Справа № 214/5979/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 вересня 2024 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянство України, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Максимова Р.І.,

ВСТАНОВИВ:

04.07.2024 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №177219 від 24.06.2024 рокущодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до зазначеного протоколу, 01.06.2024 року, о 19-40 годині, ОСОБА_1 знаходячись за місцем свого проживання, а саме в кв. АДРЕСА_2 , в ході сварки з колишньою співмешканкою ОСОБА_2 ображав останню нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру та порушив Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229 від 07.12.2017 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 01.06.2024 року, приблизно о 19-40 годині, він з дітьми Щокіним ОСОБА_3 2015 року народження та ОСОБА_4 , 2016 року народження, знаходився за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . Також, у нього в гостях були дві подруги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . В цей час, до нього прийшла колишня співмешканка ОСОБА_2 забрати спільних дітей. Коли вона зайшла в квартиру та побачила його гостей подруг, на ґрунті ревнощів, завдала йому декілька ударів кулаком в обличчя. Потім, при сині ОСОБА_3 , ОСОБА_2 нанесла йому ще один удар в обличчя кулаком, після якого він знепритомнів. Після цього, ОСОБА_2 пішла на кухню та почала сваритися з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , він вивів останню з квартири. До поліції він не звертався.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що в кінці травня чи початку червня 2024 року, точної дати не пам`ятає, вона з подружкою була в гостях у ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Вона стояла на балконі та побачила, як ОСОБА_10 - дружина ОСОБА_1 , зайшла до квартири та почала наносити йому удари руками та ногами. ОСОБА_1 постійно захищався від нападок ОСОБА_10 та просив вийти з квартири. При цьому був присутній син ОСОБА_1 Данил. Вона була свідком таких подій не вперше. Після цього, надія викликала поліцію та пішла.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про час, дату та місце судового розгляду, причини неявки суду невідомі.

Окрім того, захисник Максимов Р.І. звернувся до суду з клопотанням про закриття справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП. В обґрунтування клопотання зазначив, що пояснення потерпілої, що долучені до матеріалів справи містять суттєві протиріччя з приводу причин виникнення конфлікту, виду домашнього насилля, яке вчинив щодо неї ОСОБА_1 , тощо. Окрім того, захисник звертає увагу, що, не зважаючи на ту обставину, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.2 ст.173-2 КУпАП, формулювання правопорушення, що ставиться останньому у провину не містить посилання на ознаку повторності. Також, як на підставу для закриття провадження щодо ОСОБА_1 , захисник посилається на порушення працівниками поліції вимог ч.2 ст.254 КУпАП, адже, протокол про адміністративне правопорушення складений 24.06.2024 року, при тому, що події мали місце 01.06.2024 року. З урахуванням викладеного, захисник вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, тому справа підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Врахувавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, дослідивши матеріали справи, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до такого висновку.

Так, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї, ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості, передбаченого ст.62 Конституції України, згідно з якою всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як слідує з ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Згідно з ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне в об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016року) Європейський суд з прав людини робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Згідно з ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч.2 ст.173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, вчинені повторно, тягне за собою юридичну відповідальність.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення, у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

При цьому, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» за №2229-VIII (далі - Закон).

Стаття 1 Закону визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

В свою чергу, психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема, психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак, дії особи не можна розцінювати як насильство.

Разом з цим, важливо розрізняти поняття «конфлікт» та «насильство». Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність повторюваності в часі інцидентів множинних видів насильства; системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми. При цьому, конфлікт зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і загострення суперечностей, ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

На думку суду, фактично об`єктивна сторона правопорушення, що ставиться у провину ОСОБА_1 в протоколі не розкрита.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №177219 від 24.06.2024 року, що 01.06.2024 року, о 19-40 годині, ОСОБА_1 знаходячись за місцем свого проживання, а саме в кв. АДРЕСА_2 , в ході сварки з колишньою співмешканкою ОСОБА_2 ображав останню нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Разом з цим, відповідно до рапорту інспектора Семашка С.Ю. від 01.06.2024 року, о 19-47 годині надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , чоловік побив заявницю, коли остання сварилася з ним. Зі слів заявниці, чоловік, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, заборонив чіпати дітей, через що виник конфлікт, в ході якого була побита заявниця руками чоловіка. Прохає наряд поліції (а.с.2).

Також, згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.06.2024 року, ОСОБА_2 просить органи поліції притягнути до відповідальності її колишнього співмешканця ОСОБА_1 за фактом вчинення щодо неї домашнього насильства фізичного характеру 01.06.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3).

Окрім того, у своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначає, що 01.06.2024 року, приблизно о 19-40 годині вона знаходилась за місцем мешкання свого колишнього хлопця ОСОБА_1 , де у них стався конфлікт через те, що він хотів побачитися з їх спільними дітьми, але у цей час перебував в стані алкогольного сп`яніння. В ході конфлікту ОСОБА_1 виражався в її бік нецензурною лайкою та наніс їй один удар долоню правої руки в область обличчя. Після цього, вона покинула місце події та викликала поліцію (а.с.5).

Натомість, як видно з письмових пояснень ОСОБА_1 , 01.06.2024 року о 19-40 годині, він перебував удома за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час до нього прийшла його колишня дівчина ОСОБА_2 і у них стався конфлікт через ревнощі, тому що у нього з`явилась нова дівчина. Стосовно дітей конфлікту не було. В ході конфлікту він виражався в її бік нецензурною лайкою, але не бив, фізичну силу не застосовував (а.с.4).

Тобто, аналізуючи вказані вище письмові докази, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , можна зробити висновок, що абсолютно кожен з них має суттєві протиріччя по відношенню одне до одного, зокрема, щодо застосування до потерпілої фізичного чи психологічного насильства та перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Разом з цим, не усунувши зазначених протиріч, уповноважений працівник поліції, все одно, складає щодо останнього протокол за вчинення щодо ОСОБА_2 саме психологічного насильства.

Суд звертає увагу, що насильство в сім`ї, в розумінні ст.173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, з матеріальним складом, оскільки він потребує наявності не тільки певного діяння, але й спричинення або загрози завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Тобто, саме по собі вживання нецензурної лайки на адресу осіб, зазначених в ст.3 Закону, не може автоматично утворити склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП.

Разом з тим, суперечка що виникла між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про яку йдеться у протоколі про адміністративне правопорушення, не охоплюється диспозицією ст.173-2 КУпАП, не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за що особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності. Тобто факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 , не знайшов свого підтвердження.

З суті подій, зазначених у протоколі не можна зробити висновок про те, що конфлікт, що викликав у ОСОБА_2 побоювання за свою безпеку, спричинив у неї емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдав шкоди її психічному здоров`ю. Тому, у вказаному випадку суд може зробити висновок лише про те, що між колишніми співмешканцями відсутнє взаєморозуміння та на фоні конфліктної ситуації виникла сварка.

Суд зазначає, що наявність сварок і непорозумінь між особами на побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак жодним чином не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства. Нецензурна лайка в межах конфлікту, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи, не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в цьому випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації, не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні ст.173-2 КУпАП та ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За таких обставин в діях ОСОБА_1 не встановлено ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, відповідно якого провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст.40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.33-35, ч.2 ст.173-2, ст.247, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя А.В. Ткаченко