Провадження № 3/554/2388/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року м.Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Січиокно Т.О., розглянувши матеріали, які надійшли з 4 відділу 8 управління Департаменту військової контррозвідки СБУ про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Повстин Лубенського району Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ,

за п. 4 ч.1 ст.212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступника начальника штабу в/ч НОМЕР_1 , порушив вимоги ст. 15 Закону України «Про державну таємницю» та п. 155 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 року № 939, а саме надав гриф секретності матеріальному носію інформації, яка не становить державну таємницю, тобто робочій карті начальника обслуги зенітно ракетної батареї, інв. № 118т. Дана робоча карта надалі була передана на зберігання до групи секретного документального забезпечення в/ч НОМЕР_1 . Однак інформація, що міститься на робочій карті не підпадала під жодну статтю зводу відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженого наказом голови СБУ від 23.12.2020 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2021 року за №52/35674, а тому зазначений матеріальний носій інформації не повинен мати гриф секретності «Таємно».

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення визнав частково та показав, що не був виконавцем робочої карти, який би був зобов`язаний опрацювати таку карту, а не він. Гриф «Таємно» даному матеріальному носію надав він.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

ОСОБА_1 є заступником начальника штабу в/ч НОМЕР_1 , що підтверджено витягом з наказу № 80 від 25.02.2023 року (а.с.5).

Останній у силу наданих повноважень має форму допуску до державної таємниці 2 і йому надано право надавати матеріальним носіям інформацію грифу секретності «Таємно».

Інформація, що містилася на робочій карті не підпадала під статтю зводу відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженого наказом голови СБУ від 23.12.2020 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2021 року за №52/35674,

Відповідно до ст.15 Закону України «Про державну таємницю» , засекречування матеріальних носіїв інформації здійснюється шляхом надання на підставі зводу відомостей, що становлять державну таємницю, відповідному документу, виробу або іншому матеріальному носію інформації грифа секретності посадовою особою, яка готує або створює документ, виріб або інший матеріальний носій інформації. Засекречування документів здійснюється лише в частині відомостей, що становлять державну таємницю. У разі подання запиту на документ, частина якого засекречена, доступ до такого документа забезпечується в частині, що не засекречена.

Гриф секретності кожного матеріального носія секретної інформації повинен відповідати ступеню секретності інформації, яка у ньому міститься, згідно із зводом відомостей, що становлять державну таємницю, - "особливої важливості", "цілком таємно" або "таємно".

Забороняється надавати грифи секретності, передбачені цим Законом, матеріальним носіям іншої таємної інформації, яка не становить державної таємниці, або конфіденційної інформації.

Таким чином, проаналізувавши докази в справі, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 в силу наданих повноважень не мав права надавати гриф секретності матеріальному носію інформації, яка не становить державну таємницю, яким є робоча карта начальника обслуги зенітно ракетної батареї, а тому в його діях наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого п. 4 ч.1 ст.212-2 КУпАП, як надання грифа секретності матеріальним носіям інформації, яка не становить державної таємниці.

Обставинами, що пом`якшують або обтяжують відповідальність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності судом, не встановлено.

Таким чином, при накладенні адміністративного стягнення слід врахувати особу порушника, суспільну небезпечність вчиненого ним правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а тому до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових адміністративних правопорушень.

Керуючись ст.ст.283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 4 ч.1 ст.212-2 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн (Стягувач: 4 відділ 8 управління Департаменту військової контррозвідки СБУ).

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Роз`яснити правопорушнику, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у 15-денний строк з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Т.О. Січиокно

Повен текст постанови виготовлено 26 вересня 2024 року о 15 годині 30 хвилин.