ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2024Справа №607/6498/24

15 квітня 2024 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої по АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

з участю: ОСОБА_1 , її захисника адвоката Нужди С.Ф.,

потерпілої ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

18 березня 2024 року о 18 год 30 хв. громадянка ОСОБА_1 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , вчинила відносно своєї дочки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та економічного характеру, в ході якого забрала в неї мобільний телефон, зачинила її у квартирі, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнала. Вказала, що дій зазначених у протоколі вона не вчиняла. 18 березня 2024 року між нею та дочкою ОСОБА_2 дійсно виник конфлікт, у зв`язку з тим, що дочка мала намір поїхати до хлопця у зону бойових дій, в ході якого вона забрала в неї телефон, закрила квартиру та пішла в іншу кімнату. Жодних протиправних дій стосовно дочка вона не вчиняла, не била її та не погрожувала. Вона не мала на меті завдавати шкоди психічному та фізичному здоров`ю дочки. Зазначила, що на даний час вони з дочкою перебувають під впливом сильних душевних хвилювань, оскільки її колишній чоловік ОСОБА_2 , який є батьком ОСОБА_2 загинув на війні 15 жовтня 2023 року. Посилаючись на наведене, просила закрити провадження у справі.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Нужда С.Ф. зазначила, що після отримання звістки про смерть колишнього чоловіка ОСОБА_1 та її дочка перебували у тяжкому психологічному стані. У вказаний період дочка ОСОБА_1 познайомилась з молодим чоловіком, який проходить військову службу у складі Збройних Сил України. 18 березня 2024 року дочка повідомила ОСОБА_1 про те, що вона збирається зустрітися з хлопцем та відправляється до місця проходження ним служби, яке знаходиться в АДРЕСА_2 . Вказані обставини викликали в ОСОБА_1 занепокоєння за життя та здоров`я дочки, у зв`язку з чим між ними виник конфлікт. Проте, надалі конфлікт був вичерпаний, дочка запевнила матір, що не збирається їхати до Краматорська та розірвала куплені квитки на потяг. Наступного дня ОСОБА_1 разом з дочкою вийшли на прогулянку, під час якої ОСОБА_2 зайшла в магазин та викликала працівників поліції. Посилаючись на наведене, просила закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, про що подала письмові пояснення.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що 18 березня 2024 року між нею та матір`ю ОСОБА_1 дійсно виник конфлікт, через її бажання поїхати до свого хлопця у зону бойових дій. Однак матір не ображала та не погрожувала їй. В ході вказаного конфлікту ОСОБА_1 забрала в неї мобільний телефон, заборонила покидати квартиру, закрила квартиру та забрала ключі від неї. На наступний день матір не випускала її з квартири, однак вона переконала матір вийти з нею на вулицю, де забігши в магазин попросили продавця викликала працівників поліції за даним фактом. ОСОБА_2 підтвердила в судовому засіданні, що вони з матір`ю примирилися, а тому просили не застосовувати до неї стягнення. Повідомила, що раніше між ними були хороші стосунки, однак воєнний стан, смерть батька, вимушене залишення постійного місця проживання, вплинули на їх психологічний стан та стосунки між ними.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника та потерпілої ОСОБА_2 прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержанні законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки громадського порядку та громадської безпеки.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини.

Згідно з вимогами п. п. 3, 4, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №222569 від 19 березня 2024 року, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що вона 18 березня 2024 року о 18 год 30 хв., перебуваючи по АДРЕСА_1 , вчинила відносно своєї дочки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та економічного характеру, в ході якого висловлювала в її сторону словесні образи, погрожувала їй, забрала в неї мобільний телефон, зачинила у квартирі, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_1 не погрожувала та не висловлювала в її сторону словесні образи.

Відтак, судом встановлено, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт вчинення домашнього насильства психологічного характеру з боку ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , що виразилось у погрозах та висловлюванні словесних образ.

Разом з тим, судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства, яке виразилось у відібранні мобільного телефону, закритті в квартирі та перешкоджанні виходу з дому підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №222569 від 19 березня 2024 року;

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 19 березня 2024 року, згідно з яким ОСОБА_2 повідомила працівникам поліції про те, що 18 березня 2024 року близько 18 год 30 хв. по АДРЕСА_1 її матір ОСОБА_1 вчинила відносно неї домашнє насильство психологічного та економічного характеру, в ході якого забрала в неї особистий мобільний телефон та документи, закрити в квартирі та не випускала її;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 19 березня 2024 року, згідно з якими остання повідомила, що 18 березня 2024 року близько 18 год 30 хв. по АДРЕСА_1 в неї виник конфлікт з матір`ю ОСОБА_1 , в ході якого остання забрала її мобільний телефон, ключі від квартири та не випускала її з квартири. 19 березня 2024 року вони пішли з матір`ю в магазин, де вона звернулася за допомогою до продавця та викликала працівників поліції;

-письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 19 березня 2024 року, згідно з якими остання повідомила, що 18 березня 2024 року між нею та дочкою ОСОБА_2 виник конфлікт через бажання дочки поїхати до свого хлопця в інше місто. В ході вказаного конфлікту вона забрала в дочки мобільний телефон;

-терміновим заборонним приписом стосовно кривдника ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 19 березня 2024 року, де постраждалою особою зазначено ОСОБА_2 ;

-формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 19 березня 2024 року.

Безпідставним є доводи ОСОБА_1 про те, що жодних протиправних дій стосовно дочка вона не вчиняла, оскільки вказані доводи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та поясненнями ОСОБА_2 наданими в судовому засіданні.

Суд не приймає до уваги доводи захисник ОСОБА_1 адвокат Нужди С.Ф. про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки остання на момент виникнення конфліктної ситуації перебувала у тяжкому психологічному стані через смерть колишнього чоловіка.

Так, вимогами п. 3 ч. 1 ст. 34 КУпАП передбачено, що обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин.

Таким чином, обставини, на які посилається захисник, є пом`якшуючими обставинами, які обов`язково враховуються судом при призначенні адміністративного стягнення або звільнення від адміністративної відповідальності.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь психологічного та економічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілого, а саме відібрання мобільного телефону, закриття в квартирі та перешкоджання виходу з дому.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Чинний закон про адміністративну відповідальність не містить у собі визначення поняття малозначності, а також не розкриває основних його ознак.

Відтак, слід дійти висновку, що поняття малозначності має оціночний характер, його зміст визначається, шляхом надання правозастосовним органом (судом) оцінки усім конкретним обставинам справи.

Виходячи із загальної сутності ознак малозначності у справах про адміністративні правопорушення, слід дійти висновку, що малозначними є лише (тільки) ті адміністративні правопорушення, які не становлять великої (значної) суспільної шкоди, а також унаслідок їх заподіяння, не відбувається спричинення збитків державним та/або суспільним інтересам, чи то громадян, в залежності від характеру правовідносин.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 постанови від 3 червня 2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» роз`яснив, що, вирішуючи питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, суди повинні враховувати як вартість, так і кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_1 , вчинення правопорушення вперше, примирення із потерпілою, обставини вчинення правопорушення, психо-емоційний стан ОСОБА_1 та потерпілої, відомості про вчинення адміністративного правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, суспільно-небезпечність даного правопорушення, відсутність завданої шкоди, приходжу до висновку про малозначність вчиненого правопорушення.

Таким чином, вважаю за можливе, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і обмежитись усним зауваженням.

Справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності провадженням закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 173-2, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та звільнити її від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками ч. 1 ст. 173-2 КУпАП провадженням закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської областілено.

Суддя Черніцька І.М.