"26" вересня 2024 р. Справа № 363/4431/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Шубочкіна Т.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний матеріал за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Так зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 30.08.2024 року серії ААД № 680607, складеному відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП слідує, що 30.08.2024 року о 18 год. 35 хв. в с. Осещина, вул. Вишгородська, 2, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Zeekr X (державний номер НОМЕР_1 ), перед поворотом праворуч на вул. Космонавтів, не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзджій частині, та здійснив зіткнення з велосипедистом AUTHOK, який рухався назустріч під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень.

В провину ОСОБА_1 ставиться порушення ним вимог п. 10.4 ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, надав суду наступні письмові пояснення. 30.08.2024р. в населеному пункті Осещина по вул. Вишгородська він рухався в бік вул. Космонавтів на своєму автомобілі Zeekr X (державний номер НОМЕР_1 ) та доїхавши до перехрестя побачив що на нього з правої сторони виїхав велосипедист ОСОБА_2 . ОСОБА_1 здійснив екстрене гальмування та зупинився, але велосипедист не зміг відгальмуватись у результаті чого відбулося зіткнення. Зазначає, що ділянка дорожнього руху, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , має наявні спірні питання щодо можливості уникнення зіткнення між мною та іншим учасником ДТП, так як вказана ділянка дорожнього руху була не регулювана жодним дорожнім знаком та розміткою, а відповідно до схеми ДТП - не передбачає пріоритету руху, про що також свідчать фото з місця ДТП. В результаті події ніхто не постраждав та не потребував госпіталізації. Вину велосипедист на місці події визнав та після приїзду поліції змінив свою думку. Відносно них було складено протокол про адміністративне порушення на нерегульованому перехресті без будь яких розпізнавальних знаків. Враховуючи вищевикладене, просить закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Інший учасник ДТП ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав до суду наступні письмові пояснення. Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 30.08.2024 відсутні відомості та допустимі докази того, що від порушення водієм ОСОБА_1 зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення вимог ПДР, а саме пункту 10.4, настали наслідки у вигляді пошкодження майна, зокрема майна потерпілої сторони. Крім цього, згідно пояснень ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «ZEEKR X CTM363404», державний номерний знак НОМЕР_2 , зазначено про «Потерпілі відсутні, медичної допомоги не потребують», що також підтверджується і поясненнями ОСОБА_2 , наданими працівникам поліції від 30.08.2024 із зазначенням «Потерпілі відсутні». Звертає увагу на ділянку дорожнього руху, на якій сталося ДТП, яка має наявні протиріччя щодо можливості уникнення зіткнення між ним та велосипедистом ОСОБА_2 , так як ділянка дорожнього руху, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , не регулювана жодним дорожнім знаком та розміткою, а відповідно до схеми ДТП - не передбачає пріоритету руху, що також підтверджується фото, доданим ним до пояснень. Враховуючи вищевикладене, просить закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За нормою ст. 8 Конституції Українив Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України». Так, у відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена ст. 62 Конституції України.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч. 2 ст.6 Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною 17.07.1997 р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року за №23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зіст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції прозахистправлюдини іосновоположнихсвобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Так, відповідно до ст. ст.245,251,252,280,283 КУпАП- доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць ,залізничних переїздів, дорожніх спорудчи іншого майна, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Стаття 14 ЗУ «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про Національнуполіцію» - поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожньогоруху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Так, згідно п. 10.4 ПДР України, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 30.08.2024 року серії ААД № 680607, складеному відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП слідує, що 30.08.2024 року о 18 год. 35 хв. в с. Осещина, вул. Вишгородська, 2, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Zeekr X (державний номер НОМЕР_1 ), перед поворотом праворуч на вул. Космонавтів, не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзджій частині, та здійснив зіткнення з велосипедистом AUTHOK, який рухався назустріч під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень.

Частина 2 ст. 251 КУпАП наголошує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 30.08.2024 та із доданих до нього матеріалів, в них відсутні відомості та допустимі докази того, що від порушення водієм ОСОБА_1 зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення вимог ПДР, а саме пункту 10.4, настали наслідки у вигляді пошкодження майна, зокрема майна потерпілої сторони.

Крім цього, згідно пояснень особи стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «ZEEKR X CTM363404», державний номерний знак НОМЕР_2 , зазначено про «Потерпілі відсутні, медичної допомоги не потребують», що також підтверджується і поясненнями ОСОБА_2 наданими працівникам поліції від 30.08.2024 із зазначенням «Потерпілі відсутні».

Також слід звернути увагу на саму ділянку дорожнього руху, а саме ділянка дорожнього руху, що знаходиться за адресою: с. Осещина, вул. Вишгородська, 2, не регулювана дорожнім знаком та розміткою, а відповідно до схеми ДТП - не передбачає пріоритету руху, що також підтверджується фото, наданими ОСОБА_2 до своїх пояснень.

Відповідно до ст. 252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд звертає увагу на те, що згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є зокрема і своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 280 КУпАП зобов`язує орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Такожст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи додані до протоколу про адміністративне правопорушення докази, враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 30.08.2024 сталася на спірній ділянці дорожнього руху, яка не регулювана дорожніми знаками та розміткою, беручи до уваги, що ОСОБА_1 внаслідок дорожньо- транспортної пригоди не заподіяно ОСОБА_2 матеріальної та фізичної шкоди, суд дійшов висновку, що по даній справі не підтверджено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт вчинення ОСОБА_1 30.08.2024 року порушення вимог ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.07.2019 р. у справі за №216/5226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі за №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17 (ЄДРСРУ № 82707106).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ звертає увагу, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд зазначає, що вказані та досліджені судом докази у своїй сукупності не доводять поза розумним сумнівом факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку, щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за результатом повного, всебічно та об`єктивно розгляду справи, з врахуванням належних та допустимих доказів, з наданням їм правової оцінки, а відтак провадження у справі підлягає закриттю.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставіст. 40-1 КУпАПстягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1, 9, 124, 245, 251, 252, 247, 280 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.В. Шубочкіна