ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2267/24 Справа № 205/6689/24 Суддя у 1-й інстанції - Калініченко Г. П. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю: захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Лучка А.С., потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

на постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП),-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2024 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Одночасно стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

У постанові суду зазначено, що 20 квітня 2024 року о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , погрожував та задув газовим балончиком свою сестру ОСОБА_2 та племінника ОСОБА_4 , чим вчинив домашнє насильство в бік останніх. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування постанови судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2024 року та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а у разі наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування зазначає, що ОСОБА_1 20 квітня 2024 р. підходив до під`їзду та почув, як його сестра кричить і виганяє матір з квартири. Коли він зайшов у квартиру, то стояв та дивився як сестра проходила повз нього по коридору і в руках у неї були ніж та велика сумка, які вона тягнула за собою. Вона повернулась та почала погрожувати ножем зі словами: "Якщо ти ще хоч один раз підійдеш до моїх дітей я не знаю що зроблю", на що він запитав «Ти хочеш зарізати мене ножем?» та підійшов до неї, взяв її за кисть руки і направив в бік від неї і від себе ніж. Він намагався з нею розмовляти, проте вона в істериці кричала «де моя сокира» і знову взяла ножа. В цей час прибігла мати і почала заспокоювати її, проте сестра кидала все, що попадало під руку, взявши чорний подовжувач вдарила матір неодноразово по потилиці і почала душити матір. ОСОБА_1 розуміючи, що якщо він вдарить сестру захищаючи матір, то вона може потрапити до лікарні, а тому він дістав із кишені перцевий балончик та попередив її про те, що він буде його застосовувати для того, щоб вона заспокоїлась, проте вона не зупинялась. Потім ОСОБА_1 звернувся до дітей, щоб вони вийшли із кімнати, і в цей момент сестра стрибнула до нього на спину починаючи душити, а він скинув її на диван, де в цей час сидів його племінник ОСОБА_5 . Він направив балончик на сестру, проте в цей момент вона вдарила по його руці і частково дія балончика потрапила на племінника. Після цього до квартири зайшов сусід, якому зателефонував чоловік сестри і ОСОБА_1 пішов із сусідом. Вищезазначені обставини проходили в присутності матері ОСОБА_1 , яка може підтвердити усі факти, зазначені в даних поясненнях.

При цьому зазначає, що за два тижні до цього старша племінниця разом із середньою побили матір ОСОБА_1 , та в ході цієї сутички його мати втратила свідомість.

Разом з тим наголошує, що умовою для притягнення до відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП є наявність умислу, натомість в діях ОСОБА_1 не було умислу спричинення шкоди своїй сестрі та племіннику, а він просто захищав себе та свою матір. Більше того, ОСОБА_2 первинно спровокувала конфлікт.

Водночас зазначає, що в оскаржуваній постанові суд послався на докази, які містяться в матеріалах справи, які зібрані лише зі слів ОСОБА_2 , а покази інших свідків в матеріалах справи відсутні. Таким чином не зрозуміло, чому суд взяв до уваги лише покази ОСОБА_2 , а покази ОСОБА_1 залишив поза увагою.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Лучко А.С. підтримав доводи поданої апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.

До суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, але його неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засідання заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та пояснила, що за адресою: АДРЕСА_2 , вона проживає з матір`ю, своїм братом- ОСОБА_1 та своїми дітьми, з жовтня 2023 року, оскільки зі своїм чоловіком перебуває у стані розлучення. Вказує, що між нею та мамою і братом у них склалися погані стосунки, бо вони їй заважали займатися у квартирі своїми справами, мати постійно робила їй зауваження і сварилася.

20 квітня 2024 року, приблизно о 19.00, вона привезла до мами додому м`ясо та збиралася його розібрати, але матері це не сподобалося і вона стала з нею сваритися. В цей час до квартири зайшов її брат- ОСОБА_1 з намірами її вдарити. Але вона зауважила брату, щоб він її не чіпав та пішла до себе в кімнату. Брат зайшов слідом та виприснув з газового балончика, попавши на неї та на дитину. Після того вона викликала поліцію.

На теперішній час брат- ОСОБА_1 з ними не живе, а стосунки у неї з матір`ю налагодилися.

Свідок ОСОБА_6 суду апеляційної інстанції дала пояснення про те, що станом на 20 квітня 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , вона проживала разом із сином- ОСОБА_1 , донькою- ОСОБА_2 та її дітьми. Донька переїхала до неї у жовтні 2023 року, оскільки розлучалася із чоловіком та відносини між ними стали відразу напруженими. Онуки її постійно ображали нецензурною лайкою, з донькою вона постійно сварилася.

20 квітня 2024 року вона розповіла своєму вину- ОСОБА_1 про те, що напередодні її старша онука ображала її нецензурно та штовхнула, від чого вона впала та втратила свідомість. Син посварив дітей за їх поведінку і пригрозив відправити їх до батька, якщо вони будуть і надалі ображати бабусю. Після цього вона разом з онукою ОСОБА_7 пішли до магазину, а коли повернутися додому, нікого не було. Раптом до квартири вбігла донька- ОСОБА_2 та стала з нею сваритися і побігла за сокирою, але схопила ніж і стала ним їй погрожувати. У цей час до квартири зайшов син- ОСОБА_1 , почав за матір заступатися і балончиком приснув у сторону ОСОБА_2 , випадково попавши на дітей.

Потім ОСОБА_2 викликала швидку та поліцію. Під час опитування вона розповіла поліцейським як все відбулося та написала заяву на ОСОБА_2 , але про результати розгляду заяви їй нічого не відомо. Після тої сварки 20 квітня 2024 року син- ОСОБА_1 пішов від неї і вона залишилася проживати з ОСОБА_2 та її дітьми. Вони постійно продовжують її ображати та вона з ними постійно свариться, заважаючи їй спокійно жити у домі.

Вважає, що її син- ОСОБА_1 ніякого насилля по відношенню до ОСОБА_2 та її дітей не проявив, а він захищав свою мати.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КупАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими/ в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суддя місцевого суду послався, як на докази, на матеріали справи, а саме на: відомості з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №217127 від 30.04.2024 року; електронний рапорт працівника поліції; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.04.2024 року; письмові пояснення ОСОБА_2 від 20.04.2024 року та письмові пояснення ОСОБА_8 .

Однак, перевіряючи вказані докази, суд апеляційної інстанції дійшов до переконання, що вони не вказують прямо або опосередковано на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, з огляду на таке.

Судом апеляційної інстанції були перевірені та досліджені наявні у справі письмові докази, на які посилався суд першої інстанції.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 30.04.2024 року серії ВАД №217127 (а.с.1) вбачається, що 20.04.2024 року близько 19:00 год за адресою: АДРЕСА_2 , погрожував та задув газовим балончиком свою сестру гр ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та племінника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим вчинив домашнє насильство у бік останніх.

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.04.2024 року (а.с.2) ОСОБА_2 просила прийняти міри до її рідного брата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який 20.04.2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , завдав їй фізичного болю, а саме запшикав балончиком.

Відповідно до рапорту помічника чергового ОСОБА_9 від 20.04.2024 року вбачається (а.с.3), що 20.04.2024 року о 21:37 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 20.04.2024 року о 21:36 за адресою: АДРЕСА_2 , брат в неадекватному стані напав та побив, забризкав очі з газового балончика. ШМД не потрібна, заявник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 (без дати) вбачається, що вона проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 20.04.2024 року о 20:45 год. вона повернулася додому з гостей та між нею і матір`ю виник словесний конфлікт на грунті того, що її матір ображає її дітей, тобто своїх внуків. Розмова проходила на підвищених тонах, та в цей час додому повернувся її брат ОСОБА_10 і почав кричати на неї нецензурними словами, став виганяти її з квартири та погрожувати газовим балончиком, після чого бризнув їй газом в очі і став розпиляти газ в квартирі. Потім він її штовхнув, вона впала на диван обличчям і він почав давити рукою на спину. Після чого вона взяла телефон та викликала поліцію і бригаду швидкої допомоги, котрі приїхали через деякий час.(а.с.6)

Згідно письмових пояснень ОСОБА_8 від 29.07.2024 року вбачається, що вона проживає спільно зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також братом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сестрою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сестрою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дядьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4

20.04.2024 року близько 19:00 год. вона з сестрою повернулись з магазину до місця мешкання, після чого бабуся почала створювати конфлікт, говоривши, що не так треба себе вести. Потім дядя ОСОБА_13 почав говорити їм з сестрою та братом, що вони не так себе ведуть, та говорити, що відправить їх до дитбудинку. Потім додому прийшла мати та почала спілкуватися в коридорі з бабусею, а приблизно через п`ять хвилин бабуся пішла до себе в кімнату, а дядько почав маму та їх виганяти з квартири і погрожувати газовим балончиком. Після чого взяв газовий балончик та почав забризкувати маму, але попало на всіх, в тому числі на неї та дітей. Далі мама викликала поліцію, а дядько пішов з дому. (а.с.5)

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_1 від 30.04.2024 року вбачається, що 20.04.2024 року він підходив до під`їзду та почув як його сестра кричить та виганяє матір з квартири. Коли він зайшов у квартиру, то стояв та дивився як сестра проходила повз нього по коридору і в руках у неї були ніж та велика сумка, які вона тягнула за собою. Вона повернулася та почала погрожувати ножем зі словами Якщо ти ще хоч один раз підійдеш до моїх дітей, я не знаю, що зроблю, на що він запитав Ти хочеш зарізати мене ножем, підійшов до неї, взяв її за кисть руки і направив від неї та від себе ніж. Він намагався з нею розмовляти, проте вона в істериці кричала «де моя сокира» і знову взяла ножа. В цей час прибігла мати і почала заспокоювати її, проте сестра кидала все що попадало під руку, взявши чорний подовжувач вдарила матір неодноразово по потилиці подовжувачем і почала душити матір. Він, розуміючи, що якщо він вдарить сестру захищаючи матір, вона може потрапити до лікарні, а тому він дістав із кишені перцевий балончик та попередив її про те, що він буде його застосовувати для того, щоб вона заспокоїлась, проте вона не зупинялась. Потім він звернувся до дітей, щоб вони вийшли із кімнати, і в цей момент сестра стрибнула до нього на спину починаючи душити, а він скинув її на диван, де в цей час сидів його племінник ОСОБА_5 . Він направив балончик на сестру, проте в цей момент вона вдарила по його руці і частково дія балончика потрапила на племінника. Після цього до квартири зайшов сусід, якому зателефонував чоловік сестри і ОСОБА_1 пішов із сусідом. За два тижні до цього старша племінниця із середньою побили його матір, в ході цієї сутички його матір втратила свідомість. Дізнавшись про це, він намагався провести бесіду з племінниками щодо того, що вчиняти так не можна. Вищезазначені обставини проходили в присутності матері, яка може підтвердити усі факти, зазначені в даних поясненнях.(а.с.4)

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Натомість місцевим судом при ухваленні оскаржуваного рішення залишено поза увагою, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №217127 від 30.04.2024 року взагалі не розкрито об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Навпаки, під час апеляційного розгляду встановлено, що 20 квітня 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , спочатку виникла сварка між ОСОБА_2 та її матір`ю- ОСОБА_6 , під час якого остання стала погрожувати матері ножем, та вже після цього ОСОБА_1 , захищаючи матір, розпилив газовий балончик у бік ОСОБА_2 , випадково потрапивши на її дітей.

Ставити під сумнів надані апеляційному суду під присягою показання свідка ОСОБА_6 суд апеляційної інстанції не вбачає підстав, оскільки вона була попереджена про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України та її показання узгоджуються з версією подій, викладеною стороною захисту.

Відтак, конфліктна ситуація, яка склалась 20.04.2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за відсутності доказів на підтвердження завдання або можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, ? не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання чи можливість завдання шкоди, в даному конкретному випадку, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у вчиненні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати додаткові докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки це є недопустимим, що буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи.

У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Крім того, виходячи із загальних завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначених статтею 1 цього Кодексу, уповноважені посадові особи органів державної влади, які відповідно до ст.255 КУпАП наділені повноваженнями складати протоколи про адміністративне правопорушення, повинні діяти на підставі закону та згідно процедури визначеної законодавчими нормами.

Водночас згідно вимог ч.ч.1,2 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Натомість, усупереч зазначеним вимогам закону, інспектором ЮП ДРУП ВП ГУНП в Д/о Аллахвердієвим І.І. протокол серії ВАД №217127 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.1) був складений лише 30 квітня 2024 року, тобто через десять днів з моменту виявлення правопорушення - 20 квітня 2024 року.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Таким чином слід дійти висновків про те, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст.280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та суд дійшов помилкового висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи апеляційним судом мають бути витлумачені на користь останнього.

Апеляційний суд констатує, що у даній справі судом першої інстанції не доведено «поза будь-яким розумним сумнівом», що ОСОБА_1 , захищаючи свою матір, вчинив домашнє насильство по відношенню своєї сестри ОСОБА_2 та свого племінника ОСОБА_4 . Тому апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене апеляційний суд не розглядає апеляційні доводи захисника щодо наявності підстав закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника Лучка А.С. підлягає частковому задоволенню, а постанова судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2024 року скасуванню із закриттям провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2024 року про визнання винним і притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО