Справа № 177/2186/24
Провадження № 3/177/1399/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Суботіна С. А.

розглянувши матеріали справи, що надійшли від Криворізького районного управління поліції ГУНП у Дніпропетровської області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , 14.09.2024 о 16 год. 00 хв., керував транспортним засобом, мопедом моделі Хонда Діо, без реєстраційного номера, по вул. Молодіжній, біля будинку № 1 у с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису. Від керування транспортним засобом відсторонений.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Заяв про відкладення судового розгляду справи з поважних причин, а також інших клопотань, заяв з процесуальних питань чи письмових пояснень по суті правопорушень за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надав.

Суддя враховує, що неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, належним чином повідомленої про дату, час та місце судового розгляду справи, являється її волевиявленням. Беручи до уваги викладене, зважаючи на положення ст. 268 КУпАП, що не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, судове засідання проведено без ОСОБА_1 .

Дослідивши відеозаписи на DVD-диску з відеофіксацію правопорушення та письмові матеріали справи, , суд дійшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У розумінні ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Із аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення від 14.09.2024 серії ЕПР1 № 129271, ОСОБА_1 , 14.09.2024 о 16 год. 00 хв., керував мопедом моделі Хонда Діо, із явними ознаками алкогольного сп`яніння та на законну вимогу працівника поліції пройти огляд відмовився.

Відповідно до ст. 2.5 ПДР України, затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порушення цих вимог, та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції містить склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП.

На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, суду надано DVD-диск з фіксацією вчинення правопорушення.

Дослідженням змісту відеозапису встановлено, що 14.09.2024 працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 , який стояв поряд з мопедом на дорозі у с. Лозуватка. Мопед у рух не приведено, двигун не працює. На вимогу поліцейських надати документи, ОСОБА_1 пояснює, що документів при собі не має. Далі поліцейський повідомляє ОСОБА_1 про наявність у нього ознак сп`яніння, а саме, запах алкоголю та запитує, чи згоден ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп`яніння, на що останній погоджується. У подальшому, перевіривши особу ОСОБА_1 по базі даних, поліцейські пропонують йому проїхати до його місця проживання для отримання документів, підтверджуючих його особу, та документів на транспортний засіб. ОСОБА_1 , у супроводі поліцейських, привівши у рух мопед, їде по автодорозі населеного пункту. При цьому, до початку руху, працівники поліції, перебуваючи у службовому автомобілі, обговорюють між собою, що на нагрудні реєстратори не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 мопедом та моменту його зупинки працівниками поліції, тому, у даний момент, коли ОСОБА_1 розпочне рух, буде можливість це зафіксувати та зупинити його, згідно з процедури. Діючи відповідно до вказаної домовленості, інспектор поліції, який перебував за кермом автомобіля патрульної поліції, пропонує ОСОБА_2 розпочинати рух. Далі, під час його руху, поліцейські подають звуковий сигнал із вимогою зупинитися мопеду під керуванням ОСОБА_1 , та після зупинки транспортного засобу, останньому повідомляють причину зупинки (керування мопедом без мотошолома), роз`яснюють права та, що здійснюється відеофіксація порушення. У подальшому, на автомобілі патрульної поліції, поліцейські та ОСОБА_1 прямують до місця проживання останнього, де він надає паспорт, пояснюючи, що документів на транспортний засіб та посвідчення водія не має. У подальшому, поліцейські висувають ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на визначення стану сп`яніння, на що він відмовився.

Таким чином, судом встановлено, що в матеріалах справи містяться обставини керування ОСОБА_1 мопедом на вимогу працівників поліції до його зупинки тими ж працівниками поліції.

КУпАП не містить визначення поняття провокація, як і в цілому національне законодавство. Натомість Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зробив дефініцію такого поняття та критерії для розмежування законних дій співробітників поліції від провокації до вчинення злочину.

У рішеннях ЄСПЛ, ухвалених у справах «Тейшейро де Кастро проти Португалії», «Раманаускас проти Литви», «Баннікова проти Російської Федерації» та інших судом зазначено те, що притягнення особи до відповідальності за правопорушення, вчинене внаслідок провокації (підбурювання) із сторони поліцейських буде свідчити про порушення ст. 6 Конвенції.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що інспектори патрульної поліції здійснили провокаційні дії щодо ОСОБА_1 , зокрема вбачаючи в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, надали йому вказівку сісти за кермо та перемістити транспортний засіб в інше місце, після чого зупинили та звинуватили в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Такі дії поліції спрямовані не на усунення та припинення в майбутньому адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , як того вимагають вимоги Закону України «Про Національну поліцію», а навпаки, на вчинення останнім адміністративного правопорушення та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, з метою збільшення показників в роботі, а саме, складання протоколів про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема в справах «Кобець проти України» від 14.02.2018, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення вини «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14, зміст постанови має відповідати вимогам ст. cт. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-р 2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї, ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, у тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд констатує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, через відсутність в діях останнього інкримінованого йому складу адміністративного правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ч.1 ст. 130, ст. 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: