ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/687/24 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.4 ст.121 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Михайлова С.І. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 121 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 місяці.

Також стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. в дохід держави.

Згідно з постановою суду, 09.07.2024 о 23 год. 40 хв. в м. Тернопіль по вул. С.Бандери, 83б, водій ОСОБА_1 здійснив рух на транспортному засобі Mercedes-Benz, н.з. НОМЕР_1 , який переобладнаний з порушенням вимог ДСТУ 3649:2010, а саме встановленими додатковими зовнішніми світловими приладами синього кольору в решітці радіатора транспортного засобу, що не передбачено конструкцією транспортного засобу; правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 31.4.3 (а) Правил дорожнього руху.

В апеляції представник ОСОБА_2 вважає постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2024 року необґрунтованою та просить її скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Посилається на те, що диспозицєю статті 121 КУпАП чітко визначено, що адміністративна відповідальність настає у разі керування водієм транспортним засобом переобладнаним з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Зазначає, що з матеріалів адміністративної справи, а саме відеозапису з бодікамери, вбачається, що ОСОБА_1 на момент події не здійснював керування транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter з державним номером НОМЕР_2 .

На підтвердження апеляції також вказує, що судом першої інстанції було встановлено, що відеозаписом, що міститься на DVD-диску, на якому дійсно зафіксовано лише факт знаходження ОСОБА_1 на водійському сидіння. Натомість, на даному відеозаписі також зафіксовано розмову, під час якої працівники поліції запитували в останнього, чому він не усунув елементи, що не передбачені конструкцією автомобіля та продовжує керувати транспортним засобом з ними, на що ОСОБА_1 , підтвердив, що дійсно керував транспортним засобом після винесення йому попередньої постанови і не може усунути вказане порушення, не надавши обґрунтованої відповіді.

Таким чином, зазначає, що склад адміністративного правопорушення в частині такої ознаки як «керування транспортним засобом» у даній справі підтверджується виключно словами ОСОБА_1 в розмові з поліцейським.

Звертає увагу суду на той факт, що першу постанову про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 по ч. 1 ст. 121 КУпАП від 16.04.2024, що долучена до матеріалів судової справи, складено сержантом поліції ОСОБА_3 , яким складено протокол на підставі якого на даний час ОСОБА_1 притягується до відповідальності за ч. 4 ст. 121 КупАП.

Вказує на те, що з відеозапису бодікамери поліцейського ОСОБА_3 , працівники поліції 09.07.2024 о 23 годині заїхали у двір і побачили Mercedes-Benz Sprinter з державним номером В01263ЕР, який не здійснював жодного руху, а водій ОСОБА_1 сидів на передньому кріслі з відкритими дверима та увімкненим світлом, розмовляючи з товаришами. Після цього поліцейський ОСОБА_3 пішов до передньої частини машини поцікавитися чи водій прибрав прилади освітлення з решітки радіатора за які останній вже притягував водія до адміністративної відповідальності.

Тобто на момент такої перевірки відеозапис і дії працівника поліції підтверджують, що авто не здійснювало рух та стояло без увімкненого двигуна.

Поряд з тим зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що водій здійснив рух на ТЗ, а працівник поліції на думку апелянта є необ`єктивним та зацікавленим, оскільки зазначив обставин яких не існувало на момент події.

Крім того, зазначає, що неможливо встановити про наявність яких саме ламп йдеться і чи це є порушенням шляхом переобладнання т.з. з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Також вказує основним та єдиним доказом факту керування транспортним засобом стали слова ОСОБА_1 про те що він керував цим автомобілем, без визначення рамок у часі такої події, а тому останнє не може бути достовірним і достатнім доказом.

Посилаючись на практику ВСУ стверджує, що сам факт визнання особою вини в порушененні ПДР не є достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності, а також вказує, що наявність усіх ознак адміністративного правопорушення є єдиною підставою для притягнення до відповідальності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляцію з викладених у ній мотивів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд апеляційної інстанції, погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Також, згідно із п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 31.1 ПДР визначено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та правил технічної експлуатації.

Згідно п. 31.4 «а» ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за невідповідності вимогам 31.4.3а ПДР України, зокрема, кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28 грудня 2010 року №630 затверджений національний стандарт України з наданням чинності з 1 липня 2011 року ДСТУ 3649:2010 "Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання" (далі - ДСТУ 3649:2010).

Згідно п.4.9 ДСТУ 3649:2010, ПЗС прилад зовнішній світловий.

Згідно п.6.1.1 ДСТУ 3649:2010, не дозволено змінювати розташування ПЗС, їх демонтувати, встановлювати додаткові ПЗС, а також змінювати режим роботи ПЗС, якщо це не передбачено конструкцією або документами щодо погодження переобладнання КТЗ.

При цьому, положеннями п. 7.1.1 ДСТУ 3649:2010 передбачено, що відповідність вимогам п.6.1.1 - 6.1.5, 6.1.6.1 - 6.1.6.3, 6.1.7.1 - 6.1.7.3, 6.1.7.5,6.1.7.6 перевіряють візуально.

Частиною до ч.1,4 ст.121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частинами 1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII), поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.40 Закону №580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою, зокрема, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію з відеозапису як речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП суд першої інстанції обгрунтував даними, що містяться у:

протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 710241 від 09.07.2024;

відеозаписі, що міститься на DVD-диску, на якому дійсно зафіксовано лише факт знаходження ОСОБА_1 на водійському сидіння. Натомість, на даному відеозаписі також зафіксовано розмову, під час якої працівники поліції запитували в останнього, чому він не усунув елементи, що не передбачені конструкцією автомобіля та продовжує керувати транспортним засобом з ними, на що ОСОБА_1 зазначив, що кожен день їздив даним транспортним засобом після винесення йому попередньої постанови та що з власних причин, які суд не визнає істотними, не міг його усунути, що підтверджується даним відеозаписом о 23:45;

рапорті інспектора взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП від 09.07.2024;

постанові про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1926532 від 16.04.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу;

довідці, виданій Управлінням патрульної поліції в Тернопільській області ДПП від 10.07.2024 про видачу ОСОБА_1 посвідчення водія.

Вважаю, що вказані докази в сукупності та взаємозвязку підтверджують обставини порушення позивачем законодавства про дорожній рух, зокрема, про вчинення порушень ПДР України з недотримання вимог, визначених п.31.4.3а ПДР, відповідальність за що передбачена ч.4 ст.121 КУпАП, що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських та даними зафіксованими у протоколі про адміністративне праворушення, який у відповідності до вимог ст.251 КУпАП є доказом у справі тому посилання апелянта про те, що ОСОБА_1 на момент притягнення до відповідальності не керував автомобілем не приймаються до уваги.

Порушення Правил дорожнього руху, як наслідок вчинення адміністративного правопорушення за ч.4 ст.121 КУпАП виявлено безпосередньо (особисто) працівником поліції шляхом візуальної перевірки, що не суперечить законодавству. При цьому ОСОБА_1 не заперечував, що він не усунув додаткові зовнішні світлові прилади синього кольору в решітці радіатора, які були встановленні на його транспортному засобі, на момент його першого притягнення до відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП за постановою від 16.04.2024. Таким чином, не приймаються доводи про те, що не встановлено про наявність яких саме ламп йдеться і чи це є порушенням шляхом переобладнання транспортного засобу з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

За наслідками апеляційного розгляду не знайдено підтвердження доводам апелянта про те, що працівник поліції є необ`єктивним та зацікавленим.

Також слід врахувати, що виявлене правопорушення може спричинити негативні наслідки в майбутньому, засліпивши водіїв, що рухаються у зустрічному напрямку. Переобладнання приладів зовнішніх світлових на інший тип ламп допускається за документальним погодженням уповноваженого органу на таке переобладнання транспортного засобу.

Інших обґрунтованих доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції вимог закону при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП та накладенні на нього стягнення.

Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим приходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови - без змін.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 247,ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Михайлова С.І. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 121 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя