Номер провадження: 33/813/2132/24
Номер справи місцевого суду: 522/7331/24
Головуючий у першій інстанції Кічмаренко С.М.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Дьоміна О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань

апеляційну скаргу захисника адвоката Дьоміна Олександра Миколайовича, подану в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26 липня 2024 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 26 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і застосовано до нього адміністративні стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на користь держави.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винним у тому, що 25 квітня 2024 року о 20:53 годині, у м. Одесі, вул. Успенська, 31, він керував транспортним засобом «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, порушення мовлення, порушення координації рухів. Від проходження огляду з використанням спеціального приладу Drager, а також у медичному закладі для встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що встановлено протоколом про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник Дьомін О.М. просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Він знаходився як пасажир на задньому сидінні, спав, а транспортним засобом керував його знайомий, ім`я якого не пам`ятає. Коли працівники поліції відкрили двері, знайомий втік, тому ОСОБА_1 , побачивши поліцейських, був вимушений пересісти за кермо вже зупиненого транспортного засобу, щоб показати свої документи на автомобіль. Зазначає, що оскільки відеозапис переривається на 20 секунд, то, на його переконання, в цей час його знайомий втік.

Суд необгрунтовано відмовив у клопотанні про допит свідків працівників поліції, які складали матеріали адміністративного правопорушення.

Вказує, що був позбавлений процесуальних прав, передбачених ст. 268, 272 КУпАП.

В судовому засіданні захисник адвокат Дьомін О.М. та особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , підтримали доводи апеляційної скарги, просили постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Положеннями чинної Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, передбачено певний порядок застосування поліцейськими відеореєстраторів та портативних відеореєстраторів як пристроїв, призначених для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції яких дають змогу закріпити їх на службовому автомобілі або на форменому одязі поліцейського.

Згідно п. 5 розд. ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Вказане свідчить про надання такому доказу як відеозапис з нагрудної камери (відеорегістратора) ознак найважливішого доказу для з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція від 09.11.2015 № 1452/735).

Відповідно до пунктів 2, 6, 7 Розділу І Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 7 Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Відповідно до ч. 2 п. 9 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", що затверджений постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, зі змінами, працівники поліції забезпечують доставку осіб, які мають бути оглянуті, до найближчого закладу охорони здоров`я, не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи винним правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 852133 від 25 квітня 2024 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та відеозаписом.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 852133 від 25 квітня 2024 року, яким зафіксовано, що 25 квітня 2024 року о 20:53 годині, у м. Одесі, по вул. Успенській, 31, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода, порушення мовлення, порушення координації рухів. Від проходження огляду з використанням спеціального приладу Drager, а також у медичному закладі для встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол підписаний особисто ОСОБА_1 , зауважень чи заперечень від останнього не надходило (а.с. 2);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відносно ОСОБА_1 (а.с. 5);

- відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, із якого чітко видно, що працівники поліції їдуть за транспортним засобом «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , який зупиняють (20:53:36 хв), за кермом сидить ОСОБА_1 , поліцейським здійснюється перевірка документів водія (20:53:58 хв.), під час перевірки документів підходить чоловік та заявляє, що водій ОСОБА_1 таранив його на вул. Грушевського, що ОСОБА_1 несло на зустрічну смугу (20:55:11 хв.), далі працівник поліції запитує ОСОБА_1 , чи вживав він алкоголь (20:56:15 хв), на що останній відповів: «Так» (20:56:16 хв.), поліцейський каже, що чути запах алкоголю (20:56:17 хв.) та пропонує ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою приладу Драгер (20:56:18 хв.), ОСОБА_1 каже поліцейському, що він пив (20:56:28 хв), на повторне питання пройти тест, ОСОБА_1 відповів: «Ні» (20:56:31 хв). Далі працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі (20:56:33 хв), на що ОСОБА_1 відповів: «Не поїду» (20:56:41 хв). Після чого поліцейський роз`яснює останньому, що буде складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП та роз`яснює ОСОБА_1 його процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України. Після чого працівник поліції починає складати протокол про адміністративне правопорушення (21:00:00 хв.).

Сукупність вищевказаних доказів засвідчують відмову ОСОБА_1 як особи, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду, встановленого законом, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є необгрунтованими, оскільки спростовуються вищедослідженим відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який відповідає вимогам п. 5 розд. ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026.

Судом вірно враховано у якості доказу долучений до матеріалів адміністративної справи на оптичному диску відеозапис, та обгрунтовано зазначено, що відеозапис є повним, цілісним та послідовним, який містить фіксування факту руху транспортного засобу, його зупинку, процедуру проведення огляду та процедуру складання адміністративних матеріалів.

Судом також вірно зазначено, що за весь час спілкування з поліцейськими, від початку вимоги надати посвідчення водія, який керував транспортним засобом, до вручення копію протоколу ОСОБА_1 жодного разу не заявив про те, що він транспортним засобом не керував, з чим погоджується і апеляційний суд.

Намагання захисту довести наявність іншої особи за кермом ТЗ «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 , яка після зупинки транспортного засобу втекла з місця події, а власник автомобілю ОСОБА_1 у цей час спав позаду і пересів на водійське сидіння, щоб пред`явити документи поліціянтам, слід вважати обраним способом захисту, оскільки під час руху поліцейських за автомобілем чітко видно наявність в салоні автівки лише водія, і вже за 20 секунд, коли поліцейські підійшли до автівки, за кермом вже сидів ОСОБА_1 , який спілкувався з працівниками поліції як водій і якому сторонні особи, що прибули на місце зупинки, закидали порушення ПДР виїзд на смугу зустрічного руху на вул. Грушевського, та просили працівників поліції вжити до нього заходи задля безпеки інших, чого ОСОБА_1 не заперечував і не спростовував наявністю іншої особи за кермом.

Крім того, виглядає сумнівним можливість ОСОБА_1 , який спав позаду, не виходячи із автівки, потрапити із задньої частини автомобіля на водійське сидіння, не виходячи із салону авта, протягом секунд.

Власноруч підписавши протокол, ОСОБА_1 також не зазначав про іншу особу за кермом, і така версія виникла лише в суді.

Таким чином апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що твердження захисника, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом є його намаганням уникнути від адміністративної відповідальності.

Всупереч доводам апеляційної скарги суд обгрунтовано відмовив у клопотанні про допит свідків, а саме працівників поліції, оскільки в даному випадку матеріали справи місять достатні дані щодо обставин подій від 25 квітня 2024 року та вище досліджених доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому у допиті вказаних свідків в суді першої інстанції необхідності не було.

В суді апеляційної інстанції захиснику також було відмовлено постановою, занесеною до протоколу судового засідання, у допиті у якості свідка працівника поліції, який складав протокол на предмет з`ясування, хто саме був за кермом автомобіля, за необґрунтованістю, оскільки працівником патрульної поліції ОСОБА_2 в межах своїх повноважень складено протокол серії ААД № 852133 саме щодо ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги щодо позбавлення ОСОБА_1 його процесуальних прав, передбачених ст. 272, 268 КУпАП, є безпідставними, оскільки як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення так і під час судового розгляду ОСОБА_1 роз`яснювались його права, про що свідчить його підпис у протоколі про адміністративне правопорушення, що також підтверджується відеозаписом, а також протоколом судового засідання, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права, в тому числі заявляти клопотання про допит свідків.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена вищенаведеними доказами у їх сукупності.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції відповідно до ст. 252 КУпАП оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника адвоката Дьоміна Олександра Миколайовича, подану в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова