Справа № 204/7227/24
Провадження № 3/204/2665/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Токар Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №179665 від 08.07.2024 року, 13 травня 2024 року о 20 год. 00 хв. громадянин ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство відносно своєї дівчини під час конфлікту за адресою: АДРЕСА_1 . Своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою провину не визнав, зазначивши, що в момент подій зустрічався з ОСОБА_3 , проте вони разом не проживали. 13 травня 2024 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_2 повернувся додому, ОСОБА_4 чекала на нього біля квартири, потім вони зайшли до нього додому де між ними виникла суперечка та конфлікт в ході якого остання висловлювала образи у сторону ОСОБА_2 та його сім`ї, вкусила його у зв`язку із чим останній відтягував її від себе та захищався. Так, ОСОБА_2 наголосив суду, що жодним чином не чинив ні фізичне ні психологічне насильство над ОСОБА_5 .

Представник ОСОБА_2 адвокат Черевко Є.М. в судовому засіданні просив суд закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення, зазначивши, що у протоколі не розкрито суть вчиненого психологічного та фізичного насильства, а саме в яких діях ОСОБА_2 воно проявлялось по відношенню до ОСОБА_6 ; відсутній причинно-наслідковий зв`язок між отриманими ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень та діями ОСОБА_2 , що призвели до таких ушкоджень. Крім того, адвокат наголосив, що саме ОСОБА_2 отримав легкі тілесні ушкодження від ОСОБА_6 на підтвердження чого надав відеозапис на якому зафіксовано момент з конфлікту.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали адміністративної справи, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом. За змістом ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами у провадженнях про адміністративні правопорушення виходячи з положень ст.ст.269, 272, КУпАП є рапорт працівника поліції, письмові пояснення потерпілої, письмові пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, письмові пояснення свідків, та інші письмові матеріали додані до протоколу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з положень ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу. У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 245, 279, 280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст.256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 13 травня 2024 року о 20 год. 00 хв. громадянин ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство відносно своєї дівчини під час конфлікту за адресою: АДРЕСА_1 . Своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.1).

При цьому в протоколі не конкретизовано у чому полягало психологічне та фізичне насильство та яка шкода заподіяна чи могла бути заподіяна, хоча це прямо випливає з диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП.

З матеріалів справи також вбачається, що 08 липня 2024 року стосовно ОСОБА_2 було складено терміновий заборонний припис у зв`язку із скоєнням ним домашнього (психологічного та фізичного) насильства відносно ОСОБА_6 , яке мало місце 13.05.2024 року о 20 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

Однак, із зазначеного термінового заборонного припису неможливо встановити обставини подій, які трапились 13.05.2024 року о 20 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що 16.05.2024 року за заявою ОСОБА_4 від 13.05.2024 року (а.с.15-16) внесені відомості до ЄРДР за ч.1 ст.125 КК України. Так, з витягу ЄРДР за №0000203 вбачається, що до ЧЧ ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_6 про те, що 13.05.2024 року приблизно о 18 год. 45 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , співмешканець заявниці ОСОБА_2 наніс легкі тілесні ушкодження заявниці (а.с.7).

В особистих поясненнях від 15.05.2024 року ОСОБА_2 зазначає, що він разом із ОСОБА_6 проживали разом з липня 2023 року по серпень 2023 року, потім гроші на оренду квартиру закінчились, вони роз`їхалися та почили проживати окремо один від одного у своїх батьків, при цьому відносини між ними продовжувались. ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_6 постійно просила у нього грошові кошти на власні потреби. 13 травня 2024 року між ними виник конфлікт з приводу коштів в ході якого ОСОБА_6 висловлювалась нецензурною лайкою у бік ОСОБА_2 , штовхала його та вкусила за руку, погрожувала ножем, чим завдала психологічного та фізичного болю ОСОБА_2 (а.с.17-18).

В особистих поясненнях від 13.05.2024 року ОСОБА_6 зазначає, що 13 травня 2024 року о 18 год. 45 хв. за адресою: АДРЕСА_1 її співмешканець ОСОБА_2 вчинив сварку через те, що йому не сподобалось, що ОСОБА_6 записалась на процедуру нарощування вій. Після цього ОСОБА_2 почав поводити себе агресивно, висловлювався у бік ОСОБА_6 нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, принижував її честь та гідність, тягав за волоси по квартирі, бив по тулубу ногами та руками, бризнув в обличчя перцовим балончиком. Після чого ОСОБА_2 сів в автомобіль та поїхав у невідомому ОСОБА_6 . напрямку, остання забрала свої речі першої необхідності та пішла до своєї матері за адресою: АДРЕСА_2 звідки матір і визвала співробітників поліції (а.с.19).

У матеріалах справи, зокрема, міститься протокол допиту свідка - ОСОБА_7 від 16 травня 2024 року (а.с.35-38) та протокол допиту свідка поліцейського ОСОБА_8 від 21 травня 2024 року (а.с.43-46).

Однак суд не приймає до уваги вказані покази ОСОБА_7 та ОСОБА_8 оскільки вказані особи не зазначалась у протоколі про адміністративне правопорушення як свідки або поняті та з їх пояснень вбачається, що ОСОБА_9 дізналась про сварку він своєї доньки, а ОСОБА_8 як співробітник поліції прибув на місце події вже після конфлікту, вказані особи не були безпосередніми свідками події, надані пояснення несуть в собі лише припущення та сформовані на основі слів ОСОБА_6 , у даному випадку не несуть доказового значення вини ОСОБА_2 .

Згідно висновку спеціаліста судово-медичного експерта №1385 від 15.05.2024 року, у ОСОБА_6 наявні тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо-шкірних крововиливів на обличчі та в проекції правого променево-п`ясного суглобу, синців на правій верхній та лівій кінцівках та в проекції лівої сідниці, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), частина яких можливо при ударі об такий (такі), можливо в термін, на який вказує обстежена, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.20-22).

Однак суд зазначає, що дійсно встановити причинно-наслідковий зв`язок між вказаними ушкодженнями у висновку №1385 та діями особи, що притягається до адміністративної відповідальності на підставі матеріалів справи неможливо, оскільки безпосередніх свідків події, згідно наявних матеріалів справи не було, та іншими доказами крім пояснення потерпілої не підтверджуються.

У зв`язку із відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, постановою дізнавача СВ ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області Ченчик В.В. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000203 від 16.05.2024 року закрито та направлено до відповідного відділу поліції для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.68-71).

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивну сторону цього правопорушення складають певні дії (бездіяльність), реальне настання шкідливих наслідків (реальна ймовірність їх настання) та причинний зв`язок між ними.

Відповідно до п.3 ч.1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству № 2229-VIII від 07.12.2017 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, згідно диспозиції вказаної статті, відповідальність настає за вчинення насильства фізичного характеру, що не спричинило тілесних ушкоджень. Наявність у потерпілої тілесних ушкоджень виключає відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Стосовно складеного на ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Будь-які докази на підтвердження вчинення ОСОБА_2 дій, які би підпадали під ознаки правопорушення, передбаченого саме ч.1 ст.173-2 КУпАП - в матеріалах справи відсутні.

Само по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності інших даних на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення, не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також, відповідно до протоколу, складеного щодо ОСОБА_2 , правопорушення, що ставиться йому у провину, фіксація на відео відсутня, жодних відеофайлів на матеріальних носіях суду не надано.

Крім того, в протоколі не зазначено свідків вчинення зазначеного адміністративного правопорушення, отже, працівниками поліції не надано до суду належних доказів про те, що подія мала місце.

Таким чином, розглянувши справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

За положеннями ст.62 Конституції України усі сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За відсутності складу адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення не може бути накладене, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Так, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять достатніх належних та допустимих доказів що дають можливість дійсно встановити причинно-наслідковий зв`язок між вказаними ушкодженнями у висновку №1385 та діями особи, що притягається до адміністративної відповідальності

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_2 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 173-2, 213, 221, п.1 ст.247, 248, 249, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.В. Токар