Провадження № 3/161/5743/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 03 жовтня 2024 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Антіпова Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої,

за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) -

ВСТАНОВИВ:

28.08.2024 року близько 14:20 годин. гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ., вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно матері гр. ОСОБА_2 , що виражалось у словесних образах, залякуваннях, погрозах, шарпаннях та штовханнях, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному і фізичному здоров`ю потерпілій.

Крім того 28.08.2024 року близько 14:20 гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ., вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно матері гр. ОСОБА_2 , що виражалось у словесних образах, залякуваннях, погрозах, шарпаннях та штовханнях. Вказані дії вчинені ОСОБА_1 у присутності малолітнього сина ОСОБА_3 , внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному і фізичному здоров`ю останньому.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні визнала, щиро розкаялась у вчиненому, просила суворо не карати, в подальшому таких дій вчиняти не буде, просила обмежитись усним зауваженням, в силу малозначності правопорушення, вчиненого нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП фактичні дані, що стосуються справи, зокрема наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні, інші обставини, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом поліцейського, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими документами.

Перевіривши матеріали справи, та надавши оцінку доказам, наявним в ній, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП доказана у повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ВАД № 594623 та серії ВАД № 594624 від 28.08.2024 року за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП (а.с.1,3), копіями термінових заборонних приписів стосовно кривдниці ОСОБА_1 від 28.08.2024 року (а.с. 5-6), рапортом поліцейського (а.с. 7), заявою потерпілої особи (а.с. 8), поясненнями потерпілої особи (а.с. 9), поясненнями особи, яка притягається до відповідальності (а.с.10 ), іншими документами.

За встановлених фактичних обставин справи, беззаперечно встановлено, що умисні та протиправні дії, вчинені ОСОБА_1 утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вказані вище факти її вини є переконливими, достатніми, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно досліджені в ході судового засідання.

У відповідності до статті 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно статті 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, наявність чи відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин.

Згідно статті 34 КУпАП однією з обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення є щире розкаяння винного.

Відповідно до статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Вирішуючи питання про вид та розмір адміністративного стягнення, яке підлягає застосуванню до порушника, суд виходить з такого.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні визнала, щиро розкаялась у вчиненому, просила суворо не карати.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Суд, вирішуючи питання про звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу порушника, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, її майновий стан, щире каяття у вчиненому.

Враховуючи вищевикладене те, що ОСОБА_1 свою вину усвідомила, шкоди нікому не завдала, крім того, вищевикладене діяння є малозначним, суд доходить висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене нею правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст. ст. 22, ч.1 ст.173-2,КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та звільнити від адміністративної відповідальності, обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі - закрити.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.А. Антіпова