Справа № 930/2209/24
Провадження № 33/801/809/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Алєксєєнко В. М.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Литвина С. С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 05 вересня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 05 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що 18 серпня 2024 року о 18 год. 34 хв. на вулиці Джерельній в м. Немирів ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mitsubishi», не врахував безпечної швидкості руху, дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та допустив бокове зіткнення із електроопорою і здійснив наїзд на мотоцикл «LIFAN» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 12, 13 ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду у частині накладеного стягнення, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її змінити у частині застосування до нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців, призначивши інше покарання не пов`язане із позбавленням права керування.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції при розгляді справи не надав оцінки та не врахував обставин, які пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , а саме те, що той визнав вину і щиро розкаявся, повністю відшкодував завдану шкоду, також не було враховано сімейні обставини і можливість виконання службових обов`язків.

Накладене адміністративне стягнення є занадто суворим, несправедливим та не відповідає загальним принципам накладення стягнення.

Окрім того ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не повідомив його про розгляд справи, чим порушив право на захист.

Про існування оскаржуваної постанови він дізнався 17 вересня 2024 року по місцю роботи, коли копія постанови надійшла до Відділу адмінпрактики ВП № 5 у Вінницькій області.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив поновити йому строк на подання апеляційної скарги.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Кіцула В. І. апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ст. 294 КУпАП їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Оскаржувана постанова винесена 05 вересня 2024 року.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 при її винесенні присутній не був.

Також матеріали справи не містять належних доказів надсилання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови та її отримання скаржником.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що з метою недопущення позбавлення ОСОБА_1 права на доступ до правосуддя та на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, строк на подання апеляційної скарги можливо поновити.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційний суд виходить із такого.

Відповідно до положень статті 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Факт учинення адміністративного правопорушення, кваліфікація його дій та доведеність вини, ОСОБА_1 не оспорюється, а тому висновок місцевого суду в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Водночас, на переконання апеляційного суду, при накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст. 33 КУпАП та наклав стягнення, яке за своїм видом є явно несправедливим через суворість.

Апеляційний суд враховує особу правопорушника, який уперше притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненому щиро розкаявся, а також урахуванню підлягають обставини за яких сталася пригода і те, що згідно матеріалів справи завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкодження транспортних засобів є незначними.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає за можливе пом`якшити накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення та призначити його у виді штрафу в розмірі, визначеному санкцією ст. 124 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції необхідно змінити та застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що з урахуванням всіх обставин справи, особи правопорушника, буде відповідати вимогам статті 7 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що таке стягнення є необхідним, буде достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним у майбутньому нових правопорушень, а також відповідатиме меті накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 33, 245, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги на постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 05 вересня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 05 вересня 2024 року змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

У решті постанову Немирівського районного суду Вінницької області від 05 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду В. В. Оніщук