Дата документу Справа № 317/2909/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/2909/23 Головуючий в 1 інст. Громова І.Б.
Провадження №33/807/62/24 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Середи А.А., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Безрукової С.О. на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 24 липня 2023 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює у Пологівському РТЦК, є солдатом-гранатометником, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , інші відомості суду не відомі,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя місцевого суду встановив, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №407341 від 21.05.2023 року о 09:40 год. у Запорізькій області, Запорізькому районі, траса Т0803 513 км, водій ОСОБА_1 керував ТЗ ЗАЗ 11021, д.н.з. НОМЕР_2 (належність ОСОБА_2 ), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу ALCOTEST Dragger 6820 (ARНE-0179), результат тесту № 2039 становить 0,50 ‰ (проміле). З результатами згоден. Від керування ТЗ відсторонений. Про повторність попереджений.

Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Безрукова С.О. звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій зазначила, що суд прийняв оскаржувану постанову без урахування всіх обставин та матеріалів справи.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що у направленні на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння та у рапорті працівника поліції перелічені виявлені у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння, при цьому не зазначено, в якому саме стані сп`яніння перебуває останній. Крім того, виявлені ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 не підтверджуються і матеріалами відеозапису, який між тим, є перервним.

Посилаючись на рішення ЄСПЛ вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути використаним як доказ вини особи, оскільки за своєю суттю є процесуальним документом та не є доказом провини.

Вказує, що ОСОБА_1 спочатку погодився із результати проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння, але пізніше засумнівався та виявив бажання пройти огляд у медичному закладі, на що отримав відмову від працівників поліції та пройшов огляд у лікаря-нарколога самостійно.

Зазначає, що перевірка калібровки приладу ALCOTEST Dragger 6820 (ARНE-0179), яким проводився огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 не відбувалась у встановлений Інструкцією строк.

Акцентує увагу суду, що матеріали справи та відеозапис подій не містить підтверджень, що огляд ОСОБА_1 проводився поліцейським, який має спеціальне знання та право проводити огляд на стан сп`яніння із залученням двох свідків.

Крім того вказує, що час складання направлення на стан алкогольного сп`яніння не узгоджується із часом зафіксованих відеозаписом подій, оскільки працівниками поліції був порушений порядок виявлення у водія ознак сп`яніння.

Просить скасувати постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 24 липня 2023 року, провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, а також присутність захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Середи А.А., який зазначив про можливість розгляду апеляції за відсутності ОСОБА_1 , вважаю за можливе розглянути справу за відсутністю останнього, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КК України.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення від 21.05.2023 року серії ААД № 407341 та визнаних судом доведеними підтверджується: направленням на огляд до КНП «ОКЗНПД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду на стан сп`яніння, роздруківкою результатів продуття алкотестеру «DRAGER» Alkotest 6820, тест № 2039, виготовленою о 09 годині 54 хвилин 21.05.2023 року, якою підтверджується, що за результатами тестування у ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в розмірі 0,50 % проміле, відеозаписом події.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

За ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів.

Частиною 3 ст. 266 КУпАП та п.7 розділу 1 Інструкції, п.6 Порядку передбачено, що у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

За змістом апеляційної скарги, ОСОБА_1 факт керування не оспорює, а оспорює лише досліджені докази на предмет їх допустимості.

Так, відеозаписом події зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинку на блок-посту, повідомлення працівником поліції, що у ОСОБА_1 убачаються ознаки алкогольного сп`яніння (час запису 01:12:37). Далі зафіксовано, візуальний огляд водія шляхом подиху ротом працівнику поліції. На запитання працівника поліції щодо вживання ним алкогольних напоїв ОСОБА_1 зазначив, «що вживав вчора, сьогодні ні» (3 частина запису, час запису 01:11:23). Далі зафіксовано, перевірку на справність технічного приладу, процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, з якого вбачається, що ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд за допомогою приладу «Драгер», за результатами якого вміст алкоголю склав 0,50 проміле. З результатом такого огляду погодився, що підтверджується його підписом у роздруківці результатів тесту та відеозаписом події. Крім того, зафіксовано як працівник поліції пропонував ОСОБА_1 у разі незгоди із результатом пройденого тесту проїхати для проходження огляду до медичного закладу, на що ОСОБА_1 надав відмову відповівши «ні не бажаю, вже показало» (час запису 11:05).

Крім того, в матеріалах справи знаходиться акт медичного огляду ОСОБА_1 , який містить відомості викладені зі слів ОСОБА_1 , що останній вчора вживав алкогольні напої 300 г. горілки (графа 16 медичного акту, а.с 82), що також зафіксовано і відеозаписом події, де ОСОБА_1 підтверджує вживання ним алкогольних напоїв напередодні.

Отже, сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини ОСОБА_1 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.

Посилання сторони захисту, що ОСОБА_1 у подальшому виявив бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, за обставин зафіксованих відеозаписом є дійсними, разом з цим, виявлене бажання надійшло від ОСОБА_1 вже під час складання протоколу та після дій останнього, які передували складанню протоколу, які вірно були розцінені як відмова водія від проходження відповідного медичного огляду.

Посилання апелянта на необхідність залучення двох свідків при складанні протоколу не є підставою для визнання процедури проведеного огляду таким, що не відповідає вимогам ст. 266 КУпАП у зв`язку з наступним.

Так, за ч. 2 ст. 266 КУпАП в редакції, яка вже діяла станом на час скоєння даного правопорушення, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку, відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння була зафіксована за допомогою технічних засобів, а тому присутність двох свідків є необов`язковою.

Перевіряючи доводи апеляції стосовно того, що ОСОБА_1 самостійно пройшов медичний огляд на стан сп`яніння, що підтверджується відповідним висновком, апеляційний суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ч.4 ст.266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Згідно ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Оскільки ОСОБА_1 проходив медогляд самостійно у відсутності поліцейського, наданий ним висновок лікаря про те, що у останнього ознак сп`яніння не виявлено 21.05.2023 року о 13 год. 20 хв., з урахуванням проведеного огляду поза межами 2-х годинного строку з моменту виявлення працівником поліції відповідних ознак, є недійсним відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що протокол не може бути використаним як доказ вини особи у справі про адміністративне правопорушення, оскільки за своєю суттю є процесуальним документом та не є доказом провини, суд не бере до уваги у зв`язку з наявністю у справі інших доказів, які у своїй сукупності засвідчують доведеність провини ОСОБА_1 за критеріями достатності та взаємозв`язку.

Одночасно апеляційна інстанція відмічає, що у відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, хоча і означений у якості доказів вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, які є предметом оцінки суду, однак відображені у протоколі відомості підлягають оцінці через призму дослідження доказів.

Має бути врахована практика Європейського суду з прав людини, відповідно до якої при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03) Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

У даному випадку відомості, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення підтверджуються доказами, які слід визнати належними, допустимими, які узгоджуються між собою.

Зазначені в протоколі обставини щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння та його згода з результатом тесту зафіксовано на технічні засоби відеозапису, що відповідає положенням ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Твердження сторони захисту про недопустимість наявного у справі відеозапису через те, що він має перерви є безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме: рух автомобіля; його зупинку; проведення огляду ОСОБА_1 за допомогою спец приладу Драгер на місці зупинки, пропозиція поліцейського проїхати до медичного закладу у разі незгоди з результатом тесту, згода ОСОБА_1 з результатом тесту.

Апеляційний суд зауважує, що переривання в часі запису є незначною та не впливає на сприйняття цілісності фіксування правопорушення і дій поліцейських при складанні протоколу.

Доводи апеляційної скарги стосовно часускладання направлення на стан алкогольного сп`яніння, який не узгоджується із часом зафіксованих відеозаписом подій, не можуть слугувати підставою для скасування постанови і закриття провадження у справі, оскільки не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що доведено сукупністю належних та допустимих доказів, наявних у матеріалах справи.

Посилання в апеляційній скарзі, що перевірка калібровки приладу ALCOTEST Dragger 6820 (ARНE-0179), яким проводився огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 не відбувалась у встановлений Інструкцією строк, то вони є непереконливими у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно з переліком технічних засобів, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння належать газоаналізатори «AlcoQuant 6020», «Alcotest 6510», «Alcotest 6810», «Alcotest 6820», «Alcotest 7410 Plus com», «Алконт 01».

Всі види газоаналізаторів «Drager Alcotest» зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529.

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 і становить один рік.

З квитанції про результат тестування ОСОБА_1 вбачається, що останнє калібрування приладу DRAGER Alcotest 6820 відбулося 26.09.2022 року, тобто в межах річного строку передбаченого для калібрування вимірювача вмісту алкоголю.

Згідно роз`яснень ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 04 квітня 2017 року, Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01 січня 2016 року засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. П.1 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Даним Законом України не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01 січня 2016 року.

Отже, наведене свідчить про правомірність використання приладу Драгер «Alcotest 6820» працівниками поліції під час виконання своїх службових обов`язків.

При цьому, результат тесту ОСОБА_1 підписав, а з відеозапису не встановлено, що останній в момент проходження огляду за допомогою алкотестеру «Драгеру» виявляв недовіру результату спец приладу, а навпаки погодився з таким висновком.

Відповідаючи на доводи апелянта, щодо відсутності в матеріалах справи та на відеозапису подій підтверджень того, що огляд ОСОБА_1 проводився поліцейським, який має спеціальне знання та право проводити огляд на стан сп`яніння, суд виходить із наступного.

Так, поведінка ОСОБА_1 на відеозаписі вказує, що він не вимагав від працівника поліції, який проводив його огляд на місці зупинки транспортного засобу надати документі, які підтверджують спеціальне знання та право працівника поліції проводити огляд на стан сп`яніння, натомість повністю усвідомлював вимогу поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Апелювання адвоката Безрукової С.О., що у направленні на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння та у рапорті працівника поліції не зазначено, в якому саме стані сп`яніння перебував ОСОБА_1 , є безпідставними, у зв`язку із наступним.

Так, вищевказане направлення складено за формою, яка передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, де у графі «Результати огляду» вказана реакція:позитивна, 0,50 ‰ (проміле), тест № 2039. Відповідно до відомостей рапорту сержанта поліції Куща О. зазначено про факт виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, внаслідок чого останньому запропоновано пройти огляд на стан саме алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу адвоката Безрукової С.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 24 липня 2023 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник