Справа № 570/3185/24
Номер провадження 3/570/1656/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року м. Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Таргоній М.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділення поліції № 1 (м. Рівне) Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, прож. АДРЕСА_1 , працюючого водієм в ТОВ "Лідер Транспорт", посвідчення водія НОМЕР_1 від 24.02.2017 року,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:

На розгляд до Рівненського районного суду Рівненської області надійшла справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 згідно протоколу серії ААД № 084540 від 23.05.2024 р. за порушення п. 2.9А Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні порушення є, зокрема своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи. Згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом вказаного протоколу 23 травня 2024 року о 10 год. 45 хв. на а/д М-06 Київ-Чоп, 314 км, що в межах Рівненського району Рівненської області водій ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом ВАЗ2103, д.н.з. НОМЕР_2 , відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вказано, що такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність (а.с. 1).

В судовому засіданні ОСОБА_1 , якому роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП, заперечив свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення. Пояснив, що за вказаних у протоколі щодо нього обставин, він не керував автомобілем. В день події зранку він виїхав (за кермом) разом зі своєю сестрою ОСОБА_2 з с. Бабин в с. Антопіль. В с. Антопіль ОСОБА_2 вийшла із автомобіля та займалася своїми справами, а він поїхав до свого товариша ОСОБА_3 , щоб допомогти йому по господарству (ремонт покрівлі будинку). Пізніше мали зустрітися з ОСОБА_2 та разом повертатися в с. Бабин. Після завершення роботи у ОСОБА_3 разом з ним поїли та при цьому вживали алкогольні напої. Через деякий час до будинку ОСОБА_3 прийшла ОСОБА_2 та з`ясувавши, що він ( ОСОБА_1 ) вживав алкогольні напої та через це не може керувати автомобілем, вчинила з ним сварку, оскільки їй необхідно було дістатися в с. Бабин. Щоб залагодити таку ситуацію він ( ОСОБА_1 ) попросив, щоб сама ОСОБА_2 сіла за керм та їхала вказаним автмобілем до с. Бабин (хоча остання не мала права керування ТЗ, але мала навики водіння). На таку його пропозицію ОСОБА_2 погодилася, та сівши за кермо, виїхала вказаним автомобілем від будинку ОСОБА_3 . При цьому він ( ОСОБА_1 ) сів на пасажирську сидіння. По ходу їх руху ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем, продовжувала його сварити та в якийсь момент, не справившись із керуванням допустила наїзд на відбійник. Оскільки через таку обставину сварка між ними загострилася, він ( ОСОБА_1 ) сказав, щоб ОСОБА_2 йшла звідти, а він самостійно буде вирішувати, що далі робити із автомобілем, оскільки це його автомобіль. Після того, як ОСОБА_2 відійшла із вказаного місця (та повернулася приблизно через 30 хвилин), він за кермо не сідав, двигун не вмикав, автомобіль не пересував та ним не керував. Через деякий час на місце події приїхали працівники поліції та в подальшому склали відносно нього протокол та інші документи, як відносно водія, хоча автомобілем він не керував, та повідомляв поліцейським, що він не водій. Просив закрити провадження по справі за недоведеністю його винуватості та відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник зазначив про невідповідність дій поліцейських вимогам КУпАП при оформленні події та невстановлення ними усіх обставин справи, які є обов`язковими для правильного її вирішення. Зазначив, що оскільки ОСОБА_1 не керував автмобілем за вказаних обставин, то в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, пов`язаного із керування транспортним засобом, у зв`язку із чим просив закрити провадження у справі.

Відповідно положень пункту 1.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. В пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.

При цьому для правильної кваліфікації дій особи за ст. 130 КУпАП при порушенні п. 2.5. ПДР необхідно встановити та підтвердити дві обов`язкові складові: 1) особа керує ТЗ, та 2) особа не виконує вимогу вказану поліцейського. Відсутність хоча б однієї із вказаних двох обов`язкових складових, вказує на непідтвердження у діянні особи винуватості у вчиненні такого порушення Правил дорожнього руху.

У даному випадку одна із вказаних обставин, а саме вдімова ОСОБА_1 проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського не оспорюється ОСОБА_1 та його захисником, та підтверджується із матеріалів справи. Разом з тим щодо іншої обставини, а саме те, що ОСОБА_1 керував транспорним засобом, яку вказані особи заперечували, дійсно існують сумніви.

Із матеріалів відеозапису (а.с. 9-диск) встановлено, що спілкування поліцейських із ОСОБА_1 відбувається поблизу автомобіля, який не здійснює рух та стоїть із вимкнутим двигуном. Вказані відеоматеріали не місять інформації про рух автомобіля, та/або зупинення ТЗ працівниками поліції, керування ОСОБА_1 автомобілем чи його знаходження на місці водія. В ході розмови із поліцейськими ОСОБА_1 повідомляв, що він не був за кермом та не є водім вказаного автомобіля (хоча і є власником). Вказані в цій частині пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника підтвердили допитані в суді свідки.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що вказаного дня була в своєї дочки в с. Бабин, звідти разом зі своїм братом ОСОБА_1 поїхали в с. Антопіль, звідки разом мали і повертатися. Вона займалась своїми справами, а ОСОБА_1 був у своїх знайомих. Через дякий, коли вона телефонувала до ОСОБА_1 той не відповідав, та вона пішла до будинку його знайомих. Там вона дізналася, що ОСОБА_1 вжива алкогольні напої та сідати за кремо він не буде. Така поведінка ОСОБА_1 її розсердила, також вона була пригнічена й через інші свої сімейні проблеми. Вона почала сваритися на ОСОБА_1 та що той сказав, щоб вона сідала за кермо та їхала в с. Бабин. Вона, маючи навики керування, погодилась їхати за кермом. ОСОБА_1 сів на пасажирське сидіння. По ходу руху вона дещо відволіклась через свій пригнічений стан та сварку із ОСОБА_1 та зачепила відбійник. Контактування не було значним, але вона зупинила автомобіль та вимкнула двигун. Вказана подія загострила сварку між нею та ОСОБА_1 , який зрештою сказав їй йти звідти, а він сам буде вирішувати, що робити із автомобілем, оскільки це його машина. Вона на деякий час відійшла (приблизно до 30 хв.), а коли повернулася, то місці були працівники поліції, які оформляли документи на ОСОБА_1 . На місці вона не повідомила, що була водієм, оскільки із ОСОБА_1 вони були сердиті один на одного, та ОСОБА_1 сказав, щоб вона не втручалась.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що в день події до нього в с. Антопіль приїхав ОСОБА_1 на автомобілі та допомагав по будівництву. Після чого вони разом вживали алкогольні напої. Згодом прийшла сестра ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка висловлювала незадоволення ОСОБА_1 , сварилась до нього. В подальшому сестра ОСОБА_1 сіла за кермо вказаного автомобіля, а сам ОСОБА_1 сів на пасажирське, і вони поїхали. Свідком подальших подій він не був.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що в день події вона ішла по вулиці та побачила, що на узбіччі стоїть машина, яка в`їхала у відбійник. Вона підійшла ближче щоб з`ясувати про необхідність допомоги. Машина не рухалась, двигун автомобіля не працював. Біля автомобіля був ОСОБА_1 , саме тому вона що це водій, і вказала про це у своїх писмьових пояснення. Уточнила, що за вказаних обставин, вона не бачила рух авто, як і те, що ОСОБА_1 їхав за кермом та перебував на місці водія, а лише подумала, що він був водієм.

Відомості, які б вказували на неналежність як доказів вказаних пояснень свідків, судом не встановлено, як і підстав для сумніву в їх достовірності.

У даному випадку матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Файли матеріалів відеофіксації не містять інформацію про рух вказаного автомобіля, керування ОСОБА_1 ним, та/або зупинення ТЗ працівниками поліції, проведення огляду водія після такого зупинення, чи безпосередньо після припинення керування ТЗ водієм. Наведене, у даному конкретному випадку, унеможливлює встановлення необхідної для кваліфікації за ч. 1 ст. 130 КУпАП обставини - керування ОСОБА_1 автомобілем.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися в т.ч. на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Із урахуванням встановлених обставин, пояснень особи, що притягається до адміністративної відповідальності, показань допитаних в суді свідків,суд приходить до висновку, що у даному випадку матеріали справи не містять достатнього обсягу належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчинена особою саме яка і керує (керувала) транспортним засобом. Обставини вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення та наявність в його діях складу вказаного правопорушення матеріалами справи не підтверджуються. Згідно ч. 2 ст. 284 КУпАП, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу, виноситься постанова про закриття справи.

У справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Також у даному випадку, суд звертається до застосовування Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

При цьому, враховується практика ЄСПЛ, яка визначає, що фабула, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має в суді доводитися, а суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 130, ст. 280, 283-284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, згідно п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення, в порядку ст. 294 КУпАП.

Суддя Таргоній М.В.