Справа № 758/5538/24 Головуючий в суді І інстанції - Якимець О.І.
Провадження № 33/824/3913/2024 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2024 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

захисника Янківського Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Янківського Романа Юрійовича на постанову Подільського районного суду м. Києва від 16 липня 2024 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого бригадир ТОВ «НВС», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,-

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 23.04.2024 о 23:28 год. за адресою: м. Київ, пр. Правди, 47, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» Alcotest №7510 тест №1237, результат тесту - 1,47 проміле.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 16 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок та позбавити права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Янківський Р.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 16.07.2024 та постановити нову, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що не погоджується із оскаржуваною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права.

Сторона захисту, звертає увагу на те, що оптичний диск із відеофайлом на який суддя посилається в оскаржуваній постанові і долучений до матеріалів справи не є належним та допустимим доказом.

Так, з матеріалів справи не можливо встановити звідки взявся вказаний відеозапис, хто його здійснював, яким чином він був отриманий та за допомогою якого приладу. Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №863009 від 23.04.2024 року не містить посилання на здійснення відеофіксації події, не містить назви приладу, на який вона здійснена.

До того ж, на відеозаписі, який доданий до адміністративного протоколу не зафіксовано рух автомобіля, та саму зупинку транспортного засобу.

Крім цього, на вищезазначеному відеофайлі озвучено причину зупинки вже коли ОСОБА_1 , знаходиться біля автомобіля Патрульної поліції тобто коли працівники поліції вже мали підозру що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Дану причину зупинки вказано також в рапорті інспектора Патрульної поліції, а саме автомобіль ОСОБА_2 , перетнув подвійну суцільну смугу дорожньої розмітки.

Таке твердження працівників поліції не підтверджується ні відеозаписом, ні матеріалами справи.

Крім цього, в матеріалах справи міститься Постанова Серія ЕНА№1984520 від 24.04.2024 року (а.с.9) відповідно до якої на ОСОБА_2 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно п.6 вказаної Постанови ОСОБА_2 24.04.2024 року о 00 год. 40 хв., 16 сек., (тобто через годину після складання протоколу ААДМ863009) в м. Київ по вул. Івана Виговського 19 перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків.

Вказаний факт свідчить про фальсифікацію матеріалів справи, оскільки працівники поліції після незаконної зупинки склавши відносно ОСОБА_1 , протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП і отримавши його персональні данні та посвідчення водія, для легалізації безпідставної зупинки складають постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП, але при складанні вказаної Постанови мабуть припускаються помилки вказавши реальний час складання Постанови тобто 24.04.2024 року 00:40:16 годин (на годину пізніше ніж було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП).

Окрім цього, апелянт подавав письмове клопотання в якому просив передати справу на розгляд до суду за місцем реєстрації та проживання особи що, притягується до відповідальності, тобто до Фастівського міськрайонного суду Київської області, оскільки за наданою апелянтом інформацією він зареєстрований не в Києві, дана справа не підсудна Подільському районному суду м. Києва, і мала бути направлена за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області - вказане клопотання було проігнороване судом і не розглянуто зовсім.

Відтак, враховуючи наведені докази і аргументи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Янківського Р.Ю., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді вислухав пояснення захисника, дослідив письмові докази у справі, та, за відсутності жодних клопотань щодо дослідження додаткових доказів або виклику і допиту в суді свідків, постановив рішення на підставі наявних у провадженні доказів.

Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування своїх висновків, а саме даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 863009 від 23.04. 2024, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та який будь-яких заперечень чи незгоди зі змістом протоколу не зазначив, незгоди з діями працівників поліції не вказав (а.с. 1);

- в протоколі про адміністративне затримання за ч. 1 ст. 130 КУпАП серії АЗ № 066654 від 24.04.2024;

- в результаті тесту приладу Драгер № 1237, відповідно до якого результат тесту складає 1,47%о (а.с. 3);

- в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду на стан сп`яніння - проба позитивна 1,47 %о (а.с. 3);

- в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.04.2024 (а.с. 4);

- розпискою ОСОБА_1 , якою останній підтвердив факт залишення на зберігання транспортного засобу «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 5);

- рапортом працівника поліції від 24.04.2024 щодо підстав застосування спецзасобу (а.с. 6);

- постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 1984520 від 24.04.2024;

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейських, на якому зафіксований огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_2 . Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія, після проходження огляду на стан сп`яніння та проголошення працівником поліції результату тесту «Драгер», ОСОБА_1 не заперечував з приводу результатів огляду на стан сп`яніння (а.с. 10).

Відтак, на переконання апеляційного суду, в матеріалах справи є достатні та належні докази, які за своїм змістом є логічними й послідовними, та такими стверджується факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та керування у такому стані транспортним засобом.

Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що оптичний диск з відеозаписом на який суд послався як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є неналежним та недопустимим доказом, є необґрунтованими. Апеляційний суд звертає увагу на те, що в оскаржуваному судовому рішенні суд першої інстанції висвітлив обґрунтовані висновку на противагу вказаним доводам.

Крім того, слід зазначити, згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі не можливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку і надходять до суду разом з іншими матеріалами.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 863009 від 23.04. 2024 працівником поліції зазначено номери спеціальних технічних засобів, а саме нагрудних бодікамер за №№ БК 471215, БК 472824, БК 471215, БК 472834, які застосовувались під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Тому твердження захисника про те, що не зрозуміло хто здійснював відеозапис, яким чином він був отриманий та за допомогою якого приладу, не заслуговують на увагу.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що а ні ОСОБА_1 , а ні його захисник Янківський Р.Ю. не заперечують того факту, що події, зафіксовані на долученому до протоколу відеозаписі, відбувалися в дійсності.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що працівники поліції під час проведення огляду на стан сп`яніння не залучали свідків, а працівники поліції не можуть бути свідками, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки, диспозицією ст.266 КУпАП визначено, що свідки залучаються лише у випадку неможливості фіксації огляду на стан сп`яніння технічними засобами.

Щодо доводів захисника про фальсифікацію працівниками поліції матеріалів справи, то вони є необгрунтованими. Крім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, та оскарження ОСОБА_1 таких дій і їх результатів.

В цілому, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Янківського Р.Ю. зводяться до неправомірності дій працівників поліції, що призвело до складення протоколу про адміністративне правопорушення. Однак, вказані доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що справу розглянуто із порушенням підсудності, апеляційний суд відхиляє, оскільки відповідно до даних зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, місце зупинки ОСОБА_1 відноситься до території Подільського районного суду м. Києва.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, захисником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі захисник.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною й обґрунтованою, прийнятою у відповідності до вимог процесуального закону, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Разом з тим, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 , а тому відповідно до вищевказаних норм закону, останній звільняється від сплати судового збору.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Янківського Романа Юрійовича - залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 16 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на користь держави у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Рудніченко