Справа №588/2286/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Щербаченко М. В.
Номер провадження 33/816/418/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря Авраменко Д.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Жабка Ю.П., розглянувши в режимі відео конференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Жабка Ю.П. на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 18 грудня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ТОВ «Компанія «Суми-Агро», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 18 грудня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік, за те, що 25 жовтня 2023 року близько 19 год. 50 хв. у с. Люджа по вул. Миру поблизу будинку 1, керував автомобілем ВАЗ 2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, почервоніння обличчя, підвищена жвавість). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився в медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Жабко Ю.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 18.12.2023, провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що матеріали справи не містять підтверджень порушень ОСОБА_1 правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку з чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Посилання працівників поліції на непрацюючий габаритний ліхтар, в розумінні норми п. 2 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» не є підставою для зупинки транспортного засобу. Серед перелічених в розділі 31 несправностей при яких заборонено використовувати транспортний засіб, відсутні технічні несправності, які були названі працівниками поліції.

Окрім цього, після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , працівники поліції безпідставно, з порушенням вимог ст. 34 Закону України «Про національну поліцію», почали проводити поверхневу перевірку автомобіля, фактично провівши обшук без участі понятих.

Також апелянт наголошує на тому, що ОСОБА_1 не висловлював відмову від проведення дослідження, навпаки настоював на його проведенні та пропонував здати інше біосередовище для дослідження, окрім сечі, так як не міг здати даний біоматеріал в силу фізіологічних особливостей організму.

Медичний заклад, у даному випадку КНП «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської лікарні не має право одноосібно визначати предмети дослідження біосередовища для виявлення ознак наркотичного сп`яніння, нехтуючи при цьому вимоги пунктів 12, 13 розділу ІІІ Інструкції, що в свою чергу призводить до обмеження, звуження прав осіб, в даному випадку ОСОБА_1 .

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

На долученому відеозаписі не вбачається наявність у ОСОБА_1 зовнішніх ознак наркотичного сп`яніння, крім того в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 113 від 25.10.2023, лікарем ОСОБА_2 зазначено, що ОСОБА_1 має стійкий настрій, орієнтований на місці, у часі та власній особистості, його мовна здатність не порушена, шкірні покрови чисті, дихання незмінне, міміка звичайна, хода без похитування, пальці-носова проба без промахів.

Таким чином, апелянт доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, оскільки належним, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в судовому засіданні не встановлено.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 із захисником адвокатом Жабко Ю.П., які подану апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримав у повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з врахуванням:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 25 жовтня 2023 року серії ААД № 008370;

- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 113 від 25.10.2023, КНП «Тростянецька міська лікарня» ТМР, відповідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння;

- акту медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 113 від 25.10.2023, КНП «Тростянецька міська лікарня» ТМР, яким підтверджено відмова ОСОБА_1 проходити медичний огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння;

- відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Із відеозаписів записаних на нагрудних камерах працівників поліції вбачається, як 25 жовтня 2023 року близько 19 год. 50 хв. у с. Люджа по вул. Миру, поблизу будинку 1, був зупинений автомобіль ВАЗ 2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 .

Повідомивши ОСОБА_1 про причини зупинки, а саме не працювали габаритні вогні, працівники поліції виявили у останнього ознаки наркотичного сп`яніння ( звужені зіниці очей, які не реагують на світло, почервоніння обличчя).

Відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, на що останній погодився.

Після прибуття до медичного закладу, на пропозицію лікаря здати зразки біологічного середовища, а саме сечу, ОСОБА_1 відмовився, пояснивши тим що фізіологічно не має можливості, зібрати зразки вказаного середовища.

Зі спливу тривалого часу, який надавався ОСОБА_1 для зібрання біологічного середовища, працівниками поліції було складено протокол відносно останнього про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд визнає долучені відеозаписи достатніми для того, щоб разом із протоколом про адміністративне правопорушення, зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, виконував всі вказівки лікаря та з фізіологічних причин не зміг здати сечу для аналізу, у зв`язку з чим пропонував взяти будь яке інше біологічне середовище (кров), не беруться до уваги апеляційного суду.

Так, з наданих суду матеріалів (відео) вбачається, що в медичному закладі ОСОБА_1 було надано достатньо часу, протягом якого він мав здати біологічне середовище, сечу. Протягом вказаного часу останньому було роз`яснено, що не здача вказаного біологічного середовища буде розцінена, як відмова від проходження огляду, і відносно нього будуть складені матеріали. Однак, ОСОБА_1 не здав біологічного матеріалу - сечу, пояснивши, що фізично не може цього зробити.

На переконання апеляційного суду, такі дії ОСОБА_1 були правильно розцінені як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Щодо тверджень апелянта, що ОСОБА_1 погоджувався здати кров, апеляційний суд звертає увагу на те, що, відповідно до п.п. 12, 13 Розділу 3 Інструкції № 1452/735, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Тобто, зі змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що дослідження біологічного середовища крові можливо, якщо у особи неможливо взяти інші біологічні зразки в силу певних обставин, а саме коли водій знаходиться без свідомості чи перебуває у важкому стані і у нього неможливо відібрати біологічне середовище (сечу) та ін.

Наявність в Інструкції норми, яка містить перелік видів біологічного середовища, які, окрім сечі, можуть бути відібрані, жодним чином не означає, що це є альтернатива для особи, яка проходить огляд на стан сп`яніння, обирати вид біологічного середовища, яке йому зручно здавати.

Вказана альтернатива встановлена для тих випадків, коли відсутня реальна об`єктивна можливість здати якийсь із зазначених видів біологічного середовища.

У всякому разі, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться лікарем медичного закладу, у який доставлений водій транспортного засобу, та лише він може визначити підставність відбору того чи іншого біологічного середовища.

Також не ґрунтуються на матеріалах справи доводи захисника про відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння.

Так, ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Апеляційний суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак наркотичного сп`яніння, перелік яких визначений у п.4 розділу І Інструкції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія.

При цьому всупереч протилежним аргументам апелянта, апеляційний суд зауважує, що жоден із нормативних документів не дає водієві та його захиснику права оспорювати таку вимогу поліцейського. З відеозапису зловживання поліцейського в цій частині не вбачається.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а поведінка і відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови.

Доводи про те, що актом медичного огляду не встановлено ознаки наркотичного сп`яніння, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки вказаним документом підтверджено відмова особи від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Окрім цього, початок проведення лікарем візуального огляду ОСОБА_1 та перевірка його рухової сфери (міміки, ходи, ромберга) не свідчить про відсутність у останнього виявлених працівниками поліції ознак наркотичного сп`яніння, оскільки медичний огляд не був завершений через відмову останнього від його проходження.

Щодо апеляційний доводів захисника про незаконність та безпідставність зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та проведення незаконного його обшуку, апеляційний суд зазначає наступне.

Питання поважності чи неповажності причин зупинки транспортного засобу та законності проведення поверхневого огляду не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а правомірність вказаних дій поліцейських не знаходяться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Окрім цього, як вбачається з долучених до матеріалів справи відеозаписів, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про причини зупинки, а саме не справне габаритне світло на автомобілі, чим порушено п. 31.4.3, 31.6 (б) ПДР України.

Так, диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення та не залежить від законності зупинки, перевірки документів водія працівниками поліції чи проведення поверхневого огляду автомобіля.

Отже, щодо законності вказаних обставин не впливають на доведеність факту наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння є правильними.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.

Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено.

Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Жабка Ю.П., апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 18 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Жабка Ю.П. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.