Справа № 138/2237/24
Провадження № 33/801/759/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ясінський Ю. А.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С. Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09 серпня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ПдРУ №253602, 14 липня 2024 року о 13 год. 35 хв. на залізничній станції «Немерче» на напрямку Серебрія (України) - Волчинець (Республіка Молдова) орієнтир п/з 0123 ОСОБА_1 здійснив спробу незаконного перетину кордону через річку Дністер, у складі групи осіб з громадянами України ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , чим порушив вимоги ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України», тобто вчинив адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП

Постановою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 650 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11 050 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Зазначає, що він 14 липня 2024 року о 08 год. 43 хв. разом з ОСОБА_3 у квитковій касі вокзалу «Жмеринка» у м. Жмеринка оплатив проїзд на приміському поїзді (електричці) №6331 «Жмеринка Могилів-Подільський» від «Жмеринка» (з часом відправлення о 09 год. 05 хв.) до «Ізраїлівка» (з часом прибуття о 11 год. 37 хв.), яка була їх кінцевою станцією. На кордоні з Республікою Молдова наявні 36 пунктів пропуску та пунктів контролю, жоден з яких не відповідає напрямку руху електрички, так як електричка у напрямку кордону та через кордон взагалі не проходить. Перебуваючи з ОСОБА_1 на станції «Немерче», до електрички зайшли двоє незнайомих людей у формі та з метою перевірки військово-облікових документів їх попросили проїхати з ними до найближчого пункту. Таким чином вони доїхали до станції «Ізраїлівка», а у подальшому їх відвели до пункту пропуску «Могилів-Подільський». Він пояснював, що взагалі не прямував та не мав наміру прямувати за кордон України, адже він є військовослужбовцем та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Є діючим військовослужбовцем та перебуває у відпустці за станом здоров`я. Тому у нього взагалі не було мотивів і намірів здійснити спробу та він взагалі не міг здійснювати спробу перетинання державного кордону.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши захисника ОСОБА_1 адвоката Булгакову Д.А., вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ПдРУ №253602, складеного 14 липня 2024 року начальником зв`язку відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » лейтенантом ОСОБА_4 , 14 липня 2024 року о 13 год. 35 хв. на залізничній станції «Немерче» на напрямку Серебрія (Україна) Волчинець (Республіка Молдова)», орієнтир п/з № 0123, ОСОБА_1 здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску через річку Дністер у складі групи осіб з громадянами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , чим порушив вимоги статті 9 Закону України «Про державний кордон України», тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП (а.с.3).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положення про пункти пропуску через державний кордон України затверджується Кабінетом Міністрів України.

Частиною другою статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина доведена матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 253600 від 14 липня 2024 року; рапортами працівників прикордонної служби; письмовим поясненням ОСОБА_1 ; актом ознайомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з її правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, тощо.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, є необґрунтованим та таким, що зроблений без повного з`ясування обставин даної справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення,

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння, а також місце, час та спосіб його вчинення.

Ознаками об`єктивної сторони правопорушення, за яке передбачена відповідальність ст. 204-1 КУпАП, є:

- перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України;

- перетинання або спроба перетинання державного кордону України в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів;

- перетинання або спроба перетинання державного кордону України з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Як вбачається зі складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №253602 від 14 липня 2024 року, суть вчиненого ним правопорушення полягає у здійсненні спроби незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через річку Дністер.

За змістом статей 254 та 256 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Розділом ІІІ Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом МВС України 18 вересня 2013 року №898 визначено, що щодо кожного факту вчинення адміністративного правопорушення, протидію якому віднесено до компетенції Держприкордонслужби, невідкладно, але не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення в пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, або контрольному пункті в`їзду-виїзду, або контрольованому прикордонному районі, а під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану на блокпостах та поза їх межами особи, яка вчинила правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, за винятком випадків, передбачених статтею 258 КУпАП.

У протоколі зазначаються: дата і місце його складання; посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (за відсутності в особи документа, що посвідчує її особу, відомості зазначаються зі слів такої особи або з інших наявних в уповноваженої особи, яка складає протокол, офіційних джерел); місце, час учинення і суть адміністративного правопорушення; посилання на пункт (статтю) нормативно-правового акта, який передбачає відповідальність за правопорушення; прізвища, ініціали та місце проживання свідків і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

До протоколу за наявності долучаються матеріали, що підтверджують факт учинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При розгляді даної справи суд повинен встановити, чи вчиняв ОСОБА_1 спробу, тобто активні дії, для перетину державного кордону України у незаконний спосіб, та в чому вони полягають.

Апеляційний суд вважає, що об`єктивних доказів того, що ОСОБА_1 намагався незаконно поза пунктами пропуску перетнути державний кордон України матеріали справи не містять.

Зі змісту протоколу не є зрозумілим, яким чином ОСОБА_1 намагався вчинити вказані дії, тобто не розкрито спосіб вчинення правопорушення, що в даній категорії справ є необхідним для встановлення об`єктивної сторони правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, до протоколу не додано.

Визнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення у наданих ним письмових поясненнях не є беззаперечним доказом і не звільняє суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо та всієї доказової бази у сукупності.

Крім того, в поясненнях ОСОБА_1 , даних суду апеляційної інстанції, останній зазначає, що вказаного правопорушення не вчиняв і наміру чого не мав та під час оформлення адміністративних матеріалів він досить довго очікував, було дуже спекотно, не було води, і за вказаних обставин, за пропозицією співробітників прикордонної служби, був змушений підписати протокол про визнання своєї вини, щоб його швидше відпустили.

Вказані обставини підтверджуються показами допитаного у якості свідка в суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 , який також був учасником цієї події та провадження щодо якого за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП закрито постановою Вінницького апеляційного суду від 03 вересня 2024 року.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Отже, за вказаних обставин у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Наведене вище є підставою для скасування постанови суду першої інстанції із закриттям провадженням у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що у протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито об`єктивну сторону правопорушення, зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 даного правопорушення, надавати оцінку решта доводам апеляційної скарги не має правового значення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви тлумачаться на користь обвинуваченої особи, а в матеріалах справи відсутні достатні та допустимі докази, які б переконливо свідчили, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду /підпис/ С. Г. Копаничук

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду 27.09.2024

Згідно із оригіналом:

Помічник судді О. П. Маняк