Номер провадження: 33/813/1648/24
Головуючий у першій інстанції Дерус А.В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря Триколіч І.Б.,

за участі:

адвоката Плачкова Ф.І.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 28 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 , піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень в прибуток держави з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік; стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок, згідно Закону України «Про судовий збір»,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу серії ААД № 098717 від 11.10.2023 вбачається, що 11 жовтня 2023 року о 21.08 год. за адресою: м. Одеса, вул. Леонтовича, № 10, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «BMW X1», н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовилась. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 28 травня 2024 року ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень в прибуток держави з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік; стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок, згідно Закону України «Про судовий збір».

На дану постанову ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді та провадження закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що:

1) суд першої інстанції не вказав, за який саме склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню та не вказано, який саме пункт Правил дорожнього руху порушила ОСОБА_1 ;

2) ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом «BMW X1», н/з НОМЕР_1 .

Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.9 а, 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі пунктів 2, 3 Розділу 1 Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/753 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також, бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 2.5. ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимоги ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Порядок оформлення та вимоги до оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення за ст.130 КУпАП врегульовано Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція № 1452/735).

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункт 7 розділу І Інструкції).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 098717 від 11.10.2023, в якому наведені обставини порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 2.5 «Правил дорожнього руху» (а.с.3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з відміткою про відмову від проходження такого огляду (а.с. 5-6);

- відеозаписами з портативних камер працівників поліції, які є додатками до протоколу (а.с. 7).

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 , яка притягується до адміністративної відповідальності, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, обставини правопорушення й вина правопорушниці підтверджуються також зібраними в порядку ст. 251 КпАП України доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.

Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення правильно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушниці, ступінь її провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушниці були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде штраф з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом «BMW X1», н/з НОМЕР_1 , то апеляційний суд зазначає наступне.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що на відеозаписі немає зафіксованого факту керування.

У судовому засіданні в суді першої інстанції, яке відбулось 18 січня 2024 року ОСОБА_1 зазначила, що вона домовилась зі своїм знайомим, щоб він її з дитиною забрав, вони поїхали додому, по дорозі її друг зупинився, і ОСОБА_1 вирішила піти в супермаркет. Після покупок вона вийшла з магазину, побачила, що біля машини стоять поліцейські, почали фотографувати машину; ОСОБА_1 підійшла, показала документи, сказали, що випишуть штраф; потім поліцейська запропонувала пройти тест на «Драгер»; приїхав інший патруль та запропонували пройти тест, але ОСОБА_1 відмовилась. На питання хто поїхав на вашому авто після складення протоколу ОСОБА_1 відповіла, що її друг ОСОБА_2 . На питання, хто приїхав на вашому авто ОСОБА_1 відповіла, що вони разом.

У судове засідання у суді першої інстанції, яке відбулось 08 квітня 2024 року, було викликано свідка ОСОБА_3 . Свідок ОСОБА_3 зазначив, що він їхав з роботи, домовився забрати ОСОБА_1 , потім під`їхали до магазину «Обжора» та неправильно припаркувався. ОСОБА_1 пішла в магазин, після чого вона звонила та сказала, що приїхала поліція. Він спілкувався з ними, оформляли документи. Сказав, що ОСОБА_1 не їхала за кермом. Він сів за кермо машини, їм залишили квитанції про штраф. ОСОБА_1 відмовилась від проходження експертизи, йому не пропонували пройти експертизу.

Із дослідженого відеозапису з бодікамери №471706 вбачається, що ОСОБА_1 підходить до машини зі сторони водійського сидіння разом з дитиною, інших осіб з нею та біля машини не було, крім того ОСОБА_1 зазначила, що вона «ось так швидко припарувалась біля магазину», що зафіксовано на 01:20:12-01:20:40 (диск 1, назва відеофайлу «00 ААД 098717 ОСОБА_1 ст.130»). Крім того на 01:20:53 хв вказаного відеофайлу зафіксовано, що саме у ОСОБА_1 на момент зупинки перебували ключі від машини, а також на 01:21:10 хв вбачається, що саме ОСОБА_1 збирається самостійно продовжити рух на автомобілі «BMW X1», н/з НОМЕР_1 .

Також із дослідженого відеозапису з бодікамери №471706 вбачається, що ОСОБА_1 спочатку шукає документи, а вподальшому надала працівникам поліції посвідчення водія на своє ім`я, технічний паспорт на транспортний засіб та страховий поліс, що міститься на хронометражу відеозапису на 01:22:15-01:22:58 хв (диск 1, назва відеофайлу «00 ААД 098717 ОСОБА_1 ст.130»).

Також до матеріалів справи долучений диск з відеозаписами з бодікамери працівника поліції №470615 ((диск 1, назва відеофайлу «00 ААД 098717 ОСОБА_1 ст.130») під час дослідження якого можна встановити наступні події:

-00:05:20-00:05:32 хв. працівниця поліції питає ОСОБА_1 , як же остання в такому стані сіла за кермо та ще й паркує автомобіль неправильно;

-00:05:33-00:05:38 хв. ОСОБА_1 відповіла, що її дитина попросила купити їй солодощі;

-00:05:39-00:05:40 хв. працівниця поліції зазначає, що якщо ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння…, проте ОСОБА_1 перебила і заперечила лише факт перебування в такому сп`янінні;

-00:10:18 хв. ОСОБА_1 зазначила, що її зупинили за неправильне паркування.

При цьому, весь час складання адміністративних матеріалів ОСОБА_1 не заперечувала факту керування транспортним засобом, а навпаки пред`явивши працівникам поліції посвідчення водія, ОСОБА_1 підтвердила факт керування нею транспортним засобом. Матеріали справи не містять даних про оскарження ОСОБА_1 у встановленому порядку дій працівників поліції.

Крім того, з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції надійшла відповідь, згідно із якої 11 жовтня 2024 року співробітником патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністравтине правопорушення серії ЕАТ №7920287 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн, який сплачено своєчасно, жодних доказів щодо оскарження вказаної постанови (як у судовому, так і в адміністративному порядку) ОСОБА_1 не надала (а.с. 56-57).

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до показань свідка ОСОБА_3 , який був допитаний в суді першої інстанції, оскільки він вказав, що під час складення протоколу саме він спілкувався з працівниками поліції, проте з відеозаписів вбачається, що працівники поліції почали своє спілкування з ОСОБА_1 приблизно о 21 годині 16 хвилин, у подальшому під час спілкування ОСОБА_1 перебувала саме на водійському сидінні, потім зазначила, що «зараз під`їдуть люди і потім буду підписувати» (БК №470615, 00:38:53-00:38:55 хв, диск 1, назва відеофайлу «00 ААД 098717 ОСОБА_1 ст.130»), і вже близько 22 години 26 хвилин на місце зупинки прибуло двоє осіб чоловічої статі, одним з яких і був ОСОБА_3 . Останній після прибуття не зазначав, що саме він перебував за кермом транспортного засобу «BMW X1», н/з НОМЕР_1 , а запитав що і як сталося, що зафіксовано на 01:10:18-01:14:50 (БК №470615, диск 1, назва відеофайлу «00 ААД 098717 ОСОБА_1 ст.130»).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом «BMW X1», н/з НОМЕР_1 , є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Сукупність вищенаведних фактів дають змогу дійти висновку, що саме ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «BMW X1», н/з НОМЕР_1 , а тому посилання апелянта на те, що на момент зупинки автомобіля ним керувала інша особа є безпідставними та не приймаються судом апеляційної інстанції.

Щодо доводів про те, що суд першої інстанції не вказав, за який саме склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню та не вказано, який саме пункт Правил дорожнього руху порушила ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, дана диспозиція статті передбачає, що відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у випадку вчинення одного зі складу адміністративного правопорушення, а саме:

1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння;

2) керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння;

3) керування транспортними засобами особами в стані іншого сп`яніння;

4) керування транспортними засобами особами під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

5) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого (алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння) сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

6) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що в працівників поліції виникла підозра щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, останній неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а також в медичному закладі, від якого в подальшому ОСОБА_1 відмовилась. Крім того було повідомлено, що у разі відмови від проходження такого огляду на місці зупинки та в медичному закладі, буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що зафіксовано на 00:03:43-00:04:08 хв, 00:09:50-00:10:08 хв, 00:12:09-00:12:18 хв, 00:12:34-00:12:41 хв, 00:12:44-00:12:50 хв. (диск 1, назва відеофайлу «00 ААД 098717 ОСОБА_1 ст.130»).

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також, бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 2.5. ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимоги ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Таким чином, досліджені матеріали справи підтверджують, що своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 28 травня 2024 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 28 травня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік