Справа № 519/1128/24 Провадження № 3/519/298/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.09.24 м. Южне

Суддя Южного міського суду Одеської області Лемець С.П., за участю прокурора Доброславської окружної прокуратури Вяткіної С.П., особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Стаценко В.М. розглянувши матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України;

місце проживання: АДРЕСА_1 ;

місце роботи, посада: директор КНП «Спортивно-оздоровчий комплекс «Олімп», депутат Южненської міської ради;

за ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу № 1266 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 31.07.2024 ОСОБА_1 , будучи депутатом Южненської міської ради VIII скликання Одеського району Одеської області, який відповідно до п.п. «б» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом, на якого поширюються вимоги ст. 28 Закону, 29.03.2024, під час засідання XXXIX сесії VIII скликання Южненської міської ради Одеського району Одеської області, не повідомив колегіальний орган - депутатів Южненської міської ради Одеського району Одеської області про виникнення у нього реального конфлікту інтересів під час прийняття участі в голосуванні за прийняття рішення №1663- VIII від 29.03.2024 «Про внесення змін і доповнень до рішення Южненської міської ради №203-VIII від 25.02.2021 «Про встановлення порядку оплати праці керівників комунальних підприємств Южненської міської територіальної громади», відповідно до якого встановлено умови оплати праці та порядок отримання додаткових виплат керівниками комунальних підприємств, в т.ч. йому особисто, як директору Комунального некомерційного підприємства «Спортивно-оздоровчий комплекс «Олімп», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.172-7 КУпАП.

Згідно протоколу № 1267 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 31.07.2024 ОСОБА_1 , будучи депутатом Южненської міської ради VIII скликання Одеського району Одеської області, який відповідно до п.п. «б» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом, на якого поширюються вимоги ст. 28 Закону, 29.03.2024 року, під час засідання XXXIX сесії VIII скликання Южненської міської ради Одеського району Одеської області, вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів під час прийняття участі в голосуванні за прийняття рішення №1663-VIII від 29.03.2024 «Про внесення змін і доповнень до рішення Южненської міської ради №203-VIII від 25.02.2021 «Про встановлення порядку оплати праці керівників комунальних підприємств Южненської міської територіальної громади», відповідно до якого встановлено умови оплати праці та порядок отримання додаткових виплат керівниками комунальних підприємств, в т.ч. йому особисто, як директору КНП «Спортивно-оздоровчий комплекс «Олімп», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

12.08.2024 до суду від ОСОБА_1 надійшли письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в яких крім іншого зазначено, що протокол не містить обґрунтувань того, яким чином участь ОСОБА_1 у голосуванні за вказане рішення вплинула на об`єктивність та неупередженість рішення колегіального органу в цілому.

Рішенням ЮМР № 203-VIII від 25.02.2021 на виконання Закону України «Про оплату праці» та Постанови КМУ від 19.05.1999 № 859 «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об`єднань державних підприємств» було затверджено перелік комунальних підприємств та порядок розрахунку розміру оплати праці, преміювання тощо керівників комунальних підприємств.

Рішенням ЮМР № 1663-VIII від 29.03.2024 у зв`язку із прийняттям змін та доповнень до положення Галузевої угоди між Державним агентством автомобільних доріг України і Профспілкою працівників автомобільного транспорту та шляхового господарства України на 2020-2022 роки, зареєстрованої Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства № 8 від 06.03.2020 було внесено зміни до рішення Южненської міської ради № 203-VIII від 25.02.2021 «Про встановлення порядку оплати праці керівників комунальних підприємств Южненської міської територіальної громади», а саме: внесено зміни в пункті 11 таблиці додатка 2 «Розрахунок мінімального посадового окладу (ставки) працівника основної професії комунальних підприємств Южненської міської територіальної громади (незалежно від фактичної наявності таких професій в їх штатних розкладах)» вилучено цифровий вигляд мінімальної тарифної ставки працівника основної професії відносно ЮМКП «Южтранс» (що, серед іншого, вбачається із обґрунтування до проекту рішення).

Будь-яких інших змін рішенням № 1663-VIII від 29.03.2024 не вносилось, більш того, в іншій частині додатки 1 та 2 рішення № 1663-VIII від 29.03.2024 та рішення № 1009 -VIII від 28.10.2022 року є однаковими (щодо порядку оплати праці керівників КП, порядку визначення розміру посадового окладу, розрахунку мінімального посадового окладу, порядку отримання додаткових виплат тощо).

Отже, висновки щодо наявного майнового інтересу зумовленого можливістю в подальшому отримувати заробітну плату на посаді директора КНП «Спортивно-оздоровчий комплекс «Олімп» в більшому розмірі не відповідає дійсності, оскільки прийняті зміни не стосувались КНП «Спортивно-оздоровчий комплекс «Олімп» взагалі. Внесеними змінами було приведено у відповідність попереднє рішення міської ради до вимог Галузевої угоди між Державним агентством автомобільних доріг України і Профспілкою працівників автомобільного транспорту та шляхового господарства України на 2020-2022 роки і стосувались ці зміни тільки ЮМКП «Южтранс».

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав з підстав зазначених в письмових запереченнях. Захисник ОСОБА_1 адвокат Стаценко В.М. просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 пояснила, що протоколи складені відповідно до норм законодавства, уповноваженою на те посадовою особою та відповідно до Інструкції. Дії ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення, оскільки мав місце реальний конфлікт інтересів.

Постановою Южного міського суду Одеської області від 27.09.2024 справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП об`єднані в одне провадження.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За частиною 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За частиною 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суб`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 172-7 КУпАП, характеризується тим, що воно вчиняється умисно; особа, яка його вчиняє, усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї реального конфлікту інтересів та/або вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-7 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Диспозиція ч. 2 ст. 172-7 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

За пунктом 1 примітки до ст. 172-7 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції".

Пунктом 2 примітки до ст. 172-7 КУпАП встановлено, що у цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до підпункту "б" пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб`єктами, на яких поширюється дія зазначеного Закону, є депутати місцевих рад.

За змістом абзаців 9, 10, 11 частини 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність;

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Разом з цим, при наявності суперечності між приватними інтересами особами та її службовими повноваженнями, обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.

При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Хоча ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено обов`язок особи повідомляти про наявність у неї потенційного чи реального конфлікту інтересів, проте адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП настає лише за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї реального конфлікту інтересів та за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Таким чином, для встановлення факту наявності в ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів слід довести, що такий факт мав місце в розумінні законодавства України.

Так в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 будучи депутатом ЮМР та директором КНП «Спортивно-оздоровчий комплекс «Олімп» на сесії міської ради проголосував за прийняття рішення №1663- VIII від 29.03.2024 «Про внесення змін і доповнень до рішення Южненської міської ради №203-VIII від 25.02.2021 «Про встановлення порядку оплати праці керівників комунальних підприємств Южненської міської територіальної громади».

Як зазначено у п. 3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В. М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е, виконаного на замовлення адвоката Ульянова, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований)та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення.

3) наявність повноважень на прийняття рішення.

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

При цьому, має бути беззаперечно визначено, в чому саме полягає приватний інтерес конкретної особи, в чому саме проявляється суперечність між приватним інтересом та представницькими повноваженнями цієї особи та її вплив на прийняття рішення.

Суддя законодавчо позбавлений права збирати докази вини (брати на себе функції обвинувачення). Це підтверджено не тільки міжнародним правом, але і національної судовою практикою.

Питання оплати праці, зокрема приведення рішення органу місцевого самоврядування у відповідність до положень Галузевої угоди, належить до трудових правовідносин, а отже не відноситься до сфери приватного інтересу працівника (депутата) в розумінні ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції».

Відсутність приватного інтересу, в свою чергу, виключає наявність реального конфлікту інтересів у особи, а відтак і склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В протоколах № 1266 та № 1267 про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією від 31.07.2024 в частині опису реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення, посадова особа поліції не довела, що даний вплив мав місце та не вказала в чому він проявлявся, обмежившись тільки загальними формулюваннями без конкретної аргументації. Зміст даної частини протоколу є лише нічим не підтвердженим припущенням особи, що склала протоколи, а не юридично оформленою аксіомою з належними та допустимими доказами.

При цьому суд зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення не повинен мати переваги перед іншими доказами, та сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також протоколи № 1266 та № 1267 про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією від 31.07.2024 складені оперуповноваженим 6-го відділу (протидії корупції) Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України не містять будь-яких даних, які б достовірно свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 умислу. Прокурором в судовому засіданні також не надано доказів на підтвердження умислу ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Також суд враховує, що рішення № 1663-VIII від 29.03.2024 було прийнято одноголосно, і матеріали справи не містять відомостей про те, що голосування (не голосування) ОСОБА_1 за це рішення, мало будь-яке вирішальне значення.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

На підставі викладеного, суд вважає, що провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у відповідності до ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Керуючись статтями 2, 7, 9, 221, 245, 247, 251, 252, 280, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10-ти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуть до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Южний міський суд Одеської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Сергій ЛЕМЕЦЬ