ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/4103/23 Головуючий суддя І інстанції Сілантьєва Е. Є.
Провадження № 33/818/677/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 29 липня 2023 року приблизно о )):43 год. керував мопедом (електроскутер Like Bike zero+) VIN НОМЕР_1 , в м. Харкові по проспекту Льва Ландау, 72, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірних покривах обличчя, хитка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Драгер» та проведення такого огляду в закладі КНП ХОР «ОНД» водій відмовився відеокамери 470722. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати судову постанову та закрити провадження у справі відносно нього.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилався на те, що він не керував механічним транспортним засобом, а тому, на ого думку, він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Посилався на положення п. 1.10 ПДР. Також зазначав, що працівники поліції порушили вимоги чинного законодавства під час складення протоколу стосовно нього.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Євмінова О.В. не з`явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

15 квітня 2024 року Євмінова О.В. з`явилась в приміщення Харківського апеляційного суду, проте в судове засідання не з`явилась.

Перед початком судового засідання помічник судді здійснив телефонний дзвінок захиснику Євміновій О.В. на номер телефону НОМЕР_2 для з`ясування її участі в судовому засіданні та остання повідомила, що не дочекалась розгляду у зв`язку з особистими справами та просила розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 без їх участі, що підтверджується змістом відповідної телефонограми, яка залучена до справи.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268, 271 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 без його участі та без участі його захисника, враховуючи відомості, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості, як на докази, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення; довідці інспектора ВАП УПП в Харківській області; направленні на огляд водія; рапорті працівника поліції; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також на відеозаписі з бодікамери працівників поліції.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керував мопедом з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покрову, хитка хода. Водій на місці зупинки від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера ДРАГЕР та у закладі охорони здоров`я відмовився.

ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом цього протоколу, про що свідчать його власноручні підписи в протоколі, в тому числі, в графі «підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані - правильні)», а також наявність особистих письмових пояснень стосовно змісту цього протоколу.

Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не зверталися із позовом до суду в порядку КАС України на дії працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції під час складення ними протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто, ОСОБА_1 не скористався своїм правом оскарження дій працівників поліції під час складення ними протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу, а також відсутність будь-яких відповідних рішень уповноважених органів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в цьому протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 6) вбачається, що 29.07.2023 року патрулюючи Салтівський район м. Харкова за адресою м. Харків, проспект Льва Ландау, 72 був зупинений мопед під керуванням водія ОСОБА_1 під час дії комендантської години. Під час спілкування у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Драгера та в закладі охорони здоров`я відмовився.

Враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції щодо складення протоколу стосовно ОСОБА_1 та матеріалів до цього протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані у рапорті відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім того, з відеозапису, який міститься в матеріалах справи (арк. 10А) вбачається, що працівники поліції зупинили ОСОБА_1 , який керував мопедом та рухався назустріч працівникам поліції під час дії комендантської години.

Також з відеозапису вбачається, що під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, в тому числі запах алкоголю з порожнини рота. ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що випив банку пива та просив відпустити його, що працівники поліції категорично заперечували.

Оцінюючи такі спроби ОСОБА_1 уникнути відповідальності, поза розумним сумнівом, вбачається, що останній усвідомлював протиправність своїх дій та не бажав нести відповідальність.

Також з відеозапису вбачається, що працівники поліції, встановивши ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки з використанням алкотестеру Драгер, а також у закладі охорони здоров`я, від чого ОСОБА_1 відмовився.

Крім того, з відомостей протоколу вбачається, що ОСОБА_1 надавав особисті письмові пояснення в яких зазначав, що він не поїхав до медичного закладу, тому що зараз комендантська година, а огляд зробить завтра.

Тобто, в своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 визнав факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також належить врахувати, що дія комендантської години, на що посилався ОСОБА_1 , не є підставою для відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Поряд з цим, відповідно до диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідальність настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень п.1.10 ПДР, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Також, відповідно до положень п.1.10 ПДР, мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Відповідно до технічного паспорту електромопеда, яким керував ОСОБА_1 , цей мопед має потужність мотора 1200 Вт, тобто 1,2 кВт.

Оцінюючи такі відомості, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 керував мопедом, який є транспортним засобом, а тому такі його твердження є необґрунтованими.

Крім того, відповідно до довідки інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП Сухробова Рустама (арк. 2), ОСОБА_1 не отримував водійське посвідчення.

Відповідно до релевантних вимог абзацу 3 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами судам можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення, зокрема за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати його тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності та обґрунтовано не позбавлено його права керування транспортними засобами, оскільки він не отримував такого права в порядку, визначеному законодавством України, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк апеляційного оскарження постанови судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков