ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/12731/24

Провадження 3/522/6320/24

24 вересня 2024 року

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Кічмаренко С.М., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали адміністративної справи за протоколом серії АБА № 114946 від 21.07.2024 року у відношенні ОСОБА_1 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 21.07.2024 року о 16 год. 00 хв. у м. Одеса ОСОБА_1 керував автомобілем «Mercedes Benz GL 450» д.н.з. НОМЕР_1 , по пров. Сєченова, при виїзді на перехрестя з вул. Олексія Маркевича (Князівська), не надав переваги в русі авто «Ford Edge» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався з правового боку по вул. Олексія Маркевича (Князівська) та скоїв з ним зіткнення, в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Таким чином, за переконанням органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, порушивши вимоги п.16.12 Правил дорожнього руху України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 провину свою в інкримінованому йому правопорушенні не визнав та пояснив, що він рухаючись пров. Сєченова був впевнений, що ця вулиця є головною дорогою, а на перехресті зі сторони вул. Олексія Маркевича (Князівська) встановлено дорожній знак 2.1 «Дати дорогу». Так 21.07.2024 року рухаючись по пров. Сєченова, проїжджаючи перехрестя з вул. Олексія Маркевича (Князівська) відбулось зіткнення з автомобілем «Ford Edge» д.н.з. НОМЕР_2 . Також притягуваний пояснив, що під час руху по пров. Сєченова в нього були всі необхідні об`єктивні дані вважати, що він рухається по головній дорозі, на якій він не зобов`язаний давати дорогу тим транспортним засобам, що наближаються праворуч.

Захисник ОСОБА_2 надав письмові пояснення та просив закрити провадження на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Також в судовому засіданні була допитана потерпіла ОСОБА_3 , яка зазначила, що 21.07.2024 року керуючи автомобілем «Ford Edge» державні номерні знаки НОМЕР_1 , по вул. Олексія Маркевича (Князівська), здійснює переїзд перехрестя рівнозначних доріг, оскільки були відсутні будь які знаки.

Суд, дослідив пояснення, докази та оцінивши їх в сукупності, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Так, відповідно до диспозиції ст.124 КУпАП відповідальність за цією статтею настає в разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

У вину ОСОБА_1 ставиться порушення вимог п. 16.12 ПДР України, який передбачає, що водій на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

З огляду на встановлені судом обставини та досліджені докази суд розцінює показання ОСОБА_1 як такі, що відповідають дійсності, оскільки вони не спростовуються дослідженими судом доказами, тому суд визнає його показання як правдиві.

Оцінюючи показання ОСОБА_1 на предмет їх правдивості та відповідності обставинам справи, з урахуванням сукупності інших досліджених судом доказів, схеми ДТП, показання потерпілої. Суд вважає, що водій ОСОБА_1 рухався з дотриманням Правил дорожнього руху України, його дії відповідали вимогам ПДР та не знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП.

Захисником ОСОБА_2 було надано відповідь на адвокатський запит від КУ «Спеціалізованого монтажно експлуатаційного підрозділу» ОМР, щодо розміщення дорожніх знаків на перехресті вул. Олексія Маркевича (Князівська) та пров. Сєченова, відповідно до якого зазначено, що зі сторони вул. Ольгіївської на вул. Олексія Маркевича (Князівська) перед перетином пров. Сєченова розміщено дорожній знак 2.1 «Надати дорогу».

Також судом були дослідженні надані фото знімки зроблені пізніше з місця ДТП на теперішній час відповідно до яких встановлені знаки пріоритету, а саме на перехресті зі сторони пров. Сєченова було встановлено дорожні знаки 2.3 «Головна дорога» та вул. Олексія Маркевича (Князівська) встановлено дорожні знаки 2.1 «Дати дорогу».

З викладеного слідує, що в даній дорожньо-транспортній ситуації водії ОСОБА_1 та ОСОБА_3 повинні були діяти відповідно до вимог п. 16.11 ПДР України, згідно якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Тобто п. 16.12 ПДР України в даному випадку є недоречним, оскільки стосується проїзду перехресть рівнозначних доріг.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить:

організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами;

організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Згідно п. 1.1 розділу 1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2006 року № 1306 (далі ПДР України), ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою КМУ від 30.03.1994 № 198, власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, підприємства та організації, що забезпечують ремонт та утримання дорожніх об`єктів, крім іншого, зобов`язані:

своєчасно і якісно виконувати роботи з ремонту та утримання дорожніх об`єктів відповідно до Технічних правил ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів, затверджених наказом Мінрегіону від 14.02.2012 № 54, ДСТУ 3587:22 Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги. Вимоги до експлуатаційного стану, ДСТУ 8749:2017 Безпека дорожнього руху. Огородження та організація дорожнього руху в місцях проведення дорожніх робіт;

постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух;

відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Відповідно до п. 1.3 Технічних правил ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 14.02.2012 № 54, розміри, форма та розміщення дорожніх знаків повинні відповідати положенням постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року№ 1306«Про Правила дорожнього руху» (далі - Правила дорожнього руху) та ДСТУ 4100:2014 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожнi. Загальнi технiчнi умови. Правила застосування».

Ці Технічні правила є обов`язковими для суб`єктів господарювання незалежно від їх форми власності, які виконують роботи з ремонту і утримання вулиць та доріг. Ці Технічні правила застосовуються під час виконання робіт з ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів, за винятком автомобільних доріг загального користування (п. 1.1, 1.2 Правил)

Згідно з п.п. 5.12.1.1, 5.12.1.3 ДСТУ3587:2022, який введений в дію від 01.12.2022, на автомобільних дорогах повинні бути встановлені дорожні знаки згідно з ДСТУ4100, дорожні знаки та інформаційні табло зі змінною інформацією згідно з ДСТУ4241та маршрутні знаки для міського електротранспорту згідно з ДСТУ3308 та проєкту (схеми) ОДР.

Розташування дорожніх знаків та інших ТЗОДР повинно забезпечувати своєчасне інформування учасників дорожнього руху про зміни дорожньої обстановки та режими руху. Поверхня дорожніх знаків повинна бути чистою, без пошкоджень, що можуть утруднювати сприйняття інформації учасниками дорожнього руху. Роботи з очищення поверхні дорожніх знаків від бруду, налипання снігу тощо потрібно виконувати негайно після їх виявлення.

Згідно з п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 8.2.1 ПДР України дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам Державного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100м за напрямком руху та розміщеними не вище 6м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Згідно з п. 8.4. «б» ПДР України дорожні знаки пріоритету встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху. До такого висновку прийшов Касаційний адміністративний Суд у складі Верховного Суду у постанові від 24.04.2019 у справі № 127/12081/17.

Як встановлено в ході розгляду цієї справи, вимоги положень наведених нормативно-правових актів уповноваженими посадовими особами не дотримано. Відсутність дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу»., який встановлював черговість проїзду перехрестя вулиць вул. Олексія Маркевича (Князівська) та вул. Сєченова в м. Одеса, внаслідок чого водій ОСОБА_3 помилково керувалась іншими вимогами ПДР України при проїзді перехрестя, в результаті чого сталась ДТП, у якій спричинено майнову шкоду транспортним засобам учасників пригоди.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи, і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Відповідно до вимог ст.ст.251 та 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Таким чином, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , судом встановлено, що будь-яких доказів, які б спростовували доводи останнього відносно того, що він не порушував Правил дорожнього руху та які б підтверджували причинний зв`язок між діями ОСОБА_1 та наслідками ДТП, матеріали справи не містять.

З урахуванням встановлених обставин, суд констатує, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем з порушенням Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи, а його винуватість не доведена допустимими і належними доказами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до однозначного висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторін адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ст.124 КУпАП і, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283-285 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси С.М. Кічмаренко