КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №759/9834/24 Головуючий у 1 інстанції: Оздоба М.О.
Провадження №33/824/4072/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Гаращенка Д.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер невідомий, до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 2 серпня 2024 року адвокат Ан І.М. захисник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовує тим, що сторона захисту дізналась про наявність судового рішення 1.08.2024, а саме після отримання у додатку «ДІЯ» постанови про відкриття виконавчого провадження. ОСОБА_1 в судовому засідання участі не приймав, а тому з поважних причин скористатись своїм правом на апеляційне оскарження у строк, встановлений законом не міг.

Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 13 червня 2024 року Святошинським районним судом міста Києва було ухвалено оскаржувану постанову.

Доказів отримання копії постанови матеріали справи не містять.

2 серпня 2024 року адвокатом Ан І.М. захисником ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга разом з обґрунтованим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

З огляду на вище зазначені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року слід визнати поважними та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційні вимоги обґрунтуванні тим, що суд першої інстанції допустив поверхневе ставлення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та не досліджував відеозаписи з боді-камер поліцейського.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без належних доказів не доводить вини особи, а доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Крім того, суд не допустив захисника до участі у справі, чим допустив грубе порушення норм процесуального права, а також порушення права особи на захист.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Ан І.М. в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ст. 294 КУпАП неявка у судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №857807, 2 травня 2024 року ОСОБА_1 приблизно о 20.44 год. на вул. Ак. Єфремова, 25 в м. Києві, повторно протягом року керував автомобілем «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керувати таким транспортним засобом, тобто порушив п.2.1 (а) ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст.126 КУпАП.

Ухвалюючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, зокрема витягом з адмінпрактики, а також відеозаписом з нагрудного відео реєстратора працівника поліції.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративний відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП встановлено, що повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством; Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами -тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Як зазначав Касаційний адміністративний суд в складі Верховного суду в рішенні № 303/4467/16-а, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

За результатами апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи про адміністративне порушення, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.1 (а) ПДР України.

Так, в обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення суддя послався на докази, що містяться в матеріалах справи, а саме на витяг з адмінпрактики про те, що ОСОБА_1 29.02.2024 дійсно був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 126 КУпАП та відеозапис з нагрудної камери працівників поліції.

До таких висновків апеляційний суд відноситься критично, тому що в матеріалах справи відсутнє відео, на якому зафіксовано саме рух автомобіля, окрім того, відсутні докази, що саме ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає докази по справі, які покладені в основу постанови є сумнівними і такими, а відеозаписом долученим до протоколу про адміністративне правопорушення спростовується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованої презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин, постанова Святошинського районного суду м. Києва від 13 червня 2024 року підлягає скасуванню, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України - закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року скасувати.

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України - закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Гаращенко Д.Р.