Постанова

Іменем України

23 вересня 2024 року

м. Київ

провадження №33/824/4432/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О. Ф.

за участю захисника ОСОБА_1 - Малиневського Павла Петровича

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Малиневського Павла Петровича

на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

в складі судді І. Дубановської

від 13 серпня 2024 року

у справі №357/9967/24 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

громадянина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

03 липня 2024 року старшим лейтенантом поліції Іваніцьким Д. О. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №563452 про те, що громадянин ОСОБА_1 , 03.07.2024, о 10 год. 59 хв., на вул. Леваневського, 82, в м. Біла Церква, керував транспортним засобом «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В протоколі зазначено, що огляд на стан алкогольного сп'яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного приладу «AlcotestDrager 7510», ARLM-0401. Результат огляду позитивний 0,54‰.

В протоколі зазначено, що огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу. Водій із результатами погодився. В медичний заклад на огляд до лікаря-нарколога їхати категорично відмовився. В протоколі зазначено, що до нього додано направлення, акт огляду, рапорти, розписка та відео з нагрудної камери 477951 та 475513.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської областівід 13 серпня 2024року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - Малиневський П. П. подав апеляційну скаргу, в якій посилався на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що місцевий суд проігнорував його доводи щодо незаконності зупинки транспортного засобу. А оскільки не було підстав для зупинки транспортного засобу то, з урахуванням принципу «плодів отруйного дерева», усі подальші дії працівників поліції після зупинки були незаконними, а всі зібрані докази недопустимими.

Зазначив, що суд не звернув увагу на той факт, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Вказані ознаки є суб`єктивно інкриміновані поліцейськими, натомість ОСОБА_1 поводився адекватно, не чинив спротиву, спокійно виконував усі їх прохання.

Вказував, що місцевий суд не звернув увагу на той факт, що акт огляду та рапорт поліцейського не місять інформації про дату складання документа, що суперечить вимогами ДСТУ 4163:2020.

Вважав, що місцевим судом не було надано належної оцінки запереченням скаржника щодо неналежного оформлення працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, адже у переліку долучених до протоколу документів відсутній чек приладу «AlcotestDrager 7510», ARLM-0401. Даний чек не містить інформації про місце проведення тесту GPS. Координати, зазначені у відеозаписі з бодікамери не відповідають місцю, зазначеному у протоколі.

Зазначив, що поліцейські не надали достатніх та допустимих доказів на підтвердження наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За вказаних обставин просив скасувати постанову ОСОБА_1 районного суду м. Києва від 13 серпня 2024 рокута закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У судовому засіданні 24.09.2024 захисник ОСОБА_1 - Малиневський П. П., перебував у режимі відеоконференцзв`язку та надав пояснення, тотожні зазначеним в апеляційній скарзі, підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити з підстав наведених в ній.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1 - Малиневського П. П., вивчив та перевірив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідив наявні у справі докази, перевірив доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, визнано скаржником та не заперечувалось ОСОБА_1 , що під час дії воєнного стану 03.07.2024, о 10 год. 59 хв., поліцейські зупинили останнього. Скаржник вважав безпідставною зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Апеляційний суд не погоджується з такими доводами скаржника з огляду на наступне.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.

Відповідно до пункту 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно з п.п., 5, 6, 7 ч.1 ст. 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану:

- запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування;

- встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів;

- перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

З наведеного вбачається, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

З огляду на викладене доводи скаржника щодо безпідставної зупинки транспортного засобу не приймаються судом апеляційної інстанції. Крім того, положення закону пов`язують обов`язок водія пройти огляд на вимогу поліцейського саме з наявністю підстав у поліцейського вважати, що водій знаходиться у стані сп`яніння, а не із зупинкою транспортного засобу, то у даному випадку відсутні підстави для застосування доктрини «плодів отруйного дерева» та вважати недійсним проведений огляд через відсутність в матеріалах справи підстав зупинки транспортного засобу такого водія за встановленого факту керування таким транспортним засобом у стані сп`яніння.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 03.07.2024, о 10 год. 59 хв., на вул. Леваневського, 82, в м. Біла Церква, керував транспортним засобом «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9.а ПДР України.

Огляд на стан сп`яніння водія проводився у встановленому законом порядку, на місці зупинки, зі згоди водія, під відеозапис на нагрудну бодікамеру патрульного, за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510», ARLM-0401, за результатами якого станом на 11 год. 03 хв., 03.07.2024, в повітрі, що видихнув водій ОСОБА_1 , зафіксовано 0,54 проміле етилового спирту.

Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 130 КУпАП, повністю доведена належними та допустимими доказами у розумінні ст. 251 КУпАП а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №563452 від 03.07.2024; результатом тесту алкотестера «Alcotest Drager 7510», згідно з яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 0,54 проміле, актом огляду на стан сп`яніння, направленням на огляд водія транспортного засобу, розпискою ОСОБА_2 про отримання транспортного засобу та відеозаписом, долученим до матеріалів справи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Скаржник помилково вважає, щоогляд, проведений на місці зупинки, за відсутності результату огляду у медичному закладі є недійсним та свідчить про порушення його прав працівниками поліції і є безумовною підставою для скасування постанови суду.

Пунктом 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція) визначено ознаки алкогольного сп`яніння.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (п. 3 Розділу 1 Інструкції).

Відповідно до п. 1 Розділу 2 Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п. 3 Розділу 2 Інструкції).

Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції (п. 4 Розділу 2 Інструкції).

Відповідно до пп. 3 п. 10 Розділу 2 Інструкції якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, за наявності ознак алкогольного сп`яніння поліцейський проводить огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до п. 7 розділу 1 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Частиною 6 статті 266 КУпАП передбачено направлення особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок) передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

З огляду на те, що у випадку висловлення незгоди з результатом огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, поліцейські направляють водія на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, та у випадку погодження водія на проходження такого огляду, зобов`язані доставити водія до медичного закладу, де він має виконати вимогу та пройти огляд, результат якого відображається у висновку відповідного лікаря.

Оскільки з акту огляду водія ОСОБА_1 вбачається, що останній особисто поставив підпис у графі «з результатами згоден», та встановлено обставини відсутності незгоди з результатами огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, не роблять направлення на огляд водія до медичного закладу недопустимим доказом. Відтак, за відсутності заперечень щодо результатів огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, зазначення у направленні на огляд водія ОСОБА_1 про те, що до закладу охорони здоров`я він не доставлявся і у медичному закладі огляд не проводився відповідають положенням Інструкції та Порядку адже направляється водій на огляд на стан алкогольного сп`яніння виключно у випадках відмови від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу чи у випадку висловлення незгоди із результати огляду проведеного на місці зупинки транспортного засобу.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №563452 від 03.07.2024 вбачається, що ОСОБА_1 , 03.07.2024, о 10 год. 59 хв., на вул. Леваневського, 82, в м. Біла Церква, керував транспортним засобом «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. В протоколі зазначено, що огляд на стан алкогольного сп'яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 7510», ARLM - 0401. Результат огляду становить 0,54 проміле. Протокол підписаний ОСОБА_1 у всіх відповідних графах без зауважень (а. с. 1).

З результату огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «DragerAlcotest 7510», прилад ARLM- 0401 вбачається, що у графі «результат тесту» зазначено показник 0,54‰. У графі дата та час зазначено: «03.07.2024, 11:03:09». У графі місцеположення, зазначено вул. Леваневського 83, м. Біла Церква. Вказаний результат (тест №1026) підписаний ОСОБА_1 без зауважень (а. с. 2).

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння вбачається, що у ОСОБА_1 виявлено наступні ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук та поведінка, що не відповідає обстановці. Також зазначено результат огляду, а саме 0,54 проміле (тест №1026). Також зазначено, що ОСОБА_1 з результатом огляду згоден та у відповідній графі міститься підпис останнього (а. с. 3)

З направлення на огляд водія ОСОБА_3 вбачається, що останній не доставлявся до медичного закладу і у закладі охорони здоров`я огляд не проводився (а. с. 4).

З розписки ОСОБА_2 вбачається, що 03.07.2024 забрав автомобіль «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , зобов`язався доставити його за відповідною адресою, а водія не допускати до керування (а. с. 6).

На DVD-диску, що міститься на аркуші справи 7 містися 3 відеофайли, два з яких знято на бодікамеру поліцейського, а один із камери відео спостереження, що встановлена на перехресті, де здійснив поворот транспортний засіб «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , після чого за ним розвернувся патрульний автомобіль, та вбачається дата та час події а саме 03.07.2024, о 10 год. 58 хв.

З відеозапису з бодікамери поліцейського, вбачається, що03.07.2024, о 10 год. 58 хв., поліцейські спілкуються із водієм вантажного автомобіля «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 , та встановлюють його особу, а саме ОСОБА_1 . Під час перевірки вантажного відсіку транспортного засобу та спілкування з поліцейськими, у останніх виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння та зазначають йому ознаки які у нього вбачають, а саме запах алкоголю з порожнини рота та тремтіння пальців рук. Поліцейські поставили вимогу щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу на що ОСОБА_1 погодився, після чого поліцейські надали ОСОБА_1 герметично запакований мундштук та підготували прилад, в тому числі здійснили продувку та контроль чистоти приладу. ОСОБА_1 пройшов огляд і результат склав 0,54 проміле, на що ОСОБА_1 запитав чи це багато, а поліцейські повідомили йому, що він знаходить у стані алкогольного сп`яніння, адже допустима норма 0,2 проміле, а ОСОБА_1 повідомив, що напередодні увечері вживав пиво. Також поліцейські роз`яснили право, у разі незгоди з результатом, проведення огляду в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився їхати до закладу охорони здоров`я. Поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 , що його відсторонено від керування та буде складено протокол за ст. 130 КУпАП. В подальшому відеозапис охоплює події складання адміністративного матеріалу, а також спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими за наслідками якого йому роз`яснили, що за надання неправомірної вигоди, передбачена кримінальна відповідальність.

У правому лівому кутку даного відеозапису відображено інформацію, яка свідчить про те, що відеозапис здійснено на бодікамеру поліцейського. Крім того, вбачається, що координати, які фіксуються бодікамерою постійно змінюються, тобто не є статичними.

Зазначені вище протокол, результат тесту «Alcotest Drager 7510», акт огляду, направлення, та відеозаписи є доказами у розумінні ст. 251 КУпАП і такі докази зібрано уповноваженою особою у відповідності до положення статті 255 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що акт огляду та направлення не містять дати їх складання, однак за обставин фіксації складання цих документів бодікамерою поліцейських із датою 03.07.2024, відсутні підстави вважати, що вказані документи є недопустимими доказами, а відомостей у цих документах, достатньо для встановлення відношення цих доказів саме до протоколу серії ААД №563452 від 03.07.2024, складеного відносно ОСОБА_1 . Більше того, вказана обставини не впливають на перевірку встановлених судом першої інстанції обставин факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. З цих же підстав апеляційний суд не приймає до уваги доводи про те, що у протоколі не зазначено, що до нього додано результати тесту «Alcotest Drager 7510», адже за фактичної наявності такого тесту, не робить такий доказ недопустимим і не спростовує факт керування ОСОБА_1 вантажного автомобіля у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, не знайшли свого підтвердження доводи про те, що місце події, зазначене у протоколі, відрізняється від місця події, що зашифровано координатами бодікамери, адже як вбачається із відеозапису, координати не були статичними та змінювалися, а зазначені в апеляційній скарзі координати десятинні градуси «ІНФОРМАЦІЯ_2» неможливо перевірити в мережі Інтернет за допомогою відповідних сервісів та ствердно визначити, що за даними координатами знаходить АДРЕСА_2 , як то стверджує скаржник. Крім того, під час дії воєнного стану слід враховувати можливі збої у роботі GPS, що відповідно впливає на точність визначення координат. Більше того, сама по собі невідповідність зазначення місця події у протоколі із фактичним, не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що вина ОСОБА_1 в порушенні п. 2.9.а ПДР України доведена сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №563452 від 03.07.2024; результатом тесту алкотестера «Alcotest Drager 7510», згідно з яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 0,54 проміле; актом огляду на стан сп`яніння; направленням на огляд водія транспортного засобу, розпискою ОСОБА_2 про отримання транспортного засобу та відеозаписом, долученим до матеріалів справи.

Отже доводи скаржника, про те, що суд першої інстанції не врахував відсутність доказів на підтвердження наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, спростовуються наявними матеріалах справи доказами, зазначеними вище, у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Отже, доводи скаржника, про порушення процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу є необґрунтованими та не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Посилання скаржника, на те, що у ОСОБА_1 не видно на відео явних ознак алкогольного сп`яніння не свідчать про їх безумовну відсутність, адже така ознака, як запах алкоголю з порожнини рота виявляється поліцейським органолептичним сприйняттям, а ознака тремтіння пальців виявляється візуальним спостереженням. Слід зазначити, що та обставина, що поліцейський попередив за наслідками розмови ОСОБА_1 з ним, попередив про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди, свідчить про поведінку ОСОБА_1 , яка не відповідає обстановці.

Більше того, оскільки у справі, що переглядається встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, посилання скаржника в апеляційній скарзі щодо не підтвердження ознак сп`яніння є безпідставними.

Розглядаючи справу суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння підтверджується результатом огляду на місці зупинки, яким є тест приладу «Alcotest Drager 7510», актом огляду, направленням, розпискою та відеозаписом. Відтак висновок суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правомірним.

При цьому, апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ? від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").

Постанова суду першої інстанції містить достатні мотиви, для відповіді на істотні доводи скаржника. Більше того, такі обставини були предметом перевірки під час апеляційного перегляду.

Отже, суд першої інстанції при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог ст. 245, 251, 252, 266, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного та керуючись ст. 289, 294 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Малиневського Павла Петровича - залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. Ф. Мазурик