Справа № 473/5315/24
Номер провадження 3-зв/473/52/2024
У Х В А Л А

іменем України

"27" вересня 2024 р. суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Вуїв О.В., розглянувши заяву судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Усікова Олексія Віталійовича про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

25 вересня 2024 року автоматизованою системою розподілу справ між суддями справу розподілено на суддю Усікова О.В., який подав заяву про самовідвід від участі у розгляді справи.

Свою заяву мотивував тим, що у 2016-2017 роках він приймав участь у розгляді іншої цивільної справи в якості представника ОСОБА_1 , де останній був позивачем.

Вказане, на думку судді Усікова О.В., може викликати сумнів в його неупередженості при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оскільки раніше між ним та ОСОБА_1 виникли відносини «адвокат-клієнт».

Розглянувши заяву по самовідвід, суддя прийшов до наступного.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить підстав та порядку вирішення питання про відвід (самовідвід) судді, в зв`язку з чим за аналогією закону слід керуватись нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Самовідвід повинен бути вмотивованим.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у ст.ст. 75, 76 КПК України.

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

При цьому, неупередженість передбачає наявність безсторонності судді.

Європейський суд з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України» зазначив, що наявність безсторонності має визначатися відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто виявляв він упередженість або безсторонність у справі; за об`єктивним визначається, крім інших аспектів, чи забезпечували суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, сама по собі участь судді у розгляді іншої, не пов`язаної (цивільної) справи в якості представника ОСОБА_1 з урахуванням часу, який пройшов з моменту наявності відносин між суддею та ОСОБА_1 , як адвокатом та клієнтом, не може свідчити про те, що суддя може бути упередженим під час розгляду справи. Про обставини можливої упередженості або необ`єктивності судді під час розгляду справи можуть свідчити наступні фактори: перебування судді та сторони по справі в родинних, дружніх, приятельських, службових, договірних (в деяких випадках) відносинах; перебування судді та сторони по справі у ворожих, конфліктних відносинах; інші обставини сталого, тривалого характеру.

Водночас, у п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У цій же нормі наведено приклади таких випадків:

1. У судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається;

2. Раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок;

3. Суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі.

Таким чином, виходячи з положень Бангалорських принципів, суддя не може приймати участь у розгляді справи лише у разі, якщо він вже приймав участь у ній або пов`язаній справі в якості адвоката.

Тобто, представництво суддею в якості адвоката сторони в іншій (не пов`язаній) справі не є самостійною підставою для його відводу (самовідводу).

За встановленого, в задоволенні заяви про самовідвід слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 82, 372 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Усікова Олексія Віталійовича про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Вуїв