ньому біля свого будинку.

Також звертає увагу, що фіксування за допомогою нагрудних камер поліцейських не відбувалося з моменту початку виконання поліцейськими службових обов`язків.

Зазначає, що від огляду відмовився через зухвалу поведінку поліцейських, яка викликала у нього обурення, оскільки він не повинен був доводити свою невинуватість.

Вважає, що оскільки з наданих до суду доказів не можливо встановити, що стало причиною звернення до нього поліції 09.06.2024, дії поліцейських є незаконним, що у свою чергу, враховуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.02.2024 у справі 311/1110/18 («плоди отруйного дерева») дає підстави стверджувати про незаконність усіх доказів отриманих поліцією у такий спосіб.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 174056 від 09.06.2024. Від пояснень та підпису у протоколі ОСОБА_1 відмовився (а.с.2);

долученим до матеріалів відео на носії інформації (компакт-диску), яке дозволяє чітко встановити обставини справи, дії, поведінку та зміст розмови осіб (особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та поліцейського) на місці виявлення особи, та з яких беззаперечно вбачається висловлена ОСОБА_1 . поліцейському відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме: на місці зупинки транспортного засобу, а також у медичному закладі (а.с. 5);

рапортом поліцейського СРПП ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області С.Равської (а.с. 1).

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735(далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Не відповідають дійсності твердження апелянта про те, що він не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про дату, час та місце судового розгляду, оскільки як вбачається з матеріалів справи 26.06.2024 ОСОБА_1 надіслано SMS-повідомлення щодо документу «Судова повістка про виклик до суду в справі цивільній, адміністративній, про адміністративне правопорушення, іншій» на 12.07.2024 на 09 год. 20 хв., яке було доставлене 26.06.2024 о 19 год. 04 хв.

Більше того, 04 липня 2024 року ОСОБА_1 ознайомлювався з матеріалами справи, про що свідчить його підпис.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки на відеозаписі останній не заперечував, що керував транспортним засобом. На його запитання щодо причини зупинки, поліцейські повідомили, що він керував автомобілем під час комендантської години.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним не може бути підставою для скасування постанови, оскільки на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також апелянт вказує, що оскільки неможливо встановити, що стало причиною звернення поліцейських , таке в результаті тягне за собою незаконність всіх подальших дій.

Однак, даний аргумент не має жодного правового підґрунтя, так як апелянт застосовує положення доктрини «плодів отруйного дерева» не в аналогічних правовідносинах. За сталою практикою Верховного суду та ЄСПЛ, доктрина «плодів отруйного дерева» застосовуються судами лише під час дослідження та оцінки доказів.

Якщо низка доказів є похідними від доказу, здобутого з істотними порушеннями вимог процесуального закону, то такі докази не можна вважати допустимими. В даній ситуації зупинка транспортного засобу чи звернення поліцейського з вимогою пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не є доказом, а є, насамперед, обов`язком ОСОБА_1 як водія транспортного засобу.

Також, варто врахувати той факт, що доктрина «плодів отруйного дерева» не є імперативним та беззаперечним аргументом. Варто зазначити, що якщо відповідний доказ із неминучістю був би отриманий незалежно від порушення прав людини, такий доказ може бути визнаний допустимим (доктрина "неминучого виявлення" є одним із виключень з доктрини "плодів отруйного дерева"). Такого висновку дійшов Верховний суд в справі № 737/641/17 в постанові від 26.09.2022.

Як вбачається з відеозапису ОСОБА_1 не оспорював факту керування до того моменту, поки не зрозумів, що притягнення до адміністративної відповідальності є неминучим. Така поведінка є прямим порушення принципу добросовісності.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не містять правових підстав для скасування судового рішення.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Буського районного суду Львівської області від 12 липня 2024 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА