Дата документу Справа № 314/5763/23
запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/472/24Головуючий у 1-й інстанції Кононенко І.О.
Єдиний унікальний №314/5763/23Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2024 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника Шутака Ю.В., діючого в інтересах ОСОБА_1 , представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Келембета С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 квітня 2024 року, якою

провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ),

за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 01.12.2023 року о 13 год. 15 хв. водій ОСОБА_1 , перебуваючи на 283 км автомагістралі М-18, керував автомобілем «Toyota RAV 4» д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Лесі Українки у с.Матвіївка Запорізького району Запорізької області та під час виїзду на нерегульоване перехрестя з автомагістралі М-18 не надав переваги у русі автомобілю «ВАЗ 21703» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався під керуванням ОСОБА_2 по головній дорозі, та допустив зіткнення з ним. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків.

Суддя на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрив провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст.124 КУпАП адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 просив скасувати постанову суду першої інстанції, постановити нове судове рішення, яким визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні передбаченого ст.124 КУпАП адміністративного правопорушення та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням передбачених ст.38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги мотивував тим, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у задоволенні заяви потерпілого про відкладення судового засідання, чим останнього позбавлено можливості надати суду додаткові докази, які мають значення для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Апелянт наполягав на тому, що матеріали справи містять достатньо доказів, що підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст.124 КУпАП адміністративного правопорушення.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_1 адвокат Шутак Ю.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду залишити без змін.

Заслухавши представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Келембета С.В., який підтримав апеляційну скаргу; захисника Шутака Ю.В., діючого в інтересах ОСОБА_1 , який заперечив проти апеляційної скарги та просив постанову суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 зазначених вимог закону в повній мірі не дотримався.

Висновки суду першої інстанції про відсутність в матеріалах провадження достатніх доказів недотримання ОСОБА_1 за вказаних у протоколі обставин вимог п.16.11 ПДР України, порушення якого перебуває у причинному зв`язку з настанням події ДТП, яка відбулась 01.12.2023 року, апеляційний суд вважає недостатньо обґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до п.16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Між тим, встановлені у справі обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 зазначених вимог ПДР не дотримався.

Так, аналізуючи надану районним судом під час розгляду справи правову оцінку висновку експерта за результатами проведеної судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/108-24/261-ІТ від 29.02.2024 року апеляційний суд вважає за доцільне підкреслити наступне.

Із даного висновку експерта дійсно вбачається, що обставини потенційного створення небезпечної дорожньої обстановки окремими діями водіїв ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 відповідно змінюються на протилежні висновки щодо технічної можливості уникнути зіткнення у залежності від наданих ними показань. Вказане узгоджується із наведеними в оскаржуваній постанові твердженнями суду першої інстанції.

Проте вказаний у абз.3 п.1 зміст висновків, зроблених в результаті даного експертного дослідження, згідно якого з урахуванням показань обох водіїв у даній дорожній ситуації водій ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.16.3, 16.11 ПДР України, залишився поза увагою районного суду.

Разом з тим до початку апеляційного розгляду представником потерпілого адвокатом Келембетом С.В. на адресу суду надано висновок експерта №СЕ-19/108-24/8202-ФП від 05.07.2024 року, проведеного за заявою останнього.

Із даного висновку експерта встановлено, що відстань від сліду гальмування автомобілю «ВАЗ 21703» до краю дорожньої розмітки 1.13 знаходиться у інтервалах від 1615 мм ? 1715 мм до 1355 ? 1455 мм. Водночас відстань від передньої частини автомобіля «Toyota RAV 4» до центру ушкоджень в районі задньої лівої двері зазначеного автомобілю, що утворився від контакту з автомобілем «ВАЗ 21703», знаходиться на відставні в інтервалі від 2710 мм до 2760 мм.

Враховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши усі наявні в матеріалах справи докази, а саме: зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №593351 від 01.12.2023 року відносно ОСОБА_1 , схему місця ДТП, додану до неї фототаблицю, пояснення водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зміст висновків експертів, з огляду на відомості про напрямки руху транспортних засобів, характер та локалізацію їх пошкоджень, апеляційний суд дійшов висновку, що водій ОСОБА_1 , транспортний засіб якого рухався по другорядній дорозі, повинен був дати дорогу транспортному засобу під керуванням водія ОСОБА_2 , який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі.

Вказані висновки узгоджуються із суттю вчиненого адміністративного правопорушення, викладеною у відповідному протоколі. Згідно з яким водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota RAV 4» д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Лесі Українки у с.Матвіївка Запорізького району Запорізької області, та під час виїзду на нерегульоване перехрестя з автомагістраллю М-18 не надав переваги у русі автомобілю «ВАЗ 21703» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався під керуванням ОСОБА_2 по головній дорозі, та допустив зіткнення з ним.

На переконання апеляційного суду, створення водієм ОСОБА_1 небезпеки для руху внаслідок недотримання саме ним вимог п.16.11 ПДР призвело до зіткнення зазначених транспортних засобів з їх обопільним пошкодженням, вказані дії перебувають у причинному зв`язку із настанням події ДТП та її наслідками, про що слушно зазначено в апеляційній скарзі потерпілого.

Отже, сукупність наявних доказів у справі дає підстави встановити апеляційним судом, що 01.12.2023 року о 13 год. 15 хв. водій ОСОБА_1 , перебуваючи на 283 км автомагістралі М-18, керував автомобілем «Toyota RAV 4» д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Лесі Українки у с.Матвіївка Запорізького району Запорізької області та під час виїзду на нерегульоване перехрестя з автомагістралі М-18 не надав переваги у русі автомобілю «ВАЗ 21703» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався під керуванням ОСОБА_2 по головній дорозі, та допустив зіткнення з ним. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, що означає наявність в діях ОСОБА_1 події і складу передбаченого ст.124 КУпАП адміністративного правопорушення.

А тому рішення суду першої інстанції про відсутність винуватості ОСОБА_1 у настанні даної ДТП не відповідає обставинам справи.

Відповідно до вимог ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, скасувати постанову та закрити провадження у справі; або скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Приймаючи до уваги, що передбачені ст.38 КУпАП строки накладення на винну особу адміністративного стягнення закінчились, адміністративне провадження у цій справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 квітня 2024 року в цій справі щодо ОСОБА_1 скасувати.

Ухвалити нову постанову.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні передбаченого ст.124 КУпАП адміністративного правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП у відповідності до п.7 ст.247 КУпАП закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар