Справа № 308/1869/24
П О С Т А Н О В А

03.10.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., вирішуючи питання про самовідвід судді Феєра І.С. у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Закарпатського апеляційного суду знаходиться справа про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 квітня 2024 року, яка за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційного суду передана в провадження (для розгляду) судді цього суду Феєру І.С .

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 квітня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

02 жовтня 2024 року до апеляційного суду надійшла заява від судді Феєра І.С. про самовідвід.

Заява про самовідвід мотивована тим, що особа, що притягується до адміністративної відповідальності є ОСОБА_1 , з яким суддя Феєр І.С. в певний період часу (1998 до 2003) працював у правоохоронних органах та підтримував товариські та професійні стосунки. Вказані обставини, на думку судді Феєра І.С., можуть викликати в учасників справи, зокрема і потерпілої сторони у справі, сумніви в його об`єктивності та неупередженості при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , тому для забезпечення повного, всебічного та неупередженого розгляду справи безстороннім судом, суддя Феєр І.С. заявив собі самовідвід.

Дослідивши доводи і мотиви заявленого суддею Феєром І.С. самовідводу, апеляційний суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з таких підстав.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з КУпАП та інших законів України. При цьому чинні процесуальні норми КУпАП не містять положень щодо обставин, які виключають участь судді в провадженні у справі про адміністративне правопорушення, підстав для відводу/самовідводу і порядку їх вирішення (ст. 2 КУпАП).

Разом з тим, судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом, а суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 1-2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Одними із завдань КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 4 ст. 7 КУпАП).

Виходячи із системного аналізу законодавства України, усталеної судової практики ЄСПЛ, на вирішення заяви судді Феєра І.С. про самовідвід у апеляційному розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість застосувати аналогію закону, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП іншої норми закону, зокрема положень КПК України, які регламентують подібні відносини.

Нормами, про які йдеться мова у КПК України є: ст.ст. 75, 76, 80-82, які визначають обставини, які виключають участь судді у розгляді провадження, підстави для відводу та порядок його вирішення, зокрема у разі заявлення відводу (самовідводу) судді, якій здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України.

Так, відповідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, а згідно п. 81 рішення ЄСПЛ від 06.09.2005 «Салов проти України» (Salov v. Ukraine), заява № 65518/01) «неупередженість» у сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі, тобто жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу».

Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді» (справа «Хаушильд проти Данії»).

Надавши оцінку доводам судді Феєра І.С. щодо мотивів самовідводу у їх сукупності, та з`ясувавши процесуальні аспекти розгляду справи, апеляційний суд вважає, що заявлений самовідвід судді Феєра І.С., є недоведеним та безпідставним, оскільки відсутні докази його упередженості при розгляді справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.04.2024, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Отже, обставини, які б виключали участь судді Феєра І.С. у розгляді справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.04.2024, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, в ході розгляду його заяви про самовідвід не встановлені, відтак заява судді Феєра І.С. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 8 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити судді Закарпатського апеляційного суду Феєру І.С. у задоволенні заяви про самовідвід при розгляді справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага