ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/5617/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2024 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Шаповалова К.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

до Дарницького районного суду міста Києва з Управління патрульної поліції міста Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 серпня 2024 року адміністративний матеріал передано судді Шаповаловій К.В.

Згідно із протоколом серії ААД № 967043 від 27 липня 2024 року, 27 липня 2024 року о 20 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Дніпровська набережна, 28 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo Lanos державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагували на подразник світла, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

У судовому засіданні 11 вересня 2024 року ОСОБА_1 та його адвокат Гармаш М.Ю. вказали, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, поїхав разом з працівниками поліції до відповідної медичної установи. Проте, працівники поліції своїми діями (психологічним тиском, провокацією) схиляли та фактично змусили ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння. Вказали, що водієві нічого було боятись, оскільки як вбачається із довідки сімейної лабораторії «GenLab» від 29 липня 2024 року, яку вони просили долучити до матеріалів справи, у крові водія не виявлено жодних наркотичних речовин. Крім того, вказали, що водій звернувся із скаргами на дії працівників поліції, копії яких також долучили до матеріалів справи. Зауважили що ОСОБА_1 не мав жодних ознак наркотичного сп`яніння, а тому вимога проти огляд на стан такого сп`яніння була незаконною.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його адвоката, дослідивши долучені до справи письмові докази, відеозаписи із нагрудних камер працівників поліції, повно, всебічно та об`єктивно вивчивши докази у їх сукупності, суддя доходить такого висновку.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до пункту 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стаття 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду, тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до пунктів 2, 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота) , звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з п. 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015 року у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Перевірка на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише в медичних закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення лабораторного дослідження біоматеріалу.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оскільки у ОСОБА_2 працівники поліції виявили ознаки наркотичного сп`яніння, які передбачені в пункті 4 розділу I Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року, на місці зупинки транспортного засобу, однак провести такий огляд за допомогою лабораторного дослідження біоматеріалу на місці неможливо, тому працівники поліції обґрунтовано пропонували йому пройти такий у медичному закладі в лікаря-нарколога.

Суд відхиляє доводи адвоката проте, що ОСОБА_1 не був у стані наркотичного сп`яніння 27 липня 2024 року, що підтверджується відповідною довідкою сімейної лабораторії «GenLab» від 29 липня 2024 року, що виключає наявність підстав притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки працівниками поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а не за керування транспортним засобом в стані сп`яніння.

Суд також відхиляє твердження адвоката проте, що надана довідка у сукупності з іншими доказами (психологічний тиск, провокація працівників поліції, схиляння до відмови від проходження огляду) підтверджує той факт, що у водія не було підстав для відмови у проходженні огляду, оскільки він не вживав наркотичних речовин, зважаючи на те, що довідка складена медичним закладом, який не входить до переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, який затверджується відповідним уповноваженим органом та водієм біоматеріал здавався через два дні. після зупинення його працівниками поліції.

Суд також відхиляє доводи адвоката та ОСОБА_1 про те, що працівники поліції фактично схилили водія до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та своїми діями спровокували таку відмову, оскільки вказане не підтверджується відео з боді камер, що долучені до протоколу про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 , перебуваючи в автомобілі працівників поліції та їдучі у медичний заклад з ними, запитував у працівників поліції чи аналіз «покаже» наявність наркотичних речовин, якщо вживав 1-3 місяці тому та працівники поліції висловлювали йому з цього приводу свою думку. При цьому працівники поліції зазначають, що вони ні в чому його не звинувачують, про те, що є в його організмі знає лише він, а вони лише пропонують пройти огляд. Після повідомлення водієм, що він переживає за те, що аналіз «покаже» наявність наркотичних речовин в організмі протягом місяця, працівники поліції знову пояснили йому, що він має сам для себе визначитись, що робити, а також вони роз`яснювали водію його право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому, водій був обізнаний про те, що за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки вже він відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння та його судом було притягнуто за це до відповідальності, про що він повідомляв працівникам поліції. Також ОСОБА_1 на запитання працівників поліції повідомив, що вживав наркотичні засоби протягом місяця, а також спитав у працівників поліції, що треба робити, щоб не заходити до медичного закладу.

Також на запису з боді камери працівників поліції зафіксовано, що після прибуття до медичного закладу, ОСОБА_1 не заходив до цього закладу, а відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння та працівниками поліції йому було повідомлено, що у такому випадку буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Будь-яких дій, висловлювань, тощо, які б свідчили про провокацію чи схиляння працівниками поліції водія до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, судом під час розгляду справи, зокрема з перегляду відео з боді камери працівників поліції, не встановлено.

Інші доводи, які були зазначені у судовому засіданні, наведені у письмових поясненнях адвоката не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд.

Суддя вважає за необхідне вказати, що порушень при провадженні справи про адміністративне правопорушення з боку працівників поліції при дослідженні матеріалів та перегляді відеозаписів судом не встановлено.

Жодних об`єктивних даних, які б вказували на упередженість працівників поліції та ставили б під сумнів наявність підстав для складання стосовно ОСОБА_1 протоколу, суддя також не вбачає.

Докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є такими, що доповнюють один одного, повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до статей 251, 252 КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також зібрані в порядку, встановленому законом та не викликають у суду сумнівів.

Отже, з огляду на те, що у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення в межах санкції частини першої статті 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, обставин, які пом`якшують та обтяжують його відповідальність, вважаю, що стягнення у виді штрафу в розмірі, що передбачено цією санкцією, із позбавленням права керувати транспортними засобами, відповідає вимогам статті 23, 33 КУпАП і є домірним вчиненому.

Накладення такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

Положеннями статті 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись частиною другою статті 130, статтями 283, 284, 285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) 00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 605, 60 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Штраф має бути сплачений добровільно не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу після набрання нею законної сили, а в разі оскарження постанови, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у добровільному порядку у встановлений строк, копія постанови буде направлена до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку статті 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з моменту набрання нею законної сили.

Суддя К.В. Шаповалова