Номер провадження 3/521/8292/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Кузьменко Н.Л.,

з секретарем Табарчук Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі матеріали справи, що надійшли з УПП в Одеській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, відомості про сімейний стан та працевлаштування відсутні, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, суд

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №301699 від 20.08.2024 року відносно ОСОБА_1 вбачається, що 20.08.2024 року о 20:09 годині за адресою: АДРЕСА_3 , не виконав вимоги термінового заборонного припису щодо зобов`язання залишити місце проживання постраждалої особи строком на 10 діб.

Дії ОСОБА_1 співробітниками поліції кваліфіковано за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Протокол містить підпис особи зокрема, в графі з інформацією, що розгляд справи відбудеться у Малиновському районному суді м. Одеси 20.09.2024 року об 11:00 годині, з чим особа ознайомлена.

Особа, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не прибув. Про причини неявки не повідомив, із клопотанням про відкладення судового засідання не звертався.

Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що особа до суду не прибула, є підстави вважати, що поведінка особи свідчить про небажання приймати участь під час розгляду справи та, можливо, як спосіб затягування розгляду справи.

Подальше відкладення розгляду справи нівелюватиме завдання провадження у ній, яким є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її з дотриманням вимог закону, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних порушень та запобігання таким правопорушенням, тому суд вважає, що з метою розгляду справи, її необхідно розглянути в межах складених протоколів про адміністративне правопорушення та на підставі наявних доказів.

Зазначені висновки повністю узгоджуються з позицією ЄСПЛ, який наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суд приходить до наступного.

За ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280 КУпАП України завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП).

Проте жодного доказу в розумінні ст. 251 КУпАП (завіреної належним чином постанови суду) щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та те, що особу було піддано адміністративному стягненню протягом року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, співробітниками поліції не надано та матеріали справи не містять.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що до протоколу не долучено належних доказів того, що гр. ОСОБА_1 20.08.2024 року повторно протягом року (після накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП) вчинив одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Оскільки, згідно правової позиції, висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року по справі №489/4827/16а, свідчення службової особи не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю.

Вищевикладене свідчить про не дотримання відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, суд не має права самостійно редагувати протокол про адміністративне правопорушення чи перекваліфікувати дії особи на інше правопорушення, передбачене КУпАП (навіть якщо в діях особи простежується склад іншого адміністративного правопорушення), а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 173-2, 247, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі за протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП №301699 від 20.08.2024 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Н.Л. Кузьменко