Справа № 304/1714/24 Провадження № 3/304/1108/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2024 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , працівника Дубриницького лісництва Філії «Ужгородське лісове господарство» ДСГП «Ліси України», громадянина України,

за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

четвертого липня 2024 року о 19.00 год ОСОБА_1 по вулиці Центральній у селі Дубриничі Ужгородського району Закарпатської області, керуючи транспортним засобом мотоциклом марки «Honda Vision», без р/н, не виконав законну вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану проблисковими маячками синього і червоного кольорів та гучномовцем, після чого о 19.05 год того ж дня відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.4., 2.5. Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , за наслідками перегляду долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеодоказів, свою вину визнав, однак пояснював, що не має змоги оплатити таку велику суму штрафу, через що просив розстрочити його сплату на десять виплат.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до такого висновку.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Європейським Судом з прав людини неодноразово було наголошено, що суди при оцінці доказів мають керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Яременко проти України» від 12.06.2008, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008).

Встановлено, що вина ОСОБА_1 стверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ААД № 658042 та серії ААД № 658041 від 04 липня 2024 року, Направленнями на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до протоколу серії ААД № 658041, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 940265 від 04 липня 2024 року, а також записами відеофайлів «Федачин ч. 1 ст. 130 КУпАП» на трьох оптичних дисках.

Наведені та досліджені в судовому засіданні докази дають підстави визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Виходячи зі змісту санкцій ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, найбільш серйозним з правопорушень, вчинених ОСОБА_1 , слід вважати передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, як таке, санкція якого передбачає штраф у більшому розмірі, а відтак стягнення обиратиметься в межах санкції вказаної частини статті, що у свою чергу буде достатнім для досягнення мети, передбаченої статтями 1, 23 КУпАП.

За практикою ЄСПЛ провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, з огляду на суворість передбачених санкцією цієї статті стягнень у виді штрафу і позбавлення права керування транспортними засобами, їх каральну і профілактичну мету, у розумінні Конвенції вважається «кримінальним» (рішення у справах: «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany) від 21 лютого 1984 року, заява № 8544/79; «Шмауцер проти Австрії» (Schmautzer v. Austria) від 23 жовтня 1995 року, заява № 15523/89; «Маліга проти Франції» (Malige v. France) від 23 вересня 1998 року, заява № 27812/95; «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine) від 6 вересня 2005 року, заява № 61406/00).

Згідно із ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому характер вчиненого правопорушення, особа порушника його стан здоров`я, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність при накладенні адміністративного стягнення на правопорушника судом не враховуються (Глава 10 КУпАП).

Із врахуванням встановлених обставин та наявних даних про особу ОСОБА_1 , якому згідно з інформацією правоохоронного органу видавалося посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 07 грудня 2021 року, суддя прийшов до висновку, що відносно нього слід застосувати адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КпАП України у виді штрафу, розмір якого у санкції визначено безальтернативно, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про розстрочку сплати штрафу суддя прийшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Згідно зі ст. 301 цього Кодексу за наявності обставин, що ускладнюють виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, виправних чи громадських робіт або роблять її виконання неможливим, орган (посадова особа), який виніс постанову, може відстрочити її виконання на строк до одного місяця. Відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Розстрочка виконання штрафу має на меті дотримання розумної пропорційності між накладеним стягненням і конкретним становищем особи, щоб таке стягнення не було завідомо надмірним тягарем, і було можливим до виконання.

З огляду на наявність обставин, які ускладнюють виконання ОСОБА_1 постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, з урахуванням особи порушника, його матеріальне становище, що ускладнює своєчасне та повне виконання постанови суду в частині оплати штрафу, введення на території України воєнного стану, а також задля уникнення свідомого невиконання судового рішення, суддя вважає можливим задовольнити клопотання ОСОБА_1 та розстрочити йому сплату адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн на десять місяців зі щомісячною сплатою у розмірі 1 700 грн.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2024 року згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» складає 605,60 грн.

Керуючись ст. 33, 36, 40-1, 283, 284, 298, 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП і на підставі ч. 2 ст. 36 цього Кодексу накласти адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Розстрочити ОСОБА_1 сплату адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн строком на 10 (десять) місяців з виплатою штрафу рівними частинами по 1 700 (одній тисячі сімсот) грн щомісячно до 10 числа кожного місяця, починаючи з дня набрання постановою законної сили.

Перебіг строку давності виконання постанови судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2024 року у справі № 304/1714/24 (провадження 3/304/1108/2024) рахувати протягом трьох місяців з наступного дня після закінчення строку встановленої розстрочки.

У порядку ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у встановлений строк стягнути суму штрафу в порядку примусового виконання постанови у подвійному розмірі.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Ганько І. І.