Справа № 465/3359/23 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 33/811/443/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника адвоката Доготер О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Доготер О.Г. на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 30 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000(сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605,60 гривень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 26.04.2023 року о 20:02 год. по вул. Наукова, 57 у м. Львові керував транспортним засобом марки «SUZUKI» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушена вимова, порушення координації рухів. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, про що було зафіксовано на технічні засоби відеозапису. ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України за, що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок чого на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №262718 від 26.04.2023 року.

Не погоджуючись з постановою суду адвокат Доготер О.Г. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нову, якою закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на такі доводи: за кермом автомобіля перебував не ОСОБА_1 , а його товариш; на момент приїзду поліцейських на місце події вказаний транспортний засіб стояв на місці, а не перебував у русі; факт складення протоколу про адміністративне правопорушення не може вважатися належним доказом, який спростовує факт того, що ОСОБА_1 не керував даним автомобілем, а був пасажиром; відеозапис не містить даних моменту зупинки автомобіля та процес роз`яснення прав; відеозапис не є безперервним та постійно переривається.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника адвоката Доготер О.Г. на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Проте, судом першої інстанції, в порушення вимог закону, не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обов`язковою ознакою вказаного адміністративного правопорушення, в даному випадку, є встановлення факту керування особою транспортним засобом в стані сп`яніння на час зупинки працівниками поліції.

Згідно з проколом про адміністративне правопорушення ААД №262718 від 26.04.2023 року та постанови суду ОСОБА_1 , 26.04.2023 року о 20:02 год. по вул. Наукова, 57 у м. Львові керував транспортним засобом марки «SUZUKI» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушена вимова, порушення координації рухів. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, про що було зафіксовано на технічні засоби відеозапису. ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України за, що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок чого на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №262718 від 26.04.2023 року.

Визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, районний суд виходив з того, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджується зібраними доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення Серія ААД №262718 від 26.04.2023 року, копією протоколу про адміністративне правопорушення Серія ААД №262719 від 26.04.2023 року, копією протоколу про адміністративне правопорушення Серія ААД №262720 від 26.04.2023 року, рапортом працівника поліції від 26.04.2023 року, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 26.04.2023 року, копією постанови Серія ЕАС №6895518 від 26.04.2023 року, відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, які у сукупності підвереджують наявність у ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме керування останнім транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та його відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Разом з тим, судом першої інстанції всупереч вимог ст.252 КУпАП не досліджено всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно абз. 17 п. 1.10 Розділу 1 Правил дорожнього руху водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Крім того, п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 передбачено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Так, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 26.04.2023 року не здійснював керування транспортним засобом та був пасажиром, а керував транспортним засобом ОСОБА_4 , який перебував разом з ним на місці події, що підтверджується відеозаписами із нагрудних камер працівників поліції.

Апеляційним судом з метою перевірки доводів апеляційної скарги за клопотанням адвоката Доготер О.Г. був допитаний свідок ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні під час апеляційного розгляду справи пояснив, що 26.04.2023 року саме він керував автомобілем «SUZUKI» д.н.з. НОМЕР_1 . Автомобіль працівники поліції не зупиняли, до їх автомобіля працівники поліції під`їхали вже тоді, коли автомобіль стояв на місці.

Апеляційний суд приймає до уваги пояснення даного свідка, вважає їх логічними, послідовними та такими, що узгоджуються із поясненнями ОСОБА_1 та не викликають сумнівів у суду.

Також, наявними відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції не зафіксовано моменту зупинки транспортного засобу, і що на момент зупинки такого саме ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом, при цьому останній неодноразово звертався до працівників поліції і акцентував їх увагу на тому, що він не керував транспортним засобом.

Крім цього, апеляційний суд наголошує на тому, що винесення працівниками поліції, відносно ОСОБА_1 , постанови ЕАС №6895518 від 26.04.2023 року про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.126 КУпАП, в цій справі не можна вважати самостійним доказом доведення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки така підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами, зокрема з наявними відеозаписами, якими зазначеної обставини не зафіксовано.

Відтак, апеляційний суд вважає, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «SUZUKI» д.н.з. НОМЕР_1 . А наявні у справі докази лише породжують обґрунтовані сумніви у доведеності факту керування автомобілем саме ОСОБА_1 і такі сумніви у відповідності до вимог ст.62 Конституції України слід тлумачити на користь особи.

Отже, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння особи, яка не керувала транспортним засобом, не тягне за собою відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відтак, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу адвоката Доготер О.Г. задоволити.

Постанову Франківського районного суду м. Львова від 30 січня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк