Справа № 363/1452/24 Головуючий в суді І інстанції - Олійник С.В.
Провадження № 33/824/3498/2024 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Поліщука С.М. на постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 31 травня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Вишгородського районного суду Київської області від 31 травня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 19 березня 2024 року о 18 год. 05 хв. на а/д Київ-Вишгород-Десна у Київській області керував автомобілем VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога та підтверджений висновком медичного закладу № 505, чим порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі захисника ОСОБА_2 вказано, що постанова судді є незаконною, невмотивованою, оскільки судом не надано належної оцінки фактичним обставинам справи, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права, а тому вказана постанова підлягає скасуванню. На обґрунтування вказаного захисник зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги подане стороною захисту клопотання про закриття кримінального провадження, натомість вказавши, що особа, яка притягається до адміністративної відповідності в судове засідання не з`явилась та не подала письмових заперечень проти протоколу, що свідчить про незабезпечення судом повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Крім того вказав, що з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що автомобіль стоїть на узбіччі без руху, а ОСОБА_1 перебуває поза межами салону автомобіля, тобто не доведено факту керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом та факт його зупинки, що необхідно для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також вказав, що з відеозапису не вбачається, що водій допустив будь-які порушення Правил дорожнього руху України, які є підставою для його законної зупинки, а тому всі наступні вимоги працівників поліції водій ОСОБА_1 не мав виконувати, а всі складені відносно нього процесуальні документи не можуть бути належними та допустимими доказами його вини. Вважає, що працівники поліції не встановили ознаки наркотичного сп`яніння та не оформили відповідне направлення, яке мало бути долучене до матеріалів справи та яке є підставою для направлення на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. Також зазначив, що порушення були допущені і під час проходження комбінованого тесту на наркотики, адже з відеозапису не вбачається чи було надано ОСОБА_1 герметично запакований у поліетиленовий пакет стаканчик для забору сечі, а під час проходження тесту та у самому висновку щодо результатів медичного огляду медичним працівником не зазначено термін придатності тесту, що викликає сумнів у його результаті та достовірності. Апелянт звернув увагу суду на те, що відеозапис, долучений до протоколу, не містить безперервної фіксації, що свідчить про те, що він редагувався, а сам протокол не містить взагалі відомостей про те, що здійснювалась відео фіксація, не вказано назву приладу, його серію та номер, а тому вказаний доказ не може бути визнаний належним та допустимим, оскільки отриманий з порушенням порядку. За таких обставин просить суд оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання не прибули, були повідомлені належним чиномпро дату та час розгляду справи, заяв про відкладення не надходило, причини неявки не повідомили.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки судді про доведеність події правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин, наведених у постанові та доведеність вини ОСОБА_1 у його вчиненні стверджуються зібраними у справі доказами. На підставі зібраних у справі доказів суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП із накладенням на нього стягнення за цією статтею.

Так, суддею вірно встановлено та наведено в постанові, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а ПДР, оскільки керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

При цьому адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначено в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП та у відповідності до положень ст. ст. 23, 33 КУпАП. З вказаним видом адміністративного стягнення апеляційний суд погоджується, враховуючи характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки.

Доводи апеляційної скарги в частині неповноти судового розгляду справи, а саме не взяття до уваги клопотання захисника про закриття провадження у справі не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що розгляд справи проведений із належною повнотою, а висновки судді належним чином мотивовані.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що матеріали провадження не містять доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд вважає їх безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи, а саме: відеозаписом з бодікамер працівників поліції, з якого вбачається, що автомобіль стоїть на узбіччі, інших осіб у автомобілі немає, в ході спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, останній не вказував про те, що він не керував автомобілем.

Апеляційна скарга захисника не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого суддею рішення. Так, у апеляційній скарзі не наведено доказів, які би спростовували докази, що доводять винуватістьОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Факт неправомірної, на думку захисника, зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не виключає його вини у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Так, нормативними документами, якими регламентується порядок виявлення у водіїв стану сп»яніння, проведення огляду на стан сп»яніння та фіксації результатів такого огляду не ставиться у залежність факт проходження огляду на стан сп»яніння від правомірності зупинки водія поліцейськими, а відповідно до положень п.2.5 ПДР України проходження огляду на стан сп»яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія незалежно від наявності будь-яких чинників чи факторів. У зв`язку із цим є не обґрунтованими відповідні доводи апеляційної скарги.

Також судом не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги щодо не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення ознак сп`яніння, виявлених у ОСОБА_1 . Як вбачається з відеозапису з боді - камери працівників поліції, на місці зупинки було проведено візуальний огляд ОСОБА_1 на наявність в нього ознак сп`яніння, після чого йому було запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я та роз`яснено наслідки відмови. За результатами огляду в медичному закладі було встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, а саме в його організмі було виявлено вміст марихуани, у зв`язку з цим і було складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення. За умови встановлення за результатами медичного огляду того, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння працівники поліції позбавлялись обов`язку зазначати в протоколі ознаки сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 .

При цьому суд звертає увагу, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.

Посилання захисника на те, що працівники поліції не оформили відповідне направлення, яке мало бути долучене до матеріалів справи та яке є підставою для направлення на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі є безпідставним, оскільки жодних порушень із боку поліцейських при виданні направлення на проходження огляду на стан сп`яніння судом не встановлено. Суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 2.5 ПДР України обов`язок проходження водієм огляду на стан сп`яніння наступає із моменту вимоги поліцейського про проходження такого огляду, яка може бути висловлена в усній формі, без видання будь-яких направлень.

Ніяких переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, а зазначені захисником доводи апеляційної скарги, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не можуть слугувати підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

Та обставина, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено номеру та серії приладу, за допомогою якого здійснювалась відеофіксація всієї події не є суттєвою, та не впливає на результат проведеного огляду та його результат. Крім того, це не спростовує доведеність вини ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, огляд ОСОБА_1 було проведено відповідно до вимог чинного законодавства, за результатами такого огляду було встановлено, що останній перебував у стані наркотичного сп`яніння на момент керування ним транспортним засобом.

При цьому суд звертає увагу на те, що апеляційна скарга не містить доводів на спростування того факту, що ОСОБА_1 на момент зупинки його працівниками поліції перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Наведене у свої сукупності вказує на те, що справа про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП була розглянута повно, всебічно та об`єктивно. Постанова судді Вишгородського районного суду Київської області від 31 травня 2024 рокущодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для скасування чи зміни цієї постанови суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Поліщука С.М. без задоволення.

Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Поліщука С.М. залишити без задоволення.

Постанову судді Вишгородського районного суду Київської області від 31 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька