ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 669/792/23

Провадження № 33/4820/46/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., за участю секретаря Антала Є.В., Джими С.М., захисника Парубія М.М., розглянувши у відкритому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білогірського районного суду Хмельницької області від 02 листопада 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , працюючого у ТОВ «Вента ЛТД» м. Тернопіль,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на 5 років, -

в с т а н о в и л а :

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

За постановою суду 08 серпня 2023 року о 14 год 26 хв. ОСОБА_1 по вул. Центральній, 37 в с. В`язовець Шепетівського району Хмельницької області повторно протягом року керував автомобілем Fiat Scudo номерний знак НОМЕР_1 , не маючи відповідних документів на право керування транспортним засобом, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та позбавленим права керування транспортними засобами постановою Лановецького районного суду Тернопільської області від 07.12.22 року з а ст. 130 ч.1 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність по ст. 126 ч. 5 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Білогірського районного суду Хмельницької області від 02 листопада 2023 року скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях ознак складу адміністративного правопорушення та за відсутністю самої події вчинення наведеного адміністративного правопорушення, оскільки він 08.08.23 року не керував транспортним засобом.

Просить також визнати неналежними та недопустимими доказами його вини відеозапис з нагрудної камери поліцейського, письмові пояснення водія, витяги з електронної бази «Амор» на ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення серіії ААД №121786.

Свої вимоги аргументує, тим, що постанова є протиправною і незаконною, висновки суду є спірними, із невірним викладенням обставин події, невірним трактуванням документів, як доказів його вини, внаслідок чого ОСОБА_1 було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення якого він не вчиняв.

Апелянт зазначає, що транспортним засобом він не керував, а лише знаходився в його салоні. В матеріалах справи відсутні докази руху автомобіля.

Зауважує, що судом першої інстанції, як доказ його вини безпідставно взято до уваги витяги з електронної бази Армор, згідно яких постановою поліцейського відділення поліції №2 (м.Ланівці) Кременецького районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області від 30.10.2022 року він протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст.126 ч.2 КУпАП за керування транспортним засобом особою, що не має права керування, проте така постанова в матеріалах справи відсутня. Насправді, він має права керування транспортними засобами з 30.04.22 р. по 09.02.24 року, тому визнання його винним за ст. 126 ч.2 КУпАП 30.10.22 року працівниками поліції, як особи яка керувала транспортним засобом, не маючи права керування транспортним засобом є явно необґрунтованим.

Наполягає на тому, що йому нічого не відомо про притягнення його до адміністративної відповідальності 30.10.22 року за ст. 126 ч.2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

Не заперечує, що у той день 30.10.22 року щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч.1 КупАП, який був розглянутий судом та постановою Лановецького районного суду Тернопільської області від 07.12.22 року його було визнано винним за ст. 130 ч.1 КУпАПта піддано стягненню у виді штрафу 17000 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік. Штраф 17000 грн він сплатив.

Вказує, що у суду нема підстав довіряти правильності електронної бази Армор, оскільки навіть з матеріалів провадження вбачаються явні помилки в цій базі. База Армор містить відомості, що сектором поліцейської діяльності №1 смт.Білогір`я Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №121786 від 11.08.2023 року відносно ОСОБА_1 за ст.126 ч.5 КУпАП, проте вказаний протокол був складений 08.08.2023 року. Вказані обставини свідчать про сумнівність відомостей з електронної бази Армор та такими, що не відповідають змісту процесуальних документів.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом оскільки у ньому відсутні відомості про місце, час та на підставі якого процесуального документу ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 звертає увагу на відеозапис з нагрудного реєстратора поліцейського, який є копією електронного документу, на ньому не відображено номер реєстратора а також відеозаписи уривчасті та небезперервні. Також з відеозапису вбачається, що поліцейські вели себе збуджено, підозріло весело, агресивно, що спонукало ОСОБА_1 підписати усі складені відносно нього документи. Поліцейські не взяли до уваги пояснення ОСОБА_1 з приводу керування транспортним засобом ОСОБА_2 , який залишив автомобіль припаркованим і відійшов щоб забрати документи випадково залишені ним вдома.

Крім того, апелянт вказує, що йому нічого не було відомо про час та місце розгляду справи судом, оскільки повісткою його ні разу суд не повідомляв. Він не був обізнаний про розгляд справи судом 02.11.23 рок, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, вважає, що пропустив його з поважних причин, так як участі під час розгляду справи не брав, про час та місце розгляду справи не був повідомлений, чим було порушено його право на захист. Про наявність оскаржуваної постанови апелянту стало відомо 16.11.2023 року із дзвінка секретаря Білогірського районного суду, зі змістом якої він ознайомився того ж дня.

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник підтримали апеляційну скаргу, просили постанову суду скасувати за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Свідок - ОСОБА_2 під час апеляційного перегляду провадження пояснив, що є батьком ОСОБА_1 , має в користуванні автомобіль Fiat Scudo.08.08.2023 року він разом із сином мали намір їхати в м.Шепетівка, проте проїхавши близько 100 метрів, виявилось, що залишив сумочку з документи вдома, тому припаркувавши автомобіль на обочині дороги, повернувся додому. ОСОБА_1 в цей час залишився в автомобілі. Згодом до нього підійшли працівники поліції та склали щодо його сина протокол про адміністративне правопорушення за ст. 126 ч.5 КУпАп.

Вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження у межах заявлених апеляційних вимог, суд вважає, що апеляційна скарга захисту підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню.

Мотиви суду

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 участі під час розгляду справи не брав, про час та місце розгляду справи не був повідомлений, про наявність оскаржуваної постанови апелянту стало відомо лише 16.11.2023 року. Перевіривши обставини, на які посилається ОСОБА_1 вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду слід задовольнити, оскільки строк на апеляційне оскарження постанови суду був пропущений з поважної причини.

Вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є доведення об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови доведеності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, на підставі належних та допустимих доказів. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Проте, всупереч вказаних вимог закону, місцевий суд не з`ясував всі обставини справи та розглянувши справу поверхово, дійшов передчасного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.5 КУпАП.

Статтею 126 ч. 2-4 КУпАП встановлена відповідальність за: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.126 ч.5 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

В обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 5 КУпАП, суд першої інстанції у мотивувальній частині постанови послався на те, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 5КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 121786 від 08.08.2023 року, складеного поліцейським ВРПП Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області 08 серпня 2023 року о 14 год 34 хв відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП; даними двох витягів з бази даних Армор, згідно яких постановою поліцейського відділення поліції № 2 (м. Ланівці) Кременецького районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області від 30 жовтня 2022 року серії БАД № 191677 ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом як особою, яка не має права керування таким транспортним засобом; даними постанови Лановецького районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2022 року в справі № 602/934/22, яка набрала законної сили 19 грудня 2022 року, згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 ч. 1 КУпАП, а саме за керування останнім транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; даними відеозапису від 08 серпня 2023 року, яким зафіксовано факт виявлення адміністративного правопорушення, на зупинці пояснення працівникам поліції давав ОСОБА_1 , який перебував за кермом автомобіля.

Проте, апеляційний суд не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи. Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що у його діях відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення суд вважає слушними з огляду на наступне.

Лановецьким районним судом Тернопільської області від 07.12.2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с.19-20).

Враховуючи наведені обставини, які не заперечував ОСОБА_1 в судовому засіданні в його діях 08.08.23 року має місце керування транспортним засобом, особою позбавленою права керування транспортними засобами постановою Лановецького районного суду Тернопільської області від 07.12.2022 року. Відповідальність за такі дії передбачена ст. 126 ч.4 КУпАП. Але повторності такі дії ОСОБА_1 за обставинами встановленими 08.08.23 року, не утворюють.

Виходячи з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 121786 від 08.08.2023 року, ОСОБА_1 , інкриміновано вчинення адміністративного правопорушення за ст. 126 ч.5 КупАП, яке полягає у порушення вимог п.2.1 «а» ПДР України, у повторному протягом року керуванні, не маючи права на керування транспортним засобом, автомобілем Fiat Scudo номерний знак НОМЕР_1 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та будучі позбавленим права керування транспортними засобами.

Апеляційний суд виходить з того, що до повноважень суду, виходячи з положень ст. 221 КУпАП віднесено розгляд адміністративних правопорушень, передбачених ст.126 ч.3,5 КУпАП.

Згідно із п. 3 Розділу І "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року N 1395: "повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАПта визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130КУпАП)".

Те, що правопорушення вчинено повторно, має бути перевірено та доведено особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, оскільки ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, у даному випадку, органами Національної поліції.

Водночас, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження такої кваліфікуючої ознаки правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, як повторність правопорушення в діянні ОСОБА_1 . До матеріалів справи не додано копії постанови посадової особи поліції на підтвердження факту повторності правопорушення, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП протягом року, у даному випадку 30.10.22 року.

Апеляційний суд виходить з того, що витяги з бази даних правоохоронних органів про те, що ОСОБА_1 , 30.10.2022 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП із застосуванням стягнення у розмірі 3400 грн., не можна визнати постановою уповноваженого органу, яка набрала законної сили. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 заперечує притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.2 КУпАП 30.10.22 року, матеріали провадження направлялися судом 16.08.23 року для усунення недоліків в цій частині в поліцію, були повернуті в суд без документів на підтвердження притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.2 КУпАП, враховуючи, що судом встановлено те, що станом на 30.10.22 року ОСОБА_1 мав права керування транспортним засобом, видані на період з 30.04.22 року по 09.02.24 року (а/с 8), апеляційний суд вважає, що кваліфікуюча ознака повторності за ст. 126 ч.5 КупАП не знайшла свого підтвердження під час апеляційного перегляду провадження, що виключає склад інкримінованого адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості збирати додаткові докази винності особи, оскільки це суперечить нормам та стандартам, встановленим рішеннями ЄСПЛ (зокрема У справі «Малофєєва проти росії» («Malofeyeva v. russia» ,рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист, особа не може належним чином підготуватися до захисту, та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Апеляційний суд вважає, що висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.5 КУпАП, враховуючи наведене, є необґрунтованим і не узгоджується з наведеними вимогами КУпАП.

Приймаючи до уваги те, що у матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження правильності кваліфікації правопорушення за ст. 126 ч. 5 КУпАП в частині повторності правопорушення, провадження по справі відносно ОСОБА_1 , слід закрити з підстав, передбачених ст. 247 ч.1 п. 1 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 ч. 5 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Білогірського районного суду Хмельницької області від 02 листопада 2023 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 126 ч.5 КУпАП закрити на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: