Справа № 443/2311/23 Головуючий у 1 інстанції: Равлінко Р.Г.
Провадження № 33/811/283/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участюособи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника адвоката Чорненького Я.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Чорненького Ярослава Богдановича на постанову судді Жидачівського районного суду Львівської області від 09 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять гривень) 60 копійок.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 , 14.12.2023 о 23 год 00 хв в м. Жидачів по вул. М. Шашкевича, 101, Стрийського району Львівської області керував транспортним засобом марки Peugeot Expert, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу з допомогою газоаналізатора Drager та в медичному закладі охорони здоров`я відмовився. Своїми діями порушив п. 2.5 ПДР, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Чорненький Я.Б. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасуватипостанову та на підставі а. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що при винесенні постанови було допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Зауважує, що органи поліції не дотримались встановленого законом порядку фіксації правопорушення та зібрання і оформлення доказів.

Звертає увагу на те, що під час процедури проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не було належно роз`яснено і забезпечено право на реальну допомогу адвоката. Крім того це порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу.

Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом в даній справі, оскільки обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи. Крім того, із відеозапису не вбачається зазначених ознак алкогольного сп`яніння.

Заслухавши думку ОСОБА_1 та адвоката Чорненького Я.Б. на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №665310 від 14.12.2023 згідно якого ОСОБА_1 , 14.12.2023 о 23 год 00 хв в м. Жидачів по вул. М. Шашкевича, 101, Стрийського району Львівської області керував транспортним засобом марки Peugeot Expert, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу з використанням технічного засобу Drager Alcotest 6810 та в медичному закладі охорони здоров`я відмовився. Своїми діями порушив п. 2.5 ПДР, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП/а.с.5/;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду /а.с.5/;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.12.2023, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку /а.с.7/;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серія БАД №909320 від 14.12.2023 згідно якої ОСОБА_1 14.12.2023 о 00:34 год в м. Жидачів по вул. М. Шашкевича, буд. 101, керував транспортним засобом марки Peugeot Expert, д.н.з. НОМЕР_1 не пред`явивши для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.1 а, б ПДР, своїми діями вчинивши правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, за що накладено адмінстягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн /а.с.8/;

- відеозаписом наявним в матеріалах справи, який підтверджує обставини викладені в протоколі серії ААД №665310 від 14.12.2023 /а.с.8/.

Таким чином, саме сукупністю вказаних вище доказів підтверджується керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто порушенням вимог п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було забезпечено право на правову допомогу, оскільки чинним процесуальним законом не передбачена обов`язкова участь адвоката (захисника) у процесі складання протоколу про адміністративне правопорушення, відтак доводи апелянта про те, що працівниками поліції було порушено право на захист є неспроможними. До того ж, з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено права.

При цьому, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не зверталися із позовом до суду в порядку КАСУ щодо незаконності дій працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Наявний в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозапис містить відеофайли, які повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та його відмову від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу з допомогою газоаналізатора Drager та в медичному закладі охорони здоров`я.

Таким чином, апеляційний суд вважає відеозапис з бодікамер належним та допустимим доказом у справі, оскільки відеозапис є повним, на ньому зафіксовано момент руху та зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , виявлення поліцейськими у водія ознак алкогольного сп`яніння, роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст.268 КУпАП та ст.63 КУ, зафіксовано повний хід спілкування поліцейських з водієм.

Невизнання ОСОБА_1 винності у вчиненому правопорушенні розцінено судом як намагання ухилитися від відповідальності за вчинене правопорушення.

Отже, водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що районний суд правильно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст.251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, а також, що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу з допомогою газоаналізатора Drager та в медичному закладі охорони здоров`я відмовився.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Докази, наявні в матеріалах адміністративного провадження, в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи щодо ОСОБА_1 , а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.

Більш того Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст.33 КУпАП.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова районного суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 09 лютого 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Чорненького Ярослава Богдановича без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк