ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/4111/22 Номер провадження 33/814/233/24Головуючий у 1-й інстанції Високих М. С. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Старчик Є.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , і його представника адвоката Марченко Г.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 04 серпня 2023 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і накладено на нього стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 536 гривень 80 копійок судового збору.

За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 01 вересня 2022 року о 14 годині 55 хвилин по просп. Миколи Вавилова, 2-А у м. Полтава в порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «ЗАЗ VIDA», н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови й координації рухів) та відмовився від проходження огляду на стан названого сп`яніння на місці зупинки й у закладі охорони здоров`я.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 04 серпня 2023 року й закрити провадження у справі щодо нього на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: він перебував у стані алкогольного сп`яніння, але не керував транспортним засобом, а був на місці пасажира в автомобілі під керуванням ОСОБА_2 ; відеозаписом не зафіксовано факт керування ним автомобілем, навпаки двоє свідків підтвердили те, що він не був водієм; поліцейські не повідомили його про застосування відеофіксації, сфальсифікували небезперервний відеозапис, який не є неналежним доказом; пояснення свідка ОСОБА_3 , який не є заправником АЗС і тричі не з`явився за викликом суду, надані з чужих слів, не підтверджені в судовому засіданні, а тому підлягають визнанню недопустимим доказом; автомобіль у нього ( ОСОБА_1 ) не вилучався та іншому водієві не передавався; протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням визначеного законом строку й до нього не долучено письмові пояснення свідків, акти перевірки технічного стану, огляду й тимчасового затримання транспортного засобу. Водночас посилається на те, що місцевий суд: безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про одночасний допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , показання яких різняться між собою; в оскаржуваній постанові в порушення вимог ст.283 КУпАП не зазначив технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеофіксацію, та правові наслідки невиконання судового рішення.

Суд апеляційної інстанції заслухав особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, й адвоката, які підтримали апеляційну скаргу, перевірив матеріали справи, дослідив доводи апеляційної скарги, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відмови, як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за обставин, установлених в оскаржуваній постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №086497 01 вересня 2022 року о 14 годині 55 хвилин ОСОБА_1 по просп. Миколи Вавилова, 2-А у м. Полтава в порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «ЗАЗ VIDA», н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови й координації рухів) та відмовився від проходження огляду на стан названого сп`яніння на місці зупинки й у медичному закладі (а.с.1).

Наведені вище обставини підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_4 про те, що 01 вересня 2022 року приблизно о 14 годині 55 хвилин по просп. Миколи Вавилова, 2-А у м. Полтава рухався автомобіль «ЗАЗ VIDA», н.з. НОМЕР_1 , траєкторія руху якого була неадекватною, та здійснив наїзд на бордюр. Із цього транспортного засобу самостійно вийшов ОСОБА_1 із запахом алкоголю з порожнини рота, поводив себе неадекватно, лаявся, у зв`язку з чим було викликано поліцію. Під час очікування поліції ОСОБА_1 сів за кермо вказаного вище транспортного засобу і здійснив рух ним на відстань приблизно 150 м за АЗС. У судовому засіданні місцевого суду свідок ОСОБА_4 упізнав на відеозаписі ОСОБА_1 як особу, яка 01 вересня 2022 року керувала транспортним засобом і відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Ці показання свідка ОСОБА_4 , дані протоколу про адміністративне правопорушення об`єктивно підтверджуються і даними відеозапису з нагрудної камери поліції №469256, записаного на технічному носієві інформації, з якого встановлено, що 01 вересня 2022 року приблизно о 15 годині по просп. Миколи Вавилова, 2-А в м. Полтава ОСОБА_1 самостійно (за відсутності інших осіб) перебував у салоні автомобіля «ЗАЗ VIDA», н.з. НОМЕР_1 , на місці водія та здійснював пошук свого посвідчення водія. Далі ОСОБА_1 , перебуваючи біля транспортного засобу, висував різні непослідовні та взаємовиключні версії події, а саме зазначав про те, що автомобіль «поставив» його колега, а він ( ОСОБА_1 ) приїхав лише, щоб замкнути транспортний засіб і не керував ним, поряд із цим повідомляв, що він ( ОСОБА_1 ) сам «загнав», «поставив» автомобіль, далі, за його версією, автомобіль «загнав» товариш, а він ( ОСОБА_1 ) прийшов пішки, пізніше знову вказував, що він ( ОСОБА_1 ) сам припаркував автомобіль, а привіз його ОСОБА_5 , який втік, ключі передав за допомогою таксі. Останньою версією ОСОБА_1 було перебування за кермом жінки на ім`я ОСОБА_6 , яка живе поряд. Разом із цим, на місці правопорушення свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 чітко підтвердили те, що саме ОСОБА_1 виконував функції водія. Затим ОСОБА_1 на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку: як на місці зупинки, який здійснюється поліцейським із використанням спеціального технічного засобу, так і в медичному закладі (а.с.8).

У судах першої та апеляційної інстанцій сам ОСОБА_1 також підтвердив його перебування на місці події, вживання ним алкоголю та відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Проте показання ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у тій частині, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а був пасажиром, правильно оцінено критично місцевим судом та спрямовані на спробу уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, і надання допомоги в цьому апелянту зазначеними свідками, які, як вони повідомили в місцевому суді, рухались в одному транспортному засобі з ОСОБА_1 , є його знайомими, зокрема, ОСОБА_8 товаришує з ним ще з часів навчання в університеті та вони допомагають один одному в разі потреби. Такі показання, в тому числі з урахуванням непослідовної та неправдивої версії ОСОБА_1 , спростовуються даними відеофіксації, яка є засобом об`єктивного контролю та не викликає сумнівів у своїй достовірності, а також показаннями свідка ОСОБА_4 , показання якого відповідають відеозапису та який до моменту правопорушення з ОСОБА_1 знайомий не був, підстав обмовити останнього не мав. При цьому, показання ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у цій частині не узгоджуються навіть між собою. Так, свідок ОСОБА_8 посилався на те, що привіз ОСОБА_1 із знайомими в м-р Левада, де чекав півгодини, поки компанія продовжувала святкування. У той же час, за показаннями свідка ОСОБА_7 саме ОСОБА_8 потрібно було прибути до АЗС, де ОСОБА_1 вийшов з автомобіля і почав сварку зі сторонніми особами, від яких його забрав ОСОБА_8 та інший пасажир їх автомобіля, вона ж у цей час знаходилась у салоні.

Отже, зазначені вище докази безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Об`єктивні обставини, які були би підставами для визнання їх недопустимими, недостовірними чи неналежними, є відсутніми.

Долучений же апелянтом і його представником носій інформації з відеозаписами жодним чином не спростовує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і, зокрема, дублює здійснену й долучену поліцією відеофіксацію (а.с.49).

При цьому, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується даними відеозаписів і показаннями свідка ОСОБА_4 , наданими в судовому засіданні місцевого суду, а письмові пояснення свідка ОСОБА_3 (а.с.4) містять відомості щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, аналогічні тим, які встановлені наведеними вище доказами, то посилання суду першої інстанції в оскаржуваній постанові на зміст цих пояснень не вплинуло на доведеність винуватості ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони не є ключовими чи єдиними доказами по справі, а лише за своїм змістом відповідають відеофіксації та показанням свідка ОСОБА_4 .

Аргументи апеляційної скарги з приводу того, що місцевий суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про одночасний допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є необґрунтованими з огляду на відсутність доцільності й необхідності проведення такого допиту за конкретних обставин даного провадження. Натомість, сама по собі незгода апелянта з показаннями одного зі свідків не є підставою для його одночасного допиту з іншим свідком. Суд першої інстанції в постанові надав належну оцінку показанням як свідка ОСОБА_2 , так і свідка ОСОБА_4 , проаналізувавши їх у сукупності з іншими доказами по справі на предмет достовірності, та нездійснення одночасного допиту цих свідків жодним чином не вплинуло на правильність установлення істини по справі.

Також доводи апелянта про неповноту та фальсифікацію відеофіксації не знайшли свого підтвердження перевіркою матеріалів провадження. Наявний у матеріалах справи технічний носій інформації з відеозаписами, належним чином виготовлений поліцією в ході реалізації службових повноважень, у сукупності з іншими доказами містить у повному обсязі обставини події, необхідні для повного й усебічного вирішення справи.

Тих невідповідностей вимогам закону в діях поліцейських, які би ставили під сумнів допустимість, належність чи достовірність зібраних по справі наведених вище доказів, не виявлено. Усупереч доводам апелянта, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП, у тому числі протягом строку, передбаченого ч.2 ст.254 КУпАП.

Водночас відсутність у матеріалах справи відомостей щодо повідомлення поліцією ОСОБА_1 про здійснення відеофіксації на момент початку її здійснення та відсторонення його від керування транспортним засобом не є достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження щодо ОСОБА_1 , оскільки не спростовує факт керування ним транспортним засобом і його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто наявність у діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також незазначення в постанові місцевого суду технічного засобу, яким здійснено відеозапис, і правових наслідків невиконання адміністративного стягнення не є тим істотним порушенням вимог процесуального закону, яке перешкодило чи могло перешкодити постановити суду першої інстанції законне й обґрунтоване судове рішення, оскільки не впливає на правильність визнання ОСОБА_1 винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням на нього відповідного стягнення.

За таких обставин, доводи та підстави, з яких ставиться питання про закриття провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Таким чином, суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП правильно наклав на ОСОБА_1 стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції з метою належного виконання оскаржуваної постанови вважає за необхідне в своєму рішенні роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.307, ч.ч.1, 2 ст.308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст.ст.300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 04 серпня 2023 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун