Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер справи 761/20167/23

номер провадження 33/824/4117/2024

Київський апеляційний суд у складі головуючого судді судової палати з розгляду цивільних справ Лапчевської О.Ф.,

за участю:

ОСОБА_1 ,

прокурора Кота Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 10 серпня 2023 року /суддя Сидоров Є.В./

у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 серпня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн, стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив постанову скасувати, провадження у справі закрити та повернути сплачений судовий збір.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, вказував на те, що суддя кваліфікуючи його дії за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП як недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду, не визначив в чому конкретно полягає ця недбалість, які саме дії він повинен був вчинити для забезпечення зберігання стрілецької зброї та боєприпасів військової частини, обладнання місць для таких цілей, не розкрив поняття особливого періоду. Зазначав, що безпідставним є висновок судді про факт втрати вогнепальної зброї внаслідок його бездіяльності. Також звертав увагу, що у порушення норм ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення не враховано його особу, не взято до уваги обставини, що пом`якшують відповідальність - вперше притягується до адміністративної відповідальності, є учасником бойових дій та інвалідом війни.

Крім того, просив поновити строки на апеляційне оскарження, оскільки постанова судом першої інстанції йому не направлялась, отримав її наручно 23.07.2024 року.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши ОСОБА_1 , прокурора Кота Н.В., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Судом встановлено, що 09.06.2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 08.06.2023 №7, відповідно до якого ОСОБА_1 , у період часу з 15 травня 2022 року по 06 червня 2023 року, будучи командиром військової частини НОМЕР_1 (Центр дослідження трофейного та перспективного озброєння та військової техніки), в порушення вимог статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 16, 58, 59, 144, 148 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пунктів 4, 16 розділу І та пункту 4 розділу ІІ Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 № 359 (у редакції наказу Міністерства оборони України 20.10.2015 № 569), в умовах особливого періоду, недбало ставлячись до військової служби, не забезпечив належний порядок організації зберігання стрілецької зброї та боєприпасів у ввіреній військовій частині і, як наслідок, у військовій частині НОМЕР_1 відсутні місця для зберігання стрілецької зброї та боєприпасів особового складу частини, а також допущено факт втрати вогнепальної бойової зброї.

Такі дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Доводи апеляційної скарги про те, що суддя кваліфікуючи дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП як недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду, не визначив в чому конкретно полягає ця недбалість, які саме дії він повинен був вчинити для забезпечення зберігання стрілецької зброї та боєприпасів військової частини, обладнання місць для таких цілей, не розкрив поняття особливого періоду, суд не приймає до уваги як такі, що повністю спростовані визнанням своєї вини ОСОБА_1 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Разом із тим, доводи апеляційної скарги про те, що у порушення норм ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення не враховано особу правопорушника, не взято до уваги обставини, що пом`якшують відповідальність - вперше притягується до адміністративної відповідальності, є учасником бойових дій та інвалідом війни знайшли своє підтвердження матеріалами справи.

Так, при накладенні стягнення за вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, суд апеляційної інстанції враховує особу порушника, визнання ним своєї вини, той факт, що ОСОБА_1 раніше не притягався до адміністративної відповідальності, є учасником бойових дій та інвалідом війни.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про доцільність визначення суми адміністративного стягнення у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, тому помилково стягнув на користь держави з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.

Отже, ОСОБА_1 як військовослужбовець, який є учасником бойових дій та інвалідом війни звільнений від сплати судового.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а постанову Шевченківського районного суду від 10 серпня 2023 року - змінити, звільнивши ОСОБА_1 від сплати судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 (вісімдесят) коп. на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та зменшивши застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу до 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Лапчевська О.Ф.