ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Русєвої А.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Тищука В.В.

заявника ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Іоніді К.В. від розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, -

встановив:

09.09.2024 року в судовому засіданні ОСОБА_1 заявлено відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Іоніді К.В. від розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.

Обґрунтовуючи свою заяву ОСОБА_1 послався на те, що ним було заявлено клопотання щодо витребування з Одеської обласної прокуратури матеріалів службового розслідування відносно нього за фактом складання відносно останнього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки в ході проведення службового розслідування за даним фактом, комісією констатовано відсутність в його діях ознак порушень Кодексу професійної етики та поведінки прокурора, а також в зазначених матеріалах містяться відібрані комісією свідчення в очевидців (свідків) події ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інших осіб, які значно відрізняються від показів, що останні надавали поліції з приводу обставин, однак суддя Іоніді К.В. відмовив у задоволенні зазначеного клопотання, незважаючи на відсутність у ОСОБА_1 можливості самостійно отримати копії зазначених матеріалів, у зв`язку із чим у ОСОБА_1 виникли сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді Іоніді К.В.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав заявлений відвід судді та просив його задовольнити.

Суд, заслухавши заявника, оцінивши доводи поданої заяви на предмет їх обґрунтованості та доведеності, приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно норми КУпАП, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід. Суд, з метою додержання принципу законності судового провадження, приходить висновку про необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права кримінального процесуального права та вважає за необхідне керуватись при розгляді даної справи положеннями Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

За змістом статті 80 КПК особами, які беруть участь у справі за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, заява про відвід може бути заявлена під час судового провадження до початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Отже, з метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у кримінальному провадженні.

Статтями 81-82 КПК визначено порядок вирішення питання про відвід та наслідки такого відводу.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду.

Пункт 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд також застосовує практику ЄСПЛ як джерело права.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006).

Під час розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Іоніді К.В., судом не встановлено існування будь-яких сумнівів в об`єктивності судді та його неупередженості, що було б підставою для його відводу на підставі положень кримінального процесуального закону, які регламентують підстави для відводу судді. Таких доказів особою, яка заявила відвід судді ОСОБА_4 суду не надано. Отже, відсутні підстави вважати, що побоювання заявника в неупередженості судді Іоніді К.В. та його необ`єктивності, є об`єктивно виправданими.

Навпаки, судовим розглядом заяви про відвід судді, встановлено, що побоювання заявника у недостатній неупередженості та об`єктивності судді Іоніді К.В. ґрунтуються на власних домислах і нічім не підтверджуються та фактично зводяться до незгоди з процесуальним рішенням прийнятим суддею за результатами розгляду клопотання заявника, що в свою чергу не є підставами для заявлення відводу судді, тому доводи ОСОБА_1 суд визнає необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, за встановлених в судовому засіданні підстав заявлення відводу судді Іоніді К.В., суд вважає за необхідне зазначити, що Кодекс України про адміністративні правопорушення не наділяє суд першої інстанції повноваженнями здійснювати перевірку та оцінку процесуального порядку розгляду клопотань заявлених в рамках розгляду адміністративної справи, а інші обставини, які б викликали сумнів в упередженості судді Іоніді К.В., заявником не наведені.

Суд також наголошує та звертає увагу заявника ОСОБА_1 , що в разі незгоди з процесуальними рішеннями суду, який розглядає справу, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності вправі оскаржити такі рішення в порядку, встановленому Кодексом України про адміністративні правопорушення, а не заявляти про недовіру суду, оскільки такі підстави для відводу виглядають як зловживання правом на відвід з метою затягування судового провадження.

Таким чином, приймаючи до уваги відсутність підстав, визначених ст.ст. 75, 76 КПК України для задоволення відводу судді Іоніді К.В., суд визнає доводи заявника ОСОБА_1 необґрунтованими та безпідставними, які не свідчать про можливу неупередженість та необ`єктивність судді Іоніді К.В. під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП, а тому заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси Іоніді К.В. відмовити.

Постанова оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

23.09.2024

Єдиний унікальний номер справи: №522/10552/24

Номер провадження №3-зв/522/11/24

Головуючий суддя Русєва А.С.