Справа № 539/3897/24
Провадження № 3/539/1355/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м.Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Просіна Я.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.2 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

установила:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №590670 від 13.09.2024 року, ОСОБА_1 21.07.2024 року о 22 год 00 хв біля кав`ярні «Белла Кава», що знаходиться за адресою м.Лубни, пл.Вокзальна, таємно, шляхом вільного доступу викрала сумку з речами: навушники, ключі, косметика, речі гігієни та гроші в сумі 300 грн, що належала ОСОБА_2 , завдавши збитків на загальну суму 1775 грн. У зв`язку з чим вчинила правопорушення передбачене ч.2 ст.51 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила, що дійсно забрала сумку з речами.

Положення ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 та ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 51 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ч.2 ст.51 КУпАП України, дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд прийшов до висновку, що вина правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 51 КпАП України, доведена письмовими матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №590670 від 13.09.2024 року (а.с.2), з яким ОСОБА_1 ознайомилася та з протоколом згодна, про що свідчить її підпис; постановою про закриття кримінального провадження від 31.08.2024 року (а.с.4-5); витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.07.2024 року (а.с.6); протоколом допиту потерпілого від 26.07.2024 року (а.с.7-9); протоколом огляду від 26.07.2024 (а.с.10-12); висновком експерта від 30.07.2024 (а.с.13-23); письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 26.07.2024 (а.с.24-25); характеристикою ОСОБА_1 від 29.07.2024 року (а.с.26); копією паспорта та картки платника податків ОСОБА_1 (а.с.28-29), а також усними поясненнями ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.51 КпАП України кваліфіковано вірно.

Згідно положень ст. 23 КУПАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

При визначені виду стягнення за адміністративне правопорушення, суддя керується правилами ст.33-35, 36 КпАП України і враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини правопорушника, його особу, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують його відповідальність. Тобто суд накладає на нього адміністративне стягнення передбачене санкцією ч.2 ст. 51 КпАП України.

Згідно ст.40-1 КпАП України, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 40-1, ст.51, 252, 283, 284, 285, 287 КпАП України, суддя

постановила:

Визнати винною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн 00 коп в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп на користь держави.

Згідно ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня отримання ним постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у десятиденний строк з дня її проголошення.

Строк пред`явлення документа до виконання 3 місяці з дня винесення постанови.

Суддя Я.В.Просіна