Справа № 930/1865/24
Провадження № 33/801/783/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войницька Т. Є.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Савчук Інни Василівни, подану від імені ОСОБА_1 , на постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 01 серпня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 121 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Немирівського районного суду Вінницької області від 01 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 121 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три місяці, а також стягнуто з неї на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Відповідно до обставин встановлених судовим рішенням, 11.07.2024 року о 12:20 год. на автодорозі М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине 455+50 м межах Вінницької області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ГАЗ 3302-216СПГ д.н.з. НОМЕР_2 з технічними несправностями, з якими експлуатація заборонена, а саме: відсутнє передбачене конструкцією ліве дзеркало заднього виду, гайка кріплення заднього правого колеса, задній правий амортизатор, а також переобладнане з порушенням чинних норм та стандартів встановлене ГБО на ЗНГ, замість передбаченого технічною характеристикою СПГ, що призвело до зміни маси транспортного засобу без навантаження, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 31.1, 31.3а, 31.4.5є, 31.4.7, 31.4.7а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.4 ст.121 КУПАП.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що в судовому засіданні була проголошена лише вступна та резолютивна частина, а повний текс постанови отримав 12.08.2024, що підтверджується розпискою (а.с. 10), а тому вважає, що строк пропущений ним з поважних причин.

В апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції скасувати в частині накладення адміністративного стягнення з позбавлення права керувати транспортними засобами на адміністративний арешт на строк п`ять до діб.

Вважає, що суд допустив порушення норм процесуального права, не повно з`ясував усі обставини справи, не дав належної оцінки доказам. ОСОБА_1 не оспорює обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та кваліфікацію вчиненого, указує, що суд застосував до нього адміністративне стягнення, яке є надто суворим, з огляду на те, що він вину у вчиненому правопорушенні визнав, розкаявся, а тому обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Вказує, що адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами призведе до втрати його роботи і засобів до існування строком на три місяці.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП у разі заявлення клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, останнє вирішується суддею апеляційного суду. При цьому слід взяти до уваги обставини, які об`єктивно вплинули чи могли вплинути на можливість оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити. Суду пояснив, що поставив транспортний засіб на ремонт, оскільки був гул в мосту. Вночі 11.07.2024 о 01.30 необхідно було виїжджати в район з хлібом. Прийшовши на зміну побачив свій автомобіль завантажений хлібом. Він пройшов медичний огляд, а транспортний засіб пройшов перевірку на технічний стан. Йому виписали подорожній лист з відміткою про проходження медичного огляду, а контролер з технічного стану автотранспорту у відповідній графі дозволив виїзд. Проте по дорозі ОСОБА_1 зрозумів, що несправність не усунута, ще й відпало ліве дзеркало заднього виду. Оскільки в навантаженому автомобілі гул в мосту став ще сильнішим, його зупинили працівники поліції, оглянули автомобіль і склали протокол.

На запитання суду вказав, що дозвіл на виїзд надає черговий механік, який здійснює огляд транспортного засобу. Оскільки виїзд здійснюється вночі, поки хліб свіжий, важко самому визначити стан автомобіля, особливо коли відключають світло.

Захисник ОСОБА_2 суду пояснила, що ОСОБА_1 є найманим працівником, а на підприємстві є штат механіків, які відповідають за технічним станом транспортних засобів підприємства. ОСОБА_1 повідомляв механіку про проблему і під час виїзду розраховував на те, що автомобіль технічно справний, оскільки про це свідчила відмітка в подорожньому листі. Зазначила, що ОСОБА_1 не скористався своїм правом на надання йому правової допомоги в суді першої інстанції, а тому не зміг розібратися в ситуації щодо його вини в інкримінованому правопорушенні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частково задоволенню, а постанова суду скасуванню із закриттям провадження у справі з таких підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення вказаних вище вимог не дотримано.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною першою 121 КУпАП встановлена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Диспозицією ч. 4 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою-третьою цієї статті, зокрема керування водієм транспортним засобом, що має інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 383010 від 11.07.2024, зазначено, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем з технічними несправностями, з якими експлуатація заборонена, а саме: відсутнє передбачене конструкцією ліве дзеркало заднього виду, гайка кріплення заднього правого колеса, задній правий амортизатор, а також переобладнане з порушенням чинних норм та стандартів встановлене ГБО на ЗНГ, замість передбаченого технічною характеристикою СПГ, що призвело до зміни маси транспортного засобу без навантаження, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 31.1, 31.3а, 31.4.5є, 31.4.7, 31.4.7а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.4 ст.121 КУПАП, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с. 2).

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.121 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що окрім визнання вини, його вина підтверджується письмовими матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення; диском з відеофіксацією правопорушення; довідкою ст. інспектора ВАП Тетяни Гамарник; рапортом від 11.07.2024 та постановою серії ЕНА №1396238 від 07.02.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведено достатніми доказами, які установлюють об`єктивну і суб`єктивну істину у справі.

Аналізуючи під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП не підтверджуються зібраними по справі доказами.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Відповідно до ч.1 ст. 128 КУпАП передбачено, що порушення або невиконання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, на підприємствах, в установах та організаціях усіх форм власності під час виготовлення та ремонту транспортних засобів і деталей до них або встановлення на них інших предметів додаткового обладнання, не передбаченого конструкцією транспортного засобу, а також під час будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів і дорожніх споруд.

З копії характеристики слідує, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 працює на ПрАТ «Концерн Хлібпром» з 23.12.2019 по даний час, на посаді водія хлібних авто у відділ транспортної логістики (а.с. 43).

Так, скаржником додано до апеляційної скарги подорожний лист № 104555 від 11.07.2024 вантаженого автомобіля ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , з якого вбачається, що водію ОСОБА_1 дозволено виїзд 11.07.2024, про що контролером з технічного стану автотранспорту було поставлено відповідну відмітку. (а.с. 32).

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 протоколом про адміністративне правопорушення ставиться в провину, що він повторно керував автомобілем ГАЗ 3302-216СПГ, д.н.з. НОМЕР_2 , з технічними несправностями, з якими експлуатація заборонена, чим порушив вимоги 31.1, 31.3а, 31.4.5є, 31.4.7, 31.4.7а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 121 КУпАП. Дані обставини були встановлені також судом І інстанції.

Проте, суд апеляційної інстанції не може погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки всупереч ч.1 ст. 128 КУпАП підприємством, на якому працює ОСОБА_1 , не забезпечено в повній мірі справність транспортного засобу.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, оскільки у нього були відсутні мотиви вчинити порушення Правил дорожнього руху, він не бажав їх порушити, поза його волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення останнього до адміністративної відповідальності за даною статтею.

З урахуванням наведених обставин, підсумовуючи вище викладене апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 умисно керував автомобілем у якого були технічні несправності, тобто суб`єктивної сторони правопорушення за ч. 4 ст. 121 КУпАП, а оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому постанову суду необхідно скасувати.

За таких обставин апеляційний суд приходить висновку, що притягаючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП, суд першої інстанції не врахував вищезазначене, не виконав вимоги ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280 КУпАП, належним чином не дослідив матеріали справи та дійшов до помилкового висновку про притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Згідно роз`яснень, що містяться у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Крім того, судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Ч.1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведено достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Ст. 62 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими та спростовують висновки суду.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП України особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

На порушення названих норм законодавства, місцевий суд не надав належної оцінки зібраним доказам по справі, внаслідок чого ухвалив рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону і підлягає безумовному скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Немирівського районного суду Вінницької області від 01 серпня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 01 серпня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 121 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко