Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/5698/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2024 м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі судді Надопта А.А., за участю секретаря судового засідання ОСОБА_1 , адвоката Єресько О.С., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції заяву ОСОБА_2 про відвід судді Леньо В.В. по справі №299/5698/24 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні судді Виноградівського районного суду Закарпатської області Леньо В.В. знаходиться справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Під час розгляду вказаної справи ОСОБА_2 , заявив відвід судді Леньо В.В., який мотивовано тим, що є обґрунтовані сумніви у неупередженості судді при розгляді справи.

Згідно протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2024 головуючим з розгляду вказаної заяви про відвід судді Леньо В.В. визначено суддю Надопта А.А.

У судовому засіданні адвокат Єресько О.С., заяву про відвід судді Леньо В.В., підтримала, та просила суд таку задоволити.

Розглянувши заяву про відвід судді, вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що заява про відвід судді ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з таких підстав.

При розгляді заяви про відвід судді Леньо В.В. суд зважає на те, що хоча за змістом ст.7 КУпАП вирішення питань притягнення особи до адміністративної відповідальності по аналогії заборонено, тобто унеможливлює застосування по аналогії норм, що встановлюють протиправність суспільної поведінки, проте немає жодних обмежень на застосування аналогії при застосуванні норм процесуального характеру.

Відповідно до ст.ст.2, 246 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, як і провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється згідно з цим Кодексом та іншими законами України.

Оскільки забезпечення права на справедливий суд є основним завданням суду та прямо гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо заявленого відводу застосувати норми КПК України, які регулюють вирішення відводів та самовідводів у кримінальному провадженні.

Відповідно до Першого показника Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 року № 2006/23, принцип незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою (п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки суддів).

Положеннями ст.ст.75, 76 КПК України передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в розгляді кримінального провадження.

Пунктом 4 ст.75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Суд констатує, що для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини для відсторонення судді від справи потрібні докази фактичної наявності упередженості судді. При цьому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, підставою заявленого відводу є твердження про сумнів у неупередженості судді при розгляді справи.

За обставин цієї справи сумніви адвоката Єресько О.С. в неупередженості судді та його необ`єктивність є виключно наслідком її суб`єктивних міркувань, що ґрунтуються на припущеннях.

Таким чином, обставини, на які покликається адвокат заявник ОСОБА_2 не можуть тягнути усунення судді від здійснення правосуддя у справі про адміністративне правопорушення.

Беручи до уваги наведене, суд вважає, що передбачені законодавством, у тому числі й ст.ст.75, 76 КПК України, обставини для відводу судді Леньо В.В. у даній справі відсутні, у зв`язку з чим, заява адвоката Єресько О.С. про його відвід до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 246 КУпАП, ст. ст. 75, 76 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Леньо В.В. по справі №299/5698/24 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,-відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Надопта