ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/599/23Головуючий у 1-й інстанції Марціцка І.Б.
Провадження № 33/817/102/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 р.

Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.,

за участі:

- представника потерпілої ОСОБА_1 - адвоката Карчевського В.М.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) на постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2023 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2023 року ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо вчинення ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ) даного адміністративного правопорушення, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, встановлених ст.38 КУпАП.

Як визнав суд, 30.03.2023 року о 08 год. 15 хв. в селі Деренівка Тернопільського району, 363 км +400 м. водій ОСОБА_5 ( ОСОБА_3 ), керуючи транспортним засобом DAF р.н. НОМЕР_1 з причепом KOEGEL S24-1 р.н. НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, для забезпечення безпеки дорожнього руху не звернувся за допомогою до інших осіб, перед поворотом праворуч не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з автомобілем TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150, д.н.з НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими своїми діями ОСОБА_5 ( ОСОБА_3 ) порушив п.2.3 (б), 10.4, 10.6 ПДР України, таким чином вчинив правопорушення, склад якого передбачений ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_5 ( ОСОБА_3 ) вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, оскільки судом в порушення вимог ст.280 КУпАП не було повно та об`єктивно з`ясовано всіх обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2023 року побудована лише на припущеннях.

Звертає увагу на висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративну суді України від 17.11.2017 року, відповідно до якого поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, а тому під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Не погоджується з висновком суду першої інстанції, що його вина у вчиненні правопорушення підтверджується сукупністю доказів, складених працівниками поліції.

Зазначає, що він неодноразово повідомляв і наголошував у суді про неправильне розміщення об`єктів на малюнку схеми ДТП і замірів і тому вважає безпідставною вказівку суду, що він, ознайомившись із матеріалами справи про адміністративне правопорушення, ні в письмових поясненнях, ні в судовому засіданні не вказав, які саме заміри чи велечини не вірно вказані в схемі місця ДТП, в чому полягає неправильність схеми ДТП.

Окрім цього, посилається на те, що судом враховано показання свідків потерпілої сторони, а його показання та показання інших свідків проігноровано і не надано жодних аргументів з цього приводу.

Звертає увагу, що судом першої інстанції проігноровано факт зміни першочергових показань водія та пасажирів транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150, д.н.з НОМЕР_3 .

Вважає, що наведені апелянтом обставини свідчать лише про проводення розгляду справи поверхнево та однобічно, без повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення.

Просить скасувати постанову Теребовлянського районного суду від 20 грудня 2023 року відносно нього та прийняти нову постанову, якою направити справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Одночасно, ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження з тих мотивів, що повний текст оскаржуваної постанови ОСОБА_5 ( ОСОБА_3 ) отримав лише 27.12.2023 року.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, ОСОБА_5 ( ОСОБА_3 ), як особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності та подала апеляційну скаргу, в судове засідання не з`явилася, однак повідомила апеляційний суд про можливість розгляду справи без його участі.

Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду скарги, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За наведених обставин, вважаю за можливе розглянути справу про адміністративне правопорушення за апеляційної скаргою ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) без участі апелянта.

Заслухавши представника потерпілої ОСОБА_1 - адвоката Карчевського В.М., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги; розглянувши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апелянту слід поновити строк на апеляційне оскарження, який пропущено ним з поважних причин і відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів провадження, копію судового рішення від 20 грудня 2023 року направлено Теребовлянським районним судом за місцем проживання ОСОБА_2 27.12.2023 року, після чого 05 січня 2024 року апелянтом подано апеляційну скаргу.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин і тому, відповідно до ст. 289 КУпАП, його потрібно поновити.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідності до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався вказаних положень закону.

Так, за змістом п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 10.4 ПДР передбачає, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Відповідно до п. 10.6. ПДР передбачено, якщо транспортний засіб через свої габарити або інші причини не може виконати поворот чи розворот з відповідного крайнього положення, дозволяється відступити від вимог пункту 10.4 цих Правил, якщо це не суперечить вимогам заборонних чи наказових дорожніх знаків, дорожньої розмітки та не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. У разі потреби, для забезпечення безпеки дорожнього руху, слід звернутися за допомогою до інших осіб.

Диспозицією ст. 124 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність наступає при порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Висновок суду першої інстанції щодо порушення ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) п.2.3 (б), п.10.4, 10.6 ПДР та наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.

Такий висновок підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №039524, який був предметом дослідження суду першої інстанції і яким зафіксовано, що 30 березня 2023 року о 08 год. 15 хв. в селі Деренівка Тернопільського району, 363 км +400 м. водій ОСОБА_5 ( ОСОБА_3 ), керуючи транспортним засобом DAF, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом KOEGEL S24-1, р.н. НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, для забезпечення безпеки дорожнього руху не звернувся за допомогою до інших осіб, перед поворотом праворуч не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з автомобілем TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150 д.н.з НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення об`єктивно підтверджені іншими дозами у справі, проаналізувавши які, місцевий суд дав їм належну правову оцінку.

Зокрема, із схеми місця ДТП від 30 березня 2023 року вбачається, що на ній зафіксоване місце, де відбулося ДТП, розташування автомобілів після їх зіткнення, а також інші відомості, які необхідні для правильного вирішення даної справи. (а. п.3)

За змістом апеляційної скарги апелянт вважає схему ДТП неналежним доказом, оскільки стверджує, що наголошував працівникам поліції про невірне розміщення об`єктів на малюнку схеми ДТП і замірів.

Однак, дослідивши схему ДТП, апеляційний суд вважає, що вказаному доказу надана правильна правова оцінка судом першої інстанції, оскільки на ній зафіксовано достатньо відомостей, з яких можна встановити механізм ДТП, характер отриманих ушкоджень транспортними засобами та інше.

Відомості внесені до схеми ДТП у свою чергу відповідають відеозапису з нагрудної камери поліцейського, долученого до матеріалів справи та дослідженого в судовому засіданні апеляційного суду.

Вказана схема місця ДТП підписана учасниками дорожньо-транспортної пригоди і, незважаючи на незгоду із схемою ДТП, ОСОБА_5 не вказав у чому полягає неправильність розташування об`єктів чи проведених замірів.

Тому, правильним є висновки судді місцевого суду, що ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ) не було зазначено, які саме заміри чи величини не вірно вказані в схемі, в чому полягає неправильність схеми ДТП, а сама незгода із схемою ДТП не свідчить про неправильність даних вказаних в ній.

Характер отриманих пошкоджень транспортними засобом DAF р.н. НОМЕР_1 з причепом KOEGEL S24-1 р.н. НОМЕР_2 та TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150, д.н.з НОМЕР_3 , узгоджується з обставинами ДТП, зафіксованими в протоколі про адміністративне правопорушення та підтверджуються протоколами огляду від 30 березня 2023 року, 31.03.2023 року, схемою ДТП, відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

Також, судом першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення допитані поліцейські ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які здійснювали оформлення матеріалів ДТП 30 березня 2023 року і які підтвердили за результатами встановлених ними обставин на місці ДТП факт порушення водієм транспортного засобу DAF, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом KOEGEL S24-1, р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України, недотримання яких стало причиною дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, вказані свідки повідомили, що водій вказаного транспортного засобу відмовився надавати пояснення щодо обставин ДТП.

Окрім того, судом допитані інші свідки, показання яких враховано при ухваленні рішення.

Зазначаючи в апеляційній скарзі про зміну першочергових показань водія та пасажирів автомобіля TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150 д.н.з НОМЕР_3 , апелянт на вказує у чому полягає зміна таких показань та яким чином це вплинуло на загальну оцінку таких доказів.

Предметом дослідження місцевого суду були також висновок судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди № 3162-Е від 21 вересня 2023 року та висновок експерта № СЕ-19/120-23/9714-ІТ від 05 жовтня 2023 року, аналіз яких дав можливість дійти висновку про неспроможність показань ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_9 стосовно того, що ОСОБА_5 , здійснюючи маневр повороту праворуч, не виїжджав на зустрічну смугу руху. (а. п.116-121, 127-152)

Твердження апелянта про те, що місцевим судом в оскаржувані постанові в якості доказів, що підтверджують його вину у вчиненні правопорушення лише перераховано документи, складені працівниками поліції є безпідставними, оскільки в рішенні суду наведено аналіз доказів, які долучені до матеріалів провадження і були предметом дослідження суду, з обґрунтуванням прийняття одних та відхилення інших та їх належності і допустимості для висновку про винуватість особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Виходячи із системного аналізу та змісту ст.279, 280 КУпАП, якими регламентовано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд розглядає таку справу в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та лише щодо особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення і тому не вправі робити висновки про винуватість інших осіб.

Тому, доводи апелянта, наведені ним у суді першої інстанції, про вину у вчиненні ДТП і наявність складу адміністративного правопорушення в діях водія автомобіля TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150 д.н.з НОМЕР_3 , не можуть братися до уваги та оцінюватись щодо наявності доказів допущеного ним порушення правил дорожнього руху.

За наведених обставин, висновок суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) в порушенні вимог пунктів 2.3 (б), 10.4, 10.6 Правил дорожнього руху України, і, як наслідок, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, базується на детально досліджених під час розгляду справи доказах, є правильним та належним чином обґрунтованим в ухваленому судом рішенні.

Що стосується доводів апелянта про взаємовиключний характер рішень суду про закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд зазначає наступне.

З правового аналізу статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в інкримінованому їй правопорушенні (в даному випадку у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди), провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відтак, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини в діях особи.

Окрім того формулювання статті 38 КУпАП Строки накладення адміністративного стягнення вказує на те, що таке стягнення накладається лише на винну особу. Відповідно, застосування даної правової норми (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинно відбуватися лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що стаття 280 КУпАП, якою регламентовано обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, встановлює обов`язок під час судового розгляду встановити ряд обставин, в тому числі чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа у його вчиненні.

Так само і стаття 284 КУпАП не містить обмежень при винесенні постанови про закриття справи щодо встановлення вини особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення і проводиться судовий розгляд.

Тому, на переконання апеляційного суду, застосовування норми ст.247 КУпАП щодо закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення.

З огляду на викладене, доводи особи, яка притягується до адмінвідповідальності, ОСОБА_2 про те, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, вина особи не встановлюється, є непереконливі та необґрунтовані.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що постанова Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2023 року відносно ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_10 ( ОСОБА_3 ) строк на апеляційне оскарження постанови Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2023 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) залишити без задоволення, а постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2023 року, якою ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) визнано винним у вчиненні у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, встановлених ст.38 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя