ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/8340/24 Головуючий суддя І інстанції Семіряд І. В.
Провадження № 33/818/1224/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Студзінського М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Студзінського М.А. на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 липня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Краматорськ Донецької області,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 25.04.2024 року о 19:20 год. у м. Харкові по вул. Клочківська, 370, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Форд, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я відмовився.

В своїй апеляційній скарзі захисник Студзінський М.А. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Вважав, що докази, які містяться в справі не доводять винуватість ОСОБА_1 .

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції в режимі відеоконференції захисник Студзінський М.А. повідомив, що ОСОБА_1 дійсно повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги та враховуючи узгодженість їх правової позиції, просив розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 , однак за участі його захисника Студзінського М.А.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника Студзінського М.А., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_3 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_1 та свідків, а також відомості відеозапису.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що 25.04.2024 року ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Драгер та в закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків.

В матеріалах справи міститься відеозапис події за участю ОСОБА_1 (арк.4), відповідно до відомостей якого вбачається, що працівники поліції ознайомили ОСОБА_1 з відомостями, які зафіксовані в протоколі.

Отже, ОСОБА_1 був обізнаним про те, що стосовно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 267 КУпАП, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами та огляд на стан алкогольного сп`яніння може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не зверталися із позовом до суду в порядку КАСУ щодо дій працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Тобто, ОСОБА_1 не скористався своїм правом на оскарження дій чи бездіяльності працівників поліції під час складення стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім цього, з відеозапису об`єктивно вбачається, що працівники поліції на блок посту зупинили автомобіль під керуванням саме ОСОБА_1 .

Отже саме ОСОБА_1 керував цим автомобілем, тобто був водієм.

Під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння та повідомили про них ОСОБА_1 . Після цього працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки з використанням алкотестеру Драгер або в закладі охорони здоров`я. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився. Також працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що він тимчасово немає права керувати транспортним засобом та відсторонили його від керування.

Поряд з цим. з відеозапису вбачається, що працівники поліції залучили двох свідків та у їх присутності пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого останній відмовився.

Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (арк. 7,8) вбачається, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки з використанням газоаналізатору Драгер та в закладі охорони здоров`я.

Проте, відповідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП, Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи цю норму суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що свідки залучаються працівником поліції лише у разі відсутності можливості здійснювати відеозапис події.

З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції здійснювали відеозапис події за участю ОСОБА_1 , та на цьому відеозаписі зафіксовано подія зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, а також подія огляду ОСОБА_1 та його відмова від проходження огляду.

Враховуючи наявність такого відеозапису залучення свідків у цій справі не було обов`язком працівників поліції. Проте, з відеозапису вбачається, що на місці події були присутніми свідки, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що їх письмові пояснення відповідають дійсності, оскільки вони були безпосередніми очевидцями цієї події, а тому твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не допитав свідків безпосередньо в судовому засіданні не є обґрунтованими.

Поряд з цим, відповідно до вимог ч.1 ст. 276 КУпАП, справи про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Тобто, законодавцем встановлено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, розглядаються виключно за місцем вчинення правопорушення.

Отже суд першої інстанції законно розглянув справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_6 , а такі твердження апелянта є необґрунтованими.

Крім того, відповідно до відомостей розписки (арк. 9) ОСОБА_1 зазначив, що 25.04.2024 року він відторонений від керування ранспортним засобом співробітниками поліції. Автомобіль залишив на місці зупинки без порушень ПДР.

Крім того, належить врахувати те, що відповідно до відомостей довідки (арк. 3), ОСОБА_7 отримав посвідчення водія внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України, що об`єктивно вказує на те, що останній знає ПДР України.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував ПДР України, що, поза розумним сумнівом, свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 25 квітня 2024 року, ОСОБА_1 близько 19 год. 20 хв. в м. Харкові по вул. Клочківській керував автомобілем «Форд» державний номер НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.

Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Студзінського М.А. залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 липня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков