Справа № 603/533/24
Провадження № 3/603/327/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіян І. М., розглянувши матеріали, які надійшли з сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Монастириська) відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за ч. 2 ст. 173, ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Сектором поліцейської діяльності № 1 (м. Монастириська) відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області до Монастириського районного суду Тернопільської області направлено матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173 та за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 540038 від 12.08.2024 року ОСОБА_2 12.08.2024 року приблизно о 10:00 год за місцем спільного проживання, що в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно сестри ОСОБА_3 , що виражалось у нецензурних висловлюваннях, погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психологічному здоров`ю постраждалої особи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 163726 від 13.08.2024 року ОСОБА_2 13.08.2024 року о 15:30 год за місцем спільного проживання, що в АДРЕСА_1 , порушив терміновий заборонний припис серії АА № 279760 від 12.08.2024 року, п. 3 заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою сестрою ОСОБА_3 .

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 163727 від 14.08.2024 року ОСОБА_2 14.08.2024 року о 14:00 год за місцем спільного проживання, що в АДРЕСА_1 , порушив терміновий заборонний припис серії АА № 279760 від 12.08.2024 року, п. 3 заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою сестрою ОСОБА_3 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 163728 від 16.08.2024 року ОСОБА_2 16.08.2024 року о 15:30 год за місцем спільного проживання, що в АДРЕСА_1 , порушив терміновий заборонний припис серії АА № 279760 від 12.08.2024 року, п. 3 заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою сестрою ОСОБА_3 .

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 163730 від 19.08.2024 року ОСОБА_2 19.08.2024 року приблизно о 15:10 год за місцем спільного проживання, що в АДРЕСА_1 , порушив терміновий заборонний припис серії АА № 279760 від 12.08.2024 року, п. 3 заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою сестрою ОСОБА_3 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 163732 від 23.08.2024 року ОСОБА_2 22.08.2024 року о 17:00 год за місцем спільного проживання, що в АДРЕСА_1 , порушив терміновий заборонний припис серії АА № 279760 від 12.08.2024 року, п. 3 заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою сестрою ОСОБА_3 .

Постановою Монастириського районного суду Тернопільської області від 26.09.2024 року справи відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173 КУпАП за № 603/533/24 (провадження № 3/603/327/2024), та за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за № 603/542/24 (провадження № 3/603/335/2024), № 603/543/24 (провадження № 3/603/336/2024), № 603/544/24 (провадження № 3/603/337/2024), № 603/545/24 (провадження № 3/603/338/2024), № 603/570/24 (провадження № 3/603/2024) об`єднано в одне провадження та присвоєно їм єдиний унікальний номер № 603/533/24 (провадження № 3/603/327/2024).

ОСОБА_2 в судовому засіданні вину не визнав, пояснив суду, що родичі, з якими він проживає в одному будинку, викликали поліцейських лише за те, що він зробив зауваження онукові, проте жодних протиправних дій він не вчиняв.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані в справі докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що провадження в справі слід закрити, виходячи із таких міркувань.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 540038 від 12.08.2024 року, ОСОБА_4 ставиться в провину вчинення 12.08.2024 року приблизно о 10:00 год домашнього насильства психологічного характеру відносно сестри ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон № 2229-VIII) домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Закон № 2229-VIII визначає психологічне насильство як форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 цього Закону).

Адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За ч. 2 ст. 173-2 КУпАП настає адміністративна відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Суд звертає увагу на те, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 540038 від 12.08.2024 року дії ОСОБА_1 поліцейським кваліфіковані за ч. 2 ст. 173 КУпАП. Однак статтею 173 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення дрібного хуліганства (нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян), яка, до того ж, не містить поділу на частини.

Водночас викладена в протоколі об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_4 правопорушення не відповідає ні диспозиції ст. 173 КУпАП, оскільки йому ставиться в провину вчинення домашнього насильства, а не дрібного хуліганства, ні ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в протоколі не згадується про повторне протягом року вчинення ОСОБА_5 домашнього насильства.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Суд зазначає, що обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який згідно зі ст. 251 КУпАП є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20.09.2016 року у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Отже, самостійне коригування судом фабули адмінправорушення, що зафіксована у протоколі, буде порушувати принцип рівності сторін процесу та свідчити про те, що особа мала захищатись від обвинувачення, яке їй не було пред`явлено.

Положенням п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що у силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 540038 від 12.08.2024 року за ч. 2 ст. 173 КУпАП слід закрити, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд зазначає таке.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, серед іншого, передбачає відповідальність за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

У силу ст. ст. 24, 25 Закону № 2229-VIII терміновий заборонний припис стосовно кривдника належить до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству і виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Терміновий заборонний припис, серед іншого, може містити такий захід як заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (п. 3 ч. 2 ст. 25 Закону № 2229-VIII).

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону № 2229-VIII під час вирішення питання про винесення термінового заборонного припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи.

Системний аналіз вказаних положень Закону № 2229-VIII свідчить про те, що метою винесення термінового заборонного припису є припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалої особи та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Як слідує з матеріалів справи, 12.08.2024 року стосовно ОСОБА_1 винесено терміновий заборонний припис серії АА № 279760, пунктом 3 якого йому було заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою сестрою ОСОБА_3 .

Згідно з долученими до матеріалів справи письмових пояснень ОСОБА_3 від 13.08.2024 року, 14.08.2024 року, 16.08.2024 року, 19.08.2024 року та від 23.08.2024 року, ОСОБА_3 вважала, що ОСОБА_2 порушив винесений стосовно нього терміновий заборонний припис, оскільки він спілкувався із нею.

Водночас, як вбачається зі змісту рапортів поліцейських, долучених до протоколів про адміністративне правопорушення, з повідомленням на лінію «102» про порушення ОСОБА_5 термінового заборонного припису зверталася не потерпіла ОСОБА_3 , а працівник поліції.

Суд визнає беззаперечну суспільну небезпеку домашнього насильства та поділяє нетерпиме ставлення до будь-яких його проявів, однак суд також зазначає, що застосування обмежувальних заходів, передбачених Законом № 2229-VIII, повинно переслідувати легітимну мету і не використовуватись для непропорційного обмеження прав і свобод людини.

Враховуючи вищевикладене, суд констатує, що складені відносно ОСОБА_1 адмінпротоколи за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП мають суттєві недоліки, оскільки в них взагалі не розкрито суть інкримінованих ОСОБА_4 правопорушень, а лише констатовано факт їхнього вчинення порушення термінового заборонного припису без зазначення в чому саме таке порушення полягало.

Виходячи з обставин справи, суд приходить до переконання, що спілкування ОСОБА_1 із сестрою без словесних образ, погроз, приниження, переслідування, залякування тощо (адже доказів зворотного матеріали справи не містять), не може свідчити про існування/створення ризику продовження чи повторного вчинення домашнього насильства. З огляду на визначений Законом № 2229-VIIIобов`язок забезпечення безпеки постраждалої особи, наведені обставини, на думку суду, вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 порушення заборон, встановлених відносно нього терміновим заборонним приписом.

Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, до матеріалів справи не долучено.

Водночас необхідно зазначити і те, що суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, а в силу положень ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, із врахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 247, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян