Номер справи 220/102/24
Номер провадження 3/220/106/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Дурач О.А., розглянувши матеріали, що надійшли від Військової частини НОМЕР_1 відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , громадянина України, старшого лейтенанта заступник командира 11 запасної роти з морально-психологічного забезпеченнявійськової частини НОМЕР_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягався, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Встановлено, що старший лейтенант ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, проходить військову службу у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира 11 запасної роги з морально-психологічного забезпечення з 12.05.2023р.

Пунктом 3 розділу 3 Наказу «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» № 608від 21.11.2017 року встановлено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обгрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акту службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

В п. 13 розділу 3 Наказу «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» встановлено, що службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжений командиром (начальником), який призначив службове розслідування або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Поряд з тим всупереч закону, незважаючи на вищезазначені вимоги нормативних актів військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , заступник командира 11 запасної роти з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_1 станом на 28.12.2023 року в умовах особливого періоду не виконав накази командира військової частини НОМЕР_1 по проведенню та завершенню службових розслідувань №761 від 24.04.2023 та №782 від 25.04.2023 без поважних причин, чим значно перевищив строки на проведення службових розслідувань встановлені в Наказі «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» № 608 від 21.11.2017 року, хоча мав закінчити розслідування №761 до 24.06.2023, а розслідування №782 до 25.06.2023.

В результаті непроведеного старшим лейтенантом ОСОБА_1 службового розслідування №761 залишилися нез`ясованими обставини самовільного залишення військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , а в результаті непроведеного службового розслідування №782 нез`ясовані обставини травмування військовослужбовця під час ДТП.

Обтяжуючими обставинами вчиненого військового адміністративного правопорушення е те що дії, передбачені статтею 172-15 КУпАП, вчинені старшим лейтенантом ОСОБА_1 в умовах особливого періоду.

Таким чином старший лейтенант ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, недбало поставився до обов`язків військової служби - не виконав наказ командира військової частини НОМЕР_1 №761 від 24.04.2022 та наказ №782 від 25.04.2023, станом на 28.12.2023 не провів та не завершив службові розслідування, та не доповів командиру військової частини НОМЕР_1 (в АДРЕСА_2 ) про завершення службових розслідувань, тому залишилися нез`ясованими обставини самовільного залишення військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 та залишилися нез`ясованими обставини травмування військовослужбовця під час ДТП.

Дане правопорушення військовослужбовець вчинив внаслідок своєї недисциплінованості, чим грубо порушив вимоги статей 11, 12, 16, 49, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України чим вчинивправопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - недбале ставлення до військової служби вчинені в умовах особливого періоду.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, за допомогою смс повідомлення на контактний номер телефону, та через керівництво військової частини НОМЕР_1 .

Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також з метою недопущення порушення строків розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КпАП України, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КпАП України).

Тому, на підставі ст. 268 КУпАП, суддя вирішив розглядати справу без участі ОСОБА_1 , оскільки він належно повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950р., рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

При цьому, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 254 КУпАП найважливішим джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, який повинен містити ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, вважає, що вина ОСОБА_1 у скоєних ним адміністративних правопорушеннях повністю доведена та підтверджена матеріалами адміністративної справи, а саме:

- протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 від 28.12.2024 р., № 4/18, яким встановлено фактичні обставини правопорушення, скоєного ОСОБА_1 . Оцінюючи наданий протокол, суд вважає його належним та допустимими, оскільки він складений уповноваженою особою командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 . Його зміст відповідає вимогам ст. 256 КпАП України, вказаний протокол містить підписи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та особи, яка його склала, у тому числі й відомості про роз`яснення ОСОБА_1 змісту ст. 63 Конституції України та його прав, передбачених ст. 268 КпАП України, та містить підпис про отримання ним копії протоколу.

- поясненнями особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , доданими до матеріалів справи на окремому аркуші, згідно яких він пояснив, що ним були вчасно не проведені службові розслідування, провину свою визнає, зауважень немає;

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 761 від 23.04.2023 року, яким старшому лейтенанту ОСОБА_1 доручено проведення службового розслідування з метою уточнення причин та умов самовільного залишення розташування запасної роти військової частини НОМЕР_1 23 квітня 2023 року військовослужбовцем, що знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_3 та солдатом резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 , а також встановлення ступеня вини військовослужбовця, що знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_3 та солдата резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 , чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення;

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 782 від 25.04.2023 року, яким старшому лейтенанту ОСОБА_1 , в складі комісії доручено проведення службового розслідування з метою уточнення причин та умов травмування 23 квітня 2023 року військовослужбовцем, що знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Статус ОСОБА_1 , як військовослужбовця, підтверджується посвідченням офіцера серії НОМЕР_3 , та наказом командира частини НОМЕР_1 № 134 від 12.05.2023 року, про призначення старшого лейтенанта ОСОБА_1 , на посаду заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення запасної роти.

Ст. 172-15 ч. 1 КУпАП передбачає відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Відповідальність за ч. 2 цієї статті настає за умови вчинення цих дій, якщо вони вчинені особою в умовах особливого періоду.

Стаття 1 Закону України «Про оборону України» розкриває поняття терміну «особливий період», - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 17.03.2014 року і по теперішній час на території України діють умови особливого періоду.

Стаття 1 Закону України «Про оборону України» розкриває поняття терміну «особливий період», - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відтак, станом на день вчинення адміністративних правопорушень в Україні діяв особливий період.

Згідно п. 3 розділу 3 Наказу «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» № 608 від 21.11.2017 року встановлено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обгрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування). Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акту службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Відповідно до п. 13 розділу 3 Наказу «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» встановлено, що службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжений командиром (начальником), який призначив службове розслідування або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

В примітках до статті 172-13 КУпАП наведено поняття "військові службові особи", під якими розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Згідно витягів з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 134 від 12.05.2023 року, про призначення старшого лейтенанта ОСОБА_1 , на посаду заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення запасної роти, та наказів № 761 від 23.04.2023 року, № 782 від 25.04.2023 року, якими на старшого лейтенанта ОСОБА_1 покладено обов`язки по проведення службових розслідувань, а отже старший лейтенант ОСОБА_1 є військовим начальником, або військовослужбовцем, який постійно чи тимчасово обіймає посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, а отже відноситься до військових службових осіб в розумінні приписів ст. 173-13 КУпАП, і відповідно є суб`єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 172-15 КУпАП.

Досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності дають достатньо підстав для висновку суду, що військовослужбовець ОСОБА_1 недбало поставився будучи військовою службовою особою до військової служби, що само по собі являє склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-15 КУпАП України. Оскільки такі дії ним було вчинено в умовах особливого періоду, його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП України.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КпАП України, а саме недбале ставлення військової службової особи до військової служби, в умовах особливого періоду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Згідно службової характеристики командира військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 за місцем служби характеризується позитивно, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, доказів зворотнього не надано, відомостей про утримання ОСОБА_1 неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб не надано.

Таким чином, враховуючи особу ОСОБА_1 , враховуючи ступінь його вини у скоєному ним адміністративному правопорушенні, яка доведена матеріалами справи, а також враховуючи враховуючи відсутність обставини що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, скоєння адміністративного правопорушення вперше, та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суд прийшов до висновку про необхідність піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у межах санкції ч. 2 ст. 172-15 КУпАП у вигляді штрафу, саме ця міра покарання буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Отже, відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідо до п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Натомість, предметом розгляду даної справи є питання про притягнення до адміністративної відповідальності особи, отже вказана справа не є справою, яка пов`язана з порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 221, 268, 283, ч. 2 ст. 172-15 КпАП України суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на розрахунковий рахунок UA0005662, код класифікації доходів бюджету-21081100,МФО-899998, код отримувача (ЄДРПОУ) 37967785, отримувач коштів Донецьке ГУК/Великоновос. СТГ/21081100, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код суду (ЄДРПОУ)-02895834.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави на розрахунковий рахунок UA 0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106, МФО-899998, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код суду (ЄДРПОУ) -02895834, судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 копійок.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: О.А. Дурач