Справа №155/547/24
Провадження №3/155/311/24
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2023 року місто Горохів

Суддя Горохівського районного суду Волинської області Яремчук С.М., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №2 (місто Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

З протоколу про адміністративне правопопорушення серії ААД №059939 від 23 березня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 23 березня 2024 року о 20 годині 49 хвилини в селі Звиняче, по вулиці Центральній, передав керування транспортним засобом водію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю села Красів, вулиця Надгорбова, 1, який в селі Звиняче по вулиці Центральній, керував автомобілем ВАЗ, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (г) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зі згоди водія огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Drager Alkotest 6810, результат тесту 1,74‰, тест №5479.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вини не визнав. Пояснив, що цього дня біля будинку зустрів хресного свого сина ОСОБА_2 . Останній попросив завезти його в місто Горохів. ОСОБА_1 сказав, що вживав алкогольні напої і за кермом не поїде. Тоді ОСОБА_2 сказав, що сам поїде на його автомобілі. ОСОБА_1 сів поряд. Заїхавши в Горохів, ОСОБА_2 зустрівся зі своєю дружиною, після чого вони поїхали назад додому. Те, що ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння він не знав.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що в цей день прийшов до ОСОБА_1 з проханням поїхати в Горохів на його автомобілі. Приїхавши в місто Горохів, пішов по власних справах, а ОСОБА_1 залишився сидіти в автомобілі. Пояснив, що в магазині випив два пива, після чого поїхали додому. По дорозі їх зупинили працівники поліції. Ствердив, що ОСОБА_1 не знав, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки не казав йому, що вживав алкогольні напої, зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння в нього не було.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, приходжу до наступного висновку.

Статтею 62 Конституції України імперативно визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно з ч. 1-2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності із ст. 9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, надані протокол про адміністративне правопопорушення серії ААД №059939 від 23 березня 2024 року, складений відносно останнього за те, що він передав керування транспортним засобом ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, копія постанови серії ЕНА №1730057 від 23 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а також відеозапис з нагрудної відеокамери поліцейського.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 130 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння. Для настання відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України, а саме, за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння необхідна наявність сукупності елементів складу адміністративного правопорушення. В даному випадку необхідна наявність наступних елементів складу адміністративного правопорушення в сукупності: перебування особи, якій передано керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; усвідомлення особою, яка передає керування транспортним засобом того, що ця особа перебуває у стані алкогольного сп`яніння; добровільна, з власної волі передача керування транспортним засобом.

Кваліфікуюча обставина в даному випадку є передача керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані такого сп`яніння. Форма вини може бути тільки умисел.

Згідно з ч. 5 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за передачу керування транспортним засобам особі, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції (ч. 1 ст. 130 КУпАП) настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан.

Таким чином, для настання відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідна наявність сукупності елементів складу адміністративного правопорушення: перебування особи, якій передано керування транспортним засобом, у стані сп`яніння; усвідомлення особою, яка передає керування транспортним засобам того, що ця особа перебуває у стані сп`яніння; добровільне, з власної волі передання керування транспортним засобом.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського не підтверджується факт передачі ОСОБА_1 керування автомобілем ОСОБА_2 , будь-які пояснення, в тому числі визнавальні, з приводу цього працівникам поліції він не надавав.

Наведене не дає підстав стверджувати, що ОСОБА_1 було достовірно відомо про перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння. Про перебування в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 . ОСОБА_1 не повідомляв, про що останній повідомив в судовому засіданні.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суддя наголошує на тому, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, їх належність, допустимість та достатність для розгляду даної справи, виходячи з презумпції невинуватості, відповідно до якої усі суперечності слід застосовувати на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення, суддя приходить до висновку, що у судовому засіданні не здобуто беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а отже провадження у справі підлягає закриттю у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

На переконання судді, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності належних та допустимих доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, вважаю, що у відповідності до ст. 62 Конституції України, ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 251, 252, 280, 283-284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити в зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Горохівський районний суд Волинської області.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області Яремчук С.М.