Справа № 496/993/24
Провадження № 3/496/853/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Портна О.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, проходить військову службу В/Ч НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

До Біляївського районного суду Одеської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №734213 від 14.01.2024 року відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 14.01.2024 року о 06.24 год в Одеській області Біляївський район, автошлях М05 Київ Одеса 452 км + 800 м водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «DEWOO LANOS» державний номер НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя та очей. Від проходження на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представник ОСОБА_2 адвокат Кокарев А.П. у судовому засіданні підтримав наданні письмові пояснення та просив закрити провадження. Свою вимогу про закриття провадження обґрунтовує, тим що зі змісту даного протоколупро адміністративне правопорушення серії ААД № 734213 вбачається, що 14.01.2024 року о 06 год. 24 хв. на (в) Одеській обл., Біляївський р-н, А/А М03, Київ-Одеса , 452 км. + 800 м водій ОСОБА_1 керував вище вказаним т/з з явними ознаками алкогольного сп`яніння , а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри та очей від проходження на місці та в медичному закладі водій на місці зупинки відмовився. Проте, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, в тому числі у стані алкогольного сп`яніння та з ознаками алкогольного сп`яніння. В контексті викладеного слід пояснити, що матеріали справи про адміністративне правопорушення взагалі не містять доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом. Зокрема, як зазначено у протоколі серії ААД № 734213 14.01.2024 о 06 год 24 хв. ОСОБА_1 керував т/з, проте, з наданих відеозаписів з нагрудних реєстраторів співробітників поліції вбачається, що датою і часом початку здійснення відеозапису є 14.01.2024, 06:30:27. Таким чином, вказані відеозаписи взагалі не містять події керування транспортним засобом ОСОБА_1 , в тому числі у стані алкогольного сп`яніння та з ознаками алкогольного сп`яніння. Матеріали справи взагалі не містять фіксації руху та зупинки транспортного засобу, при цьому, в силу ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 не буде надавати пояснення щодо зазначених обставин та

особи яка могла здійснювати керування транспортним засобом, а також зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення. Проте, протокол серії ААД № 734213 14.01.2024 року не містить відомостей про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку

огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зміст протоколу серії ААД № 734213 14.01.2024 відповідно до якого відсутній факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, цитую зміст протоколу «….від проходження на місці та в медичному закладі водій на місці зупинки відмовився». Крім того, з відеозапису слідує, що такий запис було розпочато 14.01.2024, 06:30:27 тоді як у протоколу серії ААД № 734213 вказано, що протокол було складено 14.01.2024, 06 год. 26 хвилин. Отже, ще до моменту начебто відмови від проходження на місці та в медичному закладі вже був складений протокол серії ААД № 734213, що суперечить процедурі проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому, на відеозаписі не видно будь-яких з видимих ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 , про які зазначено у протоколі. Окремо зазначає, що особі яка притягається до адміністративної відповідальності не були роз`яснені її права передбачені ст. 268 КУпАП та наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, що суперечить порядку проходження огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння. У відповідності до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Більш того, зміст протоколу «….від проходження на місці та в медичному закладі водій на місці зупинки відмовився» не відповідає обставинам, що зафіксовані на вищенаведеному відеозаписі адже на відео зафіксовані події, що відбуваються в кабінеті, а не на місці зупинки саме транспортного засобу, в цьому ж протоколі місце вчинення правопорушення вказано як АДРЕСА_2 . Разом з цим, всупереч ст. 256 КУпАП зазначені помилкові відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме вказаний не правильний рік народження ОСОБА_1 , а саме як 23.10.1964, однак ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією його паспорту громадянина України. Також докази, що вказують на пропозицію проходження огляду на стан сп`яніння саме на місці зупинки транспортного засобу та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відсутні. У зв`язку з відсутністю доказів руху та зупинки транспортного засобу «DAEWOO LANOS» номерний знак НОМЕР_3 , не відомо чи застосовувались працівниками поліції ст. ст. 31, 35 Закону України «Про національну поліцію» та чи були підстави для застосування цих статей, що в котре доводить відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника і дослідивши матеріли справи суд дійшов до наступного.

Відповідно до матеріалів справи зазначено, що 14.01.2024 року о 06.24 год в Одеській області Біляївський район, автошлях М05 Київ Одеса 452 км + 800 м водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «DEWOO LANOS» державний номер НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя та очей. Від проходження на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення викладено не чітко, а саме зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, та не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП (п. 2.5 ПДР).

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, законною підставою для накладення на конкретну особу адміністративного стягнення є достатні дані про вчинення цією особою правопорушення, за яке і накладається дане стягнення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Диспозицією статті 130 КпАП України передбачено, що відповідальність за вказаною статтею настає за 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Слід зазначити, що диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП передбачають самостійні об`єктивні сторони правопорушення, а саме: керування транспортним засобом водієм в стані сп`яніння, що заборонено п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху; передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння, що заборонено п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння (п. 2.5 Правил дорожнього руху).

Отже, за ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення полягає в тому, що правопорушник має, по-перше, керувати транспортним засобом, а по-друге перебувати в стані сп`яніння. Відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тобто працівники поліції повинні представити суду докази того, що особа керувала транспортним засобом і при цьому знаходилась у стані алкогольного сп`яніння.

Факт керування автомобілем та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння може бути доведений: 1) показаннями свідків правопорушення, які підтвердять, що саме ця особа керувала транспортним засобом або відмовилася від проходження огляду, 2) фотознімками, 3)відеозаписами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що до протоколу додається диск з відеозаписом. Під час судового засідання судом було оглянуто доданий до протоколу диск з відеозаписом який не відображає зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , а лише зафіксовано як ОСОБА_2 спілкується з інспектором у приміщенні. З долучених відеозаписів не можливо встановити факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_2 ,що становить під сумнів повноту і допустимість вказаного доказу.

Також з даного відеозапису вбачається, що інспектор не пропонував ОСОБА_2 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу (взагалі відсутній момент зупинки) за допомогою приладу ALCOTEST Драгер, а вже після в медичному закладі, не повідомив наслідки відмови, не роз`яснив його права. Дані недоліки не дають суду можливості встановити об`єктивні обставини справи.

Крім того з дослідженого відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_2 ,веде себе адекватно, його дії відповідають обстановці.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати обставини вчиненого адміністративного правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника, особу яка притягається до адміністративної відповідальності суд не знайшов підтвердження того, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та не встановлено факту його зупинки і перебування останнього за кермом автомобіля в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в матеріалах провадження відсутні відповідні докази.

Також із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_2 допустив будь-які порушення норм Правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На думку суду, відсутність передбачених законом доказів скоєння правопорушення може призвести до випадків безпідставного притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства").

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає до закриття у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 була допущена неповнота і однобічність при з`ясуванні всіх обставин справи, та відповідно, не дана належна оцінка, а дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Виходячи із вищезазначеного, ґрунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з чим вважає за можливе застосувати ст. 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 3, 8, 9, 57 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 130, 247, 251, 252, 266, 284, 294 КпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.П. Портна