КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кафідова О.В.
№ 33/824/4660/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №760/1341/22

25 вересня 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кафідової О.В., розглянувши матеріали апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Снігур Галини Михайлівни на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 13 травня 2024 року про повернення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 05 серпня 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.472, ч.1 ст.483 МК України ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 05 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, та піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, у розмірі 16 221 306, 20 гр., з конфіскацією товару.

02 травня 2024 року захисник ОСОБА_1 адвокат Снігур Галина Михайлівна звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 05 серпня 2022 року за нововиявленими обставинами.

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 травня 2024 року заяву захисника ОСОБА_1 адвоката Снігур Галини Михайлівни повернуто особі, яка її подала.

Не погодившись з вказаною постановою суду першої інстанції, 13 серпня 2024 року захисник ОСОБА_1 адвокат Снігур Галина Михайлівна подала до суду першої інстанції апеляційну скаргу.

Перевіривши апеляційну скаргу, матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Снігур Галини Михайлівни на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 13 травня 2024 року про повернення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 05 серпня 2022 року, підлягає поверненню апелянту з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Право на оскарження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується встановленням у нормах КУпАП порядку і строків подачі (у деяких випадках і розгляду) скарг на рішення посадових осіб, в тому числі й судів.

У зв`язку з цим, главою 24 КУпАП передбачений інститут оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників провадження.

Статтею 294 КУпАП передбачена можливість перегляду постанови суду у справі про адміністративне правопорушення в апеляційному порядку.

Главою 24-1 КУпАП передбачений порядок перегляду постанови у справі про адміністративне правопорушення в разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не встановлює заборони або обмеження в реалізації права на оскарження до суду судових рішень у справах про адміністративні правопорушення, а навпаки, визначає процедуру оскарження судових рішень, яка в даному випадку була дотримана та реалізована захисником ОСОБА_1 адвокатом Снігур Галиною Михайлівною шляхом подання апеляційної скарги на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 05 серпня 2022 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року відмовлено захиснику Копистинському Тарасу Михайловичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Солом`янського районного суду міста Києва від 05 серпня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України та повернуто захиснику його апеляційну скаргу на цю постанову разом з доданими до неї матеріалами.

Отже, національними судами України виконано положення ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права особи на ефективний засіб юридичного захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

Виходячи зі змісту зазначеної статті, в апеляційному порядку може бути оскаржена лише постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене цією нормою. Постанова суду про залишення без задоволення заяви про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами у справах про адміністративні правопорушення не входить до переліку таких постанов.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно рішення Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 294 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України від 31 березня 2015 року № 2-рп/2015, положення ч. 2 ст. 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у ст. 24-1 цього Кодексу, про закриття справи.

Вказаним рішенням Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року № 2-рп/2015 наведений перелік постанов у справі про адміністративне правопорушення, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку, який є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

В той же час, захисник ОСОБА_1 адвокат Снігур Галина Михайлівна оскаржує постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 13 травня 2024 року, якою заяву захисника ОСОБА_1 адвоката Снігур Галини Михайлівни про перегляд судового рішення за виключними обставинами повернуто особі, яка її подала, яка оскарженню не підлягає.

У відповідності до рішення ЄСПЛ у справі «Васильєв проти України» (заява № 11370/02) від 21 червня 2007 року, повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи. Перегляд справи не повинен розглядатися як замаскована апеляція, а сама лише можливість існування двох точок зору на предмет не є підставою для повторного розгляду справи. Відхилення від цього принципу виправдане лише в тому випадку, коли воно здійснене як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру.

Слід зазначити, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У рішенні по справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року (заява № 23436/03), ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Враховуючи, що апеляційну скаргу захисником ОСОБА_1 адвокатом Снігур Галиною Михайлівною подано на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 13 травня 2024 року про повернення заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 05 серпня 2023 року, яка не може бути предметом апеляційного оскарження, її прийняття до розгляду не відповідає нормам діючого національного законодавства та правовим позиціям, викладеним у вищезазначених рішеннях ЄСПЛ, а тому вказана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 284, 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Снігур Галини Михайлівни на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 13 травня 2024 року про повернення заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 05 серпня 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.472, ч.1 ст.483 МК України ОСОБА_1 - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя