Номер провадження: 33/813/2231/24
Номер справи місцевого суду: 522/3732/24
Головуючий у першій інстанції Русєва А.С.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 734160 від 22.02.2024 року, водій ОСОБА_1 , 21.02.2024 року о 23:22 год. у м. Одеса, вул. Рішельєвська, 12, керувала транспортним засобом «Nissan Micra», державні номерні знаки НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Висновок №000570 від 22.02.2024 року, порушивши п. 2.9 «а» ПДР України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2024 року та провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована наступними підставами:

- в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 21.02.2024 року о 23:22 год. у м. Одеса, по вул. Рішельєвська, 12 керувала транспортним засобом «Nissan Micra»;

- наявність ознак алкогольного сп`яніння, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №734160 від 22.02.2024 року, не підтверджується при перегляді відеозапису з нагрудної камери поліцейського;

- в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі;

- при здійсненні відеофіксації подій, поліцейським не повідомлено скаржника про здійснення такої відеофіксації. Також у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №734160 від 22.02.2024 року, не вказано ні назву, ні модель пристрою яким здійснюється відеофіксація, не зазначено номер та серію диску, на який записано відповідні відеофайли. Крім того, в матеріалах справи відсутні належним чином завірені документи на підтвердження сертифікації засобу відеофіксації. Відеофайли не було підписано ЕЦП;

- порушено п. 18 додатку №3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС МОЗ України від 09 листопада 2015 року, оскільки лікар не провів друге обстеження за допомогою приладу, як того вимагає вищевказана інструкція;

- не було роз`яснено права передбаченні ст. ст. 55, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи на 13.09.2024 року на 12-30 год. шляхом направлення повідомлення на засоби зв`язку, ОСОБА_1 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилась.

03.09.2024 року на адресу суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі, апеляційну скаргу підтримала.

За таких підстав, а також враховуючи, що апелянт реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, а наявних у праві матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, апеляційний суд не вбачає поважних причин для відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовуючи до неї адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, з чим погоджується і апеляційний суд.

При розгляді справи апеляційний суд виходить з наступного.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З положень ст. 266 КУпАП встановлено, що особи, які керують, зокрема транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Аналогічні положення, але з більш детальним врегулюванням дій поліцейського під час огляду водія на стан сп`яніння, містяться в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі - Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція № 1452/735).

Зокрема, положення п. 5 Порядку № 1103 встановлюють, що результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Положенням п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За приписами п. 3, 5 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Підпунктом 1 п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція № 1026) передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Слід зазначити, що відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.

За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.

Апеляційний суд виходить із того, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.

Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом повторно досліджено докази, що зібранні по справі працівниками поліції.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 734160 від 22.02.2024 року, водій ОСОБА_1 , 21.02.2024 року о 23:22 год. у м. Одеса, вул. Рішельєвська, 12, керувала транспортним засобом «Nissan Micra», державні номерні знаки НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Висновок №000570 від 22.02.2024 року, порушивши п. 2.9 «а» ПДР України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол містить особистий підпис ОСОБА_1 .

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданого 22 лютого 2024 року лікарем КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №000570, складеному о 00 год. 25 хв. 22 лютого 2024 року відносно ОСОБА_1 (далі - медичний висновок від 22.02.2024 року). Згідно даних цього висновку ОСОБА_1 направлена на огляд 21 лютого 2024 року о 23 год. 22 хв. З висновку огляду вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських № 471497, 471944 дослідженням яких встановлено, що вони стосуються подій, які сталися 22.02.2024 року за участі ОСОБА_1 , на вул. Рішельєвській. Так, відеозаписами зафіксовано, що в ході спілкування з працівниками поліції, ОСОБА_1 вказано на причину зупинки, а саме за порушення правил ПДР (здійснила поворот на червоне світло світлофора), в свою чергу, остання не заперечувала дану обставину. В подальшому, працівник поліції виявив у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та пред`явив вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 погодилась пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Вже в медичним закладі, вбачається процес проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , де медичним працівником здійснено спочатку огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», який показав результат 0.97 ‰ та аналіз сечі, з результатом - 1,52‰. Після проведеного огляду, працівником поліції роз`яснено права ОСОБА_1 згідно ст. 63 Конституції України, запропоновано викласти особисті пояснення та повідомлено що здійснюється відеофіксація події. Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким її ознайомлено під підпис.

Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані в справі докази відображають обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що 22.02.2024 року ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, з приводу відсутності в матеріалах справи доказів факту керування ОСОБА_1 21.02.2024 року о 23:22 год. у м. Одеса, по вул. Рішельєвська, 12 транспортним засобом «Nissan Micra», оскільки з відеозаписів, які долучені до матеріалів справи та об`єктивно висвітлюють обставини подій, які сталися 21.02.2024 року о 23:22 год., вбачається, що ОСОБА_1 не заперечувала факту керування транспортним засобом, після зупинки працівниками поліції та вказівки на порушення правил ПДР, надала особисте посвідчення водія, яке дістала з автомобіля, на вимогу працівника поліції та погодилась пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Всі ці спрямовані дії свідчать про те, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Nissan Micra», позиція яку висловила скаржниця в апеляційній скарзі, виникла на стадії судового розгляду, що суперечить доктрині правової визначеності.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що ознаки алкогольного сп`яніння, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №734160 від 22.02.2024 року, не відображено при перегляді відеозапису з нагрудної камери поліцейського, то апеляційний суд їх спростовує тим, що положеннями ст. 266 КУпАП, Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103 прямо передбачено, що поліцейські мають право на проведення огляду водія на стан сп`яніння, у разі наявності у поліцейського підозри, що водій має ознаки сп`яніння, тобто в даному разі враховується суб`єктивне сприйняття поліцейського стану особи. Натомість, згідно положень п. 2.5 Правил дорожнього руху України пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія, а не його правом. В свою чергу, ОСОБА_1 на законно вимогу поліцейського пройшла вищевказаний огляд.

Твердження скаржниці, що інспектором поліції не було надано ОСОБА_1 відповідного направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до найближчого закладу охорони здоров`я та копія відповідного направлення не долучена до матеріалів справи спростовуються змістом медичного висновку від 22.02.2024 року, з якого встановлено, що огляд ОСОБА_1 здійснено, у зв`язку з направленням поліцейською Ніточкіна І.О. 21.02.2024 року о 23 год. 22 хв. Крім того п. 1 розділу ІІ Інструкції від 07.11.2015 року не вимагає обов`язкового долучення до протоколу про адміністративне правопорушення направлення на огляд до медичного закладу. Слід зазначити, що відсутність в матеріалах справи направлення на огляд до медичного закладу не спростовує порушення ОСОБА_1 п. 2.9а Правил дорожнього руху України та не тягне за собою безумовного скасування прийнятого судового рішення. Будь яких доказів про незгоду доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу матеріали справи не містять.

З приводу доводів що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №734160 від 22.02.2024 року, не вказано ні назву, ні модель пристрою яким здійснюється відеофіксація, не зазначено номер та серію диску, на який записано відповідні відео файли, в матеріалах справи відсутні належним чином завірені документи на підтвердження сертифікації засобу відео фіксації, відеофайли не було підписано ЕЦП, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Наданий до матеріалів справи носій інформації (оптичний диск) є оригіналом електронного документу, який не потребує додаткового засвідчення електронним підписом. Також, підписання відеофайлів не передбачено Законом України "Про Національну поліцію" та ст.266 КУпАП, а наявний у справі диск з відеозаписом є належним та допустимим доказом, який відповідає вимогам ст.251 КУпАП.

Також, не передбачено положеннями ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення назву, моделі пристрою яким здійснюється відео фіксація та номер та серію диску, на який записано відповідні відеофайли. Крім того, відеозаписи які долучені до матеріалів справи, здійсненні згідно вимогам вищевказаних нормативно - правових актів, так як на відеозаписах відображено індивідуальний номер ПВР, дату та час фіксації.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення п. 18 додатку №3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС МОЗ України від 09 листопада 2015 року, що обстеження або вимірювання вмісту етилового спирту та визначення факту наявності його у видихуваному повітрі проводиться двічі з інтервалом у 20 хвилин, апеляційний суд зазначає, що вказаний п. 18 №3 Інструкції, визначає використання технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі з інтервалом 20 хвилин, тобто при здійсненні огляду використовуються два прилади «Драгер». Проте, з відеозапису вбачається, що огляд на стан сп`яніння здійсненній з початку допомогою газоаналізатора «Драгер», який показав результат 0.97 ‰ та шляхом зібрання біологічного середовища, а саме сечі, результат аналізу якого - 1,52‰. В даному випадку, інтервал 20 хвилин при вимірюванні вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі не застосовується.

Дослідженням даного відеозапису спростовуються і інші доводи апеляційної скарги щодо не роз`яснення прав ОСОБА_1 передбачених ст. ст. 55, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Так, на відеозаписі з ПВР № 471497 на часі 01:26:26 год. працівником поліції повідомлено права ОСОБА_1 згідно ст. 63 Конституції України, з чим остання і погодилась підписавши протокол про адміністративне правопорушення особистим підписом.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, що зроблені в постанові суду першої інстанції, оскільки зведені лише до незгоди з висновками суду першої інстанції без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, наявних в матеріалах справи.

Позиція апелянта, яку вона висловила в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням нею пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання її винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.

Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2024 року - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе