Номер провадження: 33/813/2205/24
Головуючий у першій інстанції Кузьменко Н. Л.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

судді Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Тьосової Я.В.,

представника Одеської митниці ДМС України Берназ В.П.,

захисника Степанишиної А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Степанишиної А.С. на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06.08.2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює тренером в КЗ обл ДЮСШ із дзюдо та регбі, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 Митного кодексу України,

встановив:

оскарженою постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК Українита на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, з конфіскацією предметів правопорушення, вилучених згідно протоколу про порушення митних правил №0722/50000/24 від 27.06.2024 року. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно оскарженої постанови ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 471 МК України за наступних обставин.

27.06.2024 року, о 20:49 год, в зону митного контролю міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Маяки-Удобне-Паланка» митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці, в напрямку з України в Молдову, на смугу руху «зелений коридор» в`їхав легковий автомобіль марки «BMW X6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , країна реєстрації Україна під керуванням гр. ОСОБА_1 .

Як форму проходження митного контролю був обраний порядок проходження митного контролю по смузі руху «зелений коридор».

Для проходження митного контролю та митного оформлення гр. ОСОБА_1 надав наступні документи: паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 виданий 10.11.2016 року органом 5102, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 21.06.2017 року.

Під час здійснення митних процедур та проведення огляду, без ознак приховування, у відділенні для дрібних речей (бардачок), перед переднім пасажирським сидінням автомобіля, було виявлено пристрій травматичної дії марки «ФОРТ-12РМ», заводський номер НОМЕР_5 , калібр 9 мм., в кількості 1 од., з гумовими кулями в кількості 12 (дванадцять) патронів, які знаходились в обоймі. ОСОБА_1 заявив, що вказані предмети належать йому.

Виявлені предмети, а саме: пристрій травматичної дії, марки ««ФОРТ-12РМ», заводський номер НОМЕР_5 , калібр 9 мм., в кількості 1од., з гумовими кулями в кількості 12 (дванадцять) патронів, які знаходились в обоймі є забороненими до переміщення через митний кордон України (дозвільних документів органів МВС України на переміщення через митний кордон України вказаного вище пристрою та патронів ОСОБА_1 митному контролю не має та не надав)

Не погоджуючись з оскарженою постановою захисникподала апеляційну скаргу в якій просить змінити постанову суду в частині застосування стягнення та не застосовувати конфіскацію предметів правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що ОСОБА_1 не приховував пістолет та патрони до нього, оскільки він лежав в бардачку, а в день перетину державного кордону та прямування в напрямку Туреччини до лікарні, у зв`язку з тяжким захворюванням, він не дуже добре себе почував та через хвилювання не залишив пістолет та патрони до нього вдома.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, яка підтримала апеляційну скаргу; представника митниці, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, оскільки ОСОБА_1 протягом 2024 року вдруге притягається до адміністративної відповідальності за аналогічними обставинами; вивчивши матеріали адміністративної справи; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та долучені до скарги докази; провівши судові дебати; суд приходить до висновку про таке.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Місцевий суд приймаючи рішення про визнання винуватим ОСОБА_1 в повній мірі оцінив обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість особи та необхідність накладення адміністративного стягнення, в тому числі конфіскації предметів. Рішення місцевого суду не можна вважати незаконним та необґрунтованим, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП України та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника ступінь його вини майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення №0722/50000/24 від 27.03.2024 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 порушив порядок проходження митного контролю через «зелений коридор» при переміщенні товарів, переміщення яких заборонено, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.471 МК України.

Зазначені висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах. Більш того, сторона захисту не заперечує доведеності факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Статтею 471 МК України передбачена відповідальність особи за порушення проходження митного контролю через «зелений коридор» при переміщенні товарів, переміщення яких або заборонено, або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 196 МК України не можуть бути пропущені через митний кордон України товари, на пропуск яких відповідно до закону потрібні дозволи інших державних органів, за відсутності цих дозволів.

Нормами п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року №576 «Про затвердження положення про дозвільну систему» передбачено, що до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, тощо.

Відповідно до порядку, встановленого п. 12.14. «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року №622 (зареєстровано в Мін`юсті України 07.10.1998 року за №637/3077), зокрема зазначено, що вогнепальна мисливська зброя, бойові припаси до неї, пневматична, холодна зброя, пристрої та зазначені патрони громадянами України перевозяться через державний кордон України на підставі дозволів на право перевезення зброї, які видаються МВС України, ГУМВС, УМВС.

Відповідно до ч.2, та ч.3, 5 ст. 366 МК України, канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. Канал, позначений символами червоного кольору («червоний коридор»), призначений для всіх інших громадян. Обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Таким чином, з аналізу норм чинного митного законодавства вбачається, що переміщення через митний кордон України вогнепальної зброї та боєприпасів до неї здійснюється на підставі дозволів на право перевезення зброї, які видаються МВС України, ГУМВС, УМВС, відтак такий товар підлягає декларуванню у порядку визначеному для каналу, позначеному символами червоного кольору («червоний коридор»).

Ураховуючи вищенаведені норми митного законодавства та перевіривши наявні матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що суддя місцевого суду зробив вірний висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні встановленого порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що підтверджується сукупністю зібраних й перевірених доказів, яким суд надав належну правову оцінку, та вірно кваліфікував дії останнього за ч.3 ст. 471 МК України.

Факт порушення ОСОБА_1 підтверджується обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення №0722/50000/24 від 27.06.2024 року, який правопорушник підписав, доповідною запискою старшого державного інспектора оперативного відділу №4 управління боротьби з контрабандою ОСОБА_2 , а також іншими доказами, дослідженими місцевим судом.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.1 ст.35 КУпАП обставиною, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнається, зокрема повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Як вбачається з долучених до справи доказів, постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.01.2024 року (справа №521/19318/23) ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.471 МК України із накладення стягнення виді штрафу, без конфіскації пістолета, за вчинення аналогічного правопорушення. Зазначена постанова суду набрала законної сили.

За наведених обставин, апеляційний суд визнає обґрунтованим рішення місцевого суду про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу, з одночасною конфіскацією предметів правопорушення, оскільки такі протиправні дії вчиненні останнім повторно.

Наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування оскарженої постанови.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Степанишиної А. залишити без задоволення.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06.08.2024 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський