Справа № 650/169/24
провадження № 3/650/152/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року в селищі Велика Олександрівка суддя Великоолександрівського районного суду Херсонської області Сікора О.О., за участю представника ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Бериславського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 115252 від 05 січня 2024 року ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що він 05 січня 2024 року о 22.35 год. селі Новодмитрівка Бериславського району Херсонської області по вул. Шкільна керував ТЗ ВАЗ2112, н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з рота, порушення координації рухів, порушення мови) від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager» відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

На судовому засіданні представник ОСОБА_1 заперечив проти притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, оскільки на підтвердження факту відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я не було поліцейським надано належних та допустимих доказів, адже останнім не було дотримано встановленої законом процедури оформлення матеріалів адміністративної справи. Представник зазначив, що в протоколі не вказано від огляду на який вид сп`яніння відмовився ОСОБА_2 , адже огляд на стан наркотичного та алкогольного сп`яніння проводиться за різними правовими процедурами. Також представник просив визнати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом, оскільки він не містить підпису ОСОБА_2 , що останній і не заперечує. Але у зв`язку з цим не вказано у протоколі про його відмову від підпису, що останній заперечує. ОСОБА_2 стверджує, що той протокол, який було надіслано в суд на місці події взагалі не складався та на підпис йому не надавався. Також представник заявив про те, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі без попередньої від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, що в даному випадку у мало місце, не передбачає юридичну відповідальність. Також представник просив закрити провадження у справі зазначивши про такі порушення допущені поліцейським: ОСОБА_2 було зупинено незаконно; на відеозаписі відсутні ознаки алкогольного сп`яніння; в протоколі не вказано про застосування бодікамери; протокол має виправлення, які жодним чином не застережені; рапорт не є доказом відповідно до постанови Верховного Суду від15 квітня 2020 року № 489/4827/16-а; ОСОБА_2 не було роз`яснено його прав та обов`язків про що свідчить відсутність у відповідній граф його підпису.

Заслухавши представника ОСОБА_1 та перевіривши матеріали адміністративної справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вказаного протоколу вбачається, що поліцейський кваліфікував дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки нею, було порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України, а отже доведенню підлягає відповідний склад адміністративного правопорушення, який полягає, зокрема, у доведенні обставин щодо:

керування особою транспортним засобом;

наявність у неї при цьому ознак алкогольного сп`яніння;

відмова особи від проходження огляду, запропонованого поліцейським, на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

В якості доказів на підтвердження вищенаведених обставин суду були надані такі документи та матеріали.

протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 115252 від 05 січня 2024 року відповідно до якого уповноваженою особою було вказано дату, час та місце керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності транспортним засобом та її відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, наявність у неї ознак алкогольного сп`яніння тощо;

рапорт від 05 січня 2024 року відповідно до якого начальник СРПП ВП № 3 Каховського РВП ГУНП в Херсонській області капітан поліції Піскун Є.А. зазначив про: зупинення вказаного транспортного засобу під керуванням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, виявлення у останньої ознак алкогольного сп`яніння, її відмову від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, після чого відмову водія від проходження огляду на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager», та повідомлення про те, що з цього приводу буде складено протокол;

відеозапис з нагрудної камери поліцейського від 05 січня 2024 року;

супровідний лист Бериславського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області від 06 січня 2024 року;

супровідний лист Бериславського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області від 06 січня 2024 року;

розпорядження голови Районної державної адміністрації, начальника Районної військової адміністрації від18 вересня 2023 року;

довідка Бериславського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області від 06 січня 2024 року;

запит Бериславського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області від 06 січня 2024 року;

відповідь ТСЦ МВС № 6542 про отримання посвідчення водія.

На переконання суду наведеними матеріалами не підтверджена поза розумним сумнівом вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Оцінкою протоколу про адміністративне правопорушення на предмет його допустимості суд встановив, що його складено з істотними порушеннями вимог закону, у зв`язку з чим його не може бути взято до уваги ані як доказ, ані як процесуальний документ, який містить формулювання правопорушення, що підлягає доведенню в судовому порядку.

Так, відповідно до частини першої статті 254 КУпАП встановлено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до частин другої та третьої статті 256 КУпАП, що кореспондує положенням пункту 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 імперативно визначено, що протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис.

Зі змісту наданого суду протоколу встановлено, що він не містить ані підпису ОСОБА_2 , ані запису про його відмову від підпису протоколу, при тому, що згідно з відеозаписом дослідженим судом вбачається, що він складався поліцейським. Тобто, фактично протокол про адміністративне правопорушення не містить необхідних реквізитів, які б підтверджували, що саме наданий суду примірник протоколу складався на місці зупинки транспортного засобу, тобто в суд направлено саме те обвинувачення, яке фактично було пред`явлене ОСОБА_2 .

Недотримання вказаних вимог щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, а також наявні у матеріалах справи матеріали, які не вказані в якості додатків до протоколу у його змісті, а також незастережені виправлення допущені у ньому свідчать про те, що направлений до суду протокол було складено за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що є грубим порушенням встановленої законом процедури оформлення матеріалів щодо притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП, що в свою чергу свідчить про непред`явлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності обвинувачення у встановленому порядку, а отже неможливість його розгляду.

Оскільки законодавство, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення не містить такого інституту як повернення протоколу про адміністративне правопорушення поліцейському для виправлення недоліків, що наприклад передбачено в кримінальному процесуальному законодавстві, суд зобов`язаний ухвалити відповідне рішення виходячи із встановлених в судовому засіданні обставин.

Також, відповідно до частини першої статті 6 Конвенції, рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02 у справі «Лучанінова проти України», рішення ЄСПЛ від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04 у справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia»), рішення ЄСПЛ від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08) суд не має права самостійно виправити вказані недоліки, а отже слід констатувати вичерпання судом усіх можливостей щодо отримання судом належних та допустимих доказів.

Неможливість встановлення змісту обвинувачення, а отже і меж судового розгляду, унеможливлює визначення фабули правопорушення, яка підлягає перевірці, що свідчить про відсутність підстав для надання судом оцінки наведеним представником доводів щодо недопустимості та неналежності інших наданих поліцейським матеріалів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження, а отже провадження у справі належить закрити відповідно до пункту 1 статті 247, пункту 3 частини першої статті 284 КУпАП, у зв`язку з недоведеністю наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

При цьому, суд звертає увагу на те, що враховує суспільну небезпеку правопорушень, що чиняться у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які б перешкоджали розповсюдженню таких дій, проте, саме необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), зобов`язує суд при розгляді справи та визначення винної особи керуватись, в першу чергу, засадами верховенства права, які покликані забезпечити, насамперед, сучасний правопорядок України в цілому.

Керуючись статтями 283, 284 КУпАП, а також іншими наведеними положеннями законодавства, суддя Великоолександрівського районного суду Херсонської області,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 115252 від 05 січня 2024 року закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області.

Суддя: _______________ О.О. Сікора