490/6128/24 від01.10.2024
н/п 3/490/2862/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2024 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Лященко В.Л., при секретарі Спінчевській Н.О., за участі представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Медюка О.О., потерпілої ОСОБА_1 та її представника Бердникової К.О., свідка ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від МРУП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу ВАД №146329 від 13.07.2027 року, за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин ОСОБА_3 умисно з перевагою сили вчинив сварку стосовно своєї дружини ОСОБА_1 , в ході якої словесно ображав, принижував, погрожував фізичною розправою та не впускав до будинку, чим міг завдати шкоди психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, повідомлявся належним чином.

Представник ОСОБА_3 адвокат Медюк О.О. в судовому засіданні заперечив обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема факт вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства стосовно своєї дружини ОСОБА_1 . Зазначив, що 13.07.2024 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виникла сварка на ґрунті наявного майнового спору щодо будинку. Наголосив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з початку 2024 року не проживають разом, а з липня 2024 року розглядається справа про розірвання шлюбу між ними, у зв`язку із чим між останніми наявний майновий спір на право власності на будинок. При цьому вказав, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 та не проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , та будь-яких її речей в ньому немає. Пояснив, що ОСОБА_3 взагалі був відсутній вдома, коли ОСОБА_1 зі своєю матір`ю ОСОБА_4 прийшли до його домоволодіння, а дізнався він про даний факт, оскільки спрацювала система охорони. В подальшому після прибуття додому ОСОБА_3 виявив ОСОБА_1 та її матір ОСОБА_4 , які з території домоволодіння викочували його велосипед, у зв`язку з чим він не давав їм можливості його забрати та чекав поліції, яку він перед цим викликав. Зазначив, що ОСОБА_3 образ, погроз фізичного насилля чи будь-яких форм приниження стосовно ОСОБА_1 не застосовував.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні також зазначила, що у неї з ОСОБА_3 наявний майновий спір на будинок. Пояснила, що свідок ОСОБА_2 , яка перебувала в домоволодінні, не пустила її в будинок. Вказала, що ОСОБА_3 приїхав приблизно через 3 хвилини, після того як вона прийшла до будинку та почав штовхати її маму ОСОБА_4 . Поліція приїхала через 3-5 хвилин після приїзду ОСОБА_3 . Також зазначила, що ОСОБА_3 не пускає її до дому та не віддає всі речі.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона знаходячись в будинку та була свідком подій, які відбувались 13.07.2024 року. Пояснила, що вона перебувала в будинку за адресою: АДРЕСА_2 та почула, як дві жінки дзвонили та стукали в у хвіртку, у зв`язку з чим вона подзвонила ОСОБА_3 , а останній викликав поліцію. В подальшому одна з жінок, яка на вигляд старше, перебуваючи вже на території домоволодіння, почала викочувати велосипед. Після приїзду ОСОБА_3 , останній розмовляв з жінками, при цьому він нікого не ображав та не штовхав. Зазначила, що поліція прибула майже відразу після приїзду ОСОБА_3 .

Заслухавши учасників процесу, дослідивши всі зібрані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов наступних висновків.

Відповідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Пунктом 3 частини 1 статті1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Частиною 1 статті 173-2 КУПАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Так, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї. При цьому, домашнє насильство економічного характеру характеризується умисним позбавленням житла, їжі, одягу, іншого майна.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сили (фізичної, психологічної та іншої) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Водночас, важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Сварка гостра суперечка, що супроводиться взаємними докорами, образами (Академічний тлумачний словник).

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, громадянин ОСОБА_3 умисно з перевагою сили вчинив сварку стосовно своєї дружини ОСОБА_1 , в ході якої словесно ображав, принижував, погрожував фізичною розправою та не впускав до будинку, чим міг завдати шкоди психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру.

Однак матеріалами справи не підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства психологічного та економічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_1 , оскільки між потерпілою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мав місце обопільний конфлікт, проте не зазначено хто саме його спровокував, не зазначено чи були спроби його уникнути, чи навпаки потерпіла ОСОБА_1 своїми діями провокувала та продовжила конфлікт.

Більше того, з наданих в судовому засіданні пояснень представника ОСОБА_3 адвоката Медюка О.О. вбачається, що 13.07.2024 року ОСОБА_3 взагалі був відсутній вдома, коли ОСОБА_1 зі своєю матір`ю ОСОБА_4 прийшли до його домоволодіння. Дізнався він про даний факт, оскільки спрацювала система охорони. В подальшому після прибуття додому ОСОБА_3 виявив ОСОБА_1 та її матір ОСОБА_4 , які з території домоволодіння викочували його велосипед, у зв`язку з чим він не давав їм можливості його забрати та чекав поліції, яку він перед цим викликав. При цьому, ОСОБА_3 образ, погроз фізичного насилля чи будь-яких форм приниження стосовно ОСОБА_1 не застосовував.

Наведені твердження також підтверджуються поясненнями наданими в судовому засіданні потерпілою ОСОБА_1 згідно яких, саме вона зі своєю матір`ю ОСОБА_4 прийшли до домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_3 , та хотіли забрати речі, проте останній був відсутній. Конфлікт виник у ОСОБА_3 з її матір1ю ОСОБА_4 через велосипед, який остання намагалася викотити з двору. При цьому, поліцію викликав сам ОСОБА_3 та вони приїхали через 3-5 хвилин.

З наданих в судовому засіданні пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що вона перебувала в будинку за адресою: АДРЕСА_2 та почула, як дві жінки дзвонили та стукали в у хвіртку, у зв`язку з чим вона подзвонила ОСОБА_3 та останній викликав поліцію. В подальшому одна з жінок, яка на вигляд старше, перебуваючи вже на території домоволодіння, почала викочувати велосипед. Коли приїхав ОСОБА_3 , то він нікого не ображав та не штовхав, а лише утримував велосипед та чекав поліцію.

Крім того, вказаний факт підтверджується зафіксованими потерпілою відеозаписами та наданими суду, з яких вбачається, що ОСОБА_1 зайшла до домоволодіння та вільно ним пересувалася. На іншому відеофіксація починається біля домоволодіння, на якому зафіксовано що матер ОСОБА_4 знаходиться біля ОСОБА_3 . В подальшому у ОСОБА_3 з ОСОБА_4 виникла сварка з приводу велосипеда, оскільки остання його викотила.

Проте, на всіх відеозаписах ОСОБА_3 поводив себе спокійно та ОСОБА_1 не ображав та взагалі до неї не звертався, а тільки спілкувався з працівниками поліції, щодо наявного майнового спору з потерпілою.

Таким чином матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_1 .

Разом з тим, матеріали справи не містять також доказів вчинення ОСОБА_3 й домашнього насильства економічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_1 , та спростовується наданими в судовому засіданні поясненнями.

У вищенаведеному протоколі вказано, що ОСОБА_3 не впускав до будинку ОСОБА_1 .

Проте в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначала, що до будинку її не впускала саме ОСОБА_2 , оскільки остання в ньому зачинилася. При цьому, ОСОБА_3 взагалі був відсутній в той час, коли ОСОБА_1 зі своєю матір`ю приїхали до його домоволодіння. З пояснень наданих ОСОБА_1 в судовому засіданні так і з відеозапису вбачається, що остання безперешкодно потрапила до вказаного домоволодіння та вільно ним пересувалася.

Більше того, беззаперечним залишається той факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з липня місяця 2024 року проживають окремо.

Вказане підтвердила ОСОБА_1 в судовому засіданні, зазначивши що на даний час проживає за адресою АДРЕСА_4 .

З наданих пояснень та матеріалів справи вбачається, що причиною сварки є те, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 триває судовий розгляд у цивільній справі щодо розірвання шлюбу та поділу майна.

Сам факт звернення ОСОБА_1 до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства.

Наявність сварок, конфліктів та непорозумінь між особами на майновому та/чи побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

У справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016року) Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до рішень ЄСПЛ у справах Малофеєва проти Росії та Карєлін проти Росії, у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає усіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа належним чином не може підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін (оскільки фактично суд перебирає на себе не властиву йому функцію обвинувачення), що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, і у такому разі справа має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Вказане вище в сукупності дає підстави для висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши викладені обставини та матеріали справи про адміністративне правопорушення, враховуючи відсутність доказів вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з причини відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40-1, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя В.Л. Лященко