КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/1765/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Ящук Т.І., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Колокольнікова В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Колокольніковим Вадимом Анатолійовичем, та доповнення до апеляційної скарги, на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2024 року

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2024 року визнано ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно з постановою суду, 10 грудня 2023 року 00 години 30 хвилин, в Київській області, в Фастівському районі, в смт. Чабани, по вулиці Покровська, водій ОСОБА_1 керувала транспортним Toyota Land Cruiser 150 Prado д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager № 6820. Результат 0,37‰ проміле. Тест № 669. Від керування транспортним засобом відсторонена шляхом передачі тверезому водієві.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Колокольніков В.А. надіслав засобами електронного зв`язку апеляційну скаргу та доповнення до скарги, в якій просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2024 року, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що працівниками поліції не було озвучено підставу зупинки ОСОБА_1 , відповідно складені процесуальні документи відносно неї не можуть бути належними та допустимими доказами її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наголошує, що відеозапис з камери портативного відео реєстратору, долучений до справи складається з «нарізаних» фрагментів. Згідно п.3.5. Інструкції №100, після активації нагрудної камери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записано безперервно.

Згідно Інструкції №100, працівникам патрульної поліції заборонено, зокрема змінювати, редагувати, видаляти, копіювати, передавати третім особам або іншим чином поширювати відеозаписи, зроблені на нагрудну відеокамеру без дозволу начальника Департаменту патрульної поліції або начальника управління патрульної поліції у місті.

Відповідно до зазначеного вважає, що суд не може прийняти як доказ по справі вказаний відеозапис із нагрудної камери записаний на DVD диск поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення. Також не додано до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери у повній мірі, який має бути безперервний.

Це свідчить про те, що відеозапис змінювався (редагувався) особою, яка копіювала відеозапис та DVD диск, що прямо заборонено Інструкцією №100.

Вважає, що єдиним доказом скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 є роздруківка з пристрою Alcotest Drager № 6820, долучена до протоколу про адміністративне правопорушення, яку можна поставити під сумнів. Відповідно до ст. 62 Конституції України суд першої інстанції не міг взяти такий доказ до уваги, оскільки неможливо визначити поза розумним сумнівом стан сп`яніння ОСОБА_1 .

Крім того, працівниками поліції порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки працівником поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 право на проведення її повторного огляду в КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», а також не було доставлено її до вказаного закладу.

Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 на 00:32 год. відеозапису чітко зазначила своє бажання про проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, всі записи та підписи ОСОБА_1 робить в документах в період з 01:06 год. відеозапису, за вказівками працівників поліції. Обґрунтовано допускає, що результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проведеного в спеціалізованому закладі охорони здоров`я був би негативним, а тому саме цим можна пояснити небажання працівників поліції доставити ОСОБА_1 до спеціалізованого закладу охорони здоров`я.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її захисник Колокольніков В.А. підтримали доводи апеляційної скарги та доповнення до апеляційної скарги, просили постанову суду першої інстанції про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника Колокольнікова В.А., дослідивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги та переглянувши відеоматеріали досліджуваних подій за участю водія ОСОБА_1 , вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, всупереч п. 2.9А Правил дорожнього руху України - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 287296 від 10 грудня 2023 року, водій ОСОБА_1 10 грудня 2023 року о 00 годині 30 хв. в Фастівському районі, смт. Чабани, по вул. Покровській керувала транспортним засобом Toyota Land Cruiser 150 Prado д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alkotest Drager № 6820», результат 0,37‰ проміле, тест 669, від керування транспортним засобом відсторонена, шляхом передачі транспортного засобу тверезому водієві.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даний протокол за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та складений в силу ст. 255 КУпАП уповноваженою на те особою - ІСРПП ВП№ 2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції Короліним Д.В.

Зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомилась, про що свідчить її підпис. ОСОБА_1 надала пояснення у відповідній графі протоколу, зазначивши: «керувала автомобілем Тойота НОМЕР_1 , випила 50 г. віскі».

У протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні будь-які заперечення ОСОБА_1 щодо результатів огляду.

Згідно з роздруківкою приладу «Alcotest Drager № 6820», прилад ARLJ-0411, тест № 669, наявної в матеріалах справи, за результатами проведеного огляду на стан сп`яніння, у ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в кількості 0,37 ‰.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Результат огляду на стан сп`яніння: проба позитивна 0,37‰. Огляд проведено за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager №6820».

З результатами проведеного огляду ОСОБА_1 погодилась, про що свідчить її підпис, без будь-яких зауважень, у графі «з результатами згоден» вказаного акту огляду.

Судом апеляційної інстанції переглянуто відеозапис з нагрудної камери працівника поліції щодо досліджуваних подій.

З відеозапису вбачається, що працівниками поліції на проїжджій частині дороги, біля житлового будинку було зупинено транспортний засіб Toyota Land Cruiser 150 Prado д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , проведено перевірку документів, на запитання поліцейського щодо вживання алкоголю відповідала, що не вживала. Поліцейським було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. Водій запитувала у працівників патрульної поліції причину зупинки, на що вони відповіли, що ОСОБА_1 їхала в комендантську годину.

На заперечення ОСОБА_1 про те , що вона відмовляється проходити огляд на стан сп`яніння, поліцейським було роз`яснено, що за відмову від проходження огляду також передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Після вказаного роз`яснення ОСОБА_1 погодилась проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, проте через кілька хвилин вказала, що бажає проходити огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Drager».

За результатами проведеного огляду на стан сп`яніння, виявлено вміст алкоголю в кількості 0,37 ‰. В подальшому працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення, роз`яснено права та ознайомлено ОСОБА_1 з його змістом, в якому водій особисто розписалась.

Дослідивши відеозапис, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівниками патрульної поліції було дотримано всіх законних вимог щодо їх дій при складанні адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 , порушень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - з переглянутого відеозапису виявлено не було.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з п. 2.9А ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за статтею 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Поліцейські, виявивши у водія ознаки сп`яніння (алкогольного або наркотичного), який свідчить про зниження уваги та швидкості реакції водія, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язані вчинити дії по перевірці стану водія на предмет перевірки дотримання водієм вимог підпунктів "а" та "б" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, а водій відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч. 2-5 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Переглянувши відеозапис, судом апеляційної інстанції встановлено, що працівники поліції діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про правовий режим воєнного стану»,з дотриманням вимог Порядку перевірки документів під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, будь-яких порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства встановлено не було, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Враховуючи вище наведене, в сукупності досліджених доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9А ПДР України.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 надала згоду на вимогу співробітників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та у встановленому законом порядку пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Alcotest Drager № 6820», будучи водієм зупиненого транспортного засобу.

Суд звертає увагу, що долучений до матеріалів провадження відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винності ОСОБА_1 у його вчиненні, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що у працівників поліції були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу, водій ОСОБА_1 не допустила будь-яких порушень правил дорожнього руху, за які її слід було зупинити, всі наступні вимоги працівників поліції водій не була зобов`язана виконувати, - апеляційний суд відхиляє, позаяк незалежно від причини зупинки транспортного засобу, поліцейські, виявивши у водія ознаки сп`яніння чи іншого хворобливого стану, який свідчить про зниження уваги та швидкості реакції водія, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язані вчинити дії по перевірці стану водія на предмет перевірки дотримання водієм вимог підпунктів «а» та «б» пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, а водій відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо незазначення підстави зупинки транспортного засобу спростовуються відеозаписом (00:29:54 год. - 00:30 год.) з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що поліцейські на запитання ОСОБА_1 про причини зупинки повідомили, що вона їхала в комендантську годину.

Відповідно до підпунктів 2, 4 п. 16 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого Постановою КМУ № 573 від 8 липня 2022 року, патрулям на території, де запроваджено комендантську годину та встановлено спеціальний режим світломаскування, в установленому законодавством порядку надано право:

- перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, або паспортні документи іноземця, особи без громадянства, документи, що підтверджують законність перебування на території України, та перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи; за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться;

- тимчасово обмежувати або забороняти на вулицях та дорогах, окремих ділянках місцевості та в інших громадських місцях перебування або пересування осіб, рух транспортних засобів, зокрема транспортних засобів іноземних, консульських установ чи представництв міжнародних організацій; виводити осіб з окремих ділянок місцевості та об`єктів, евакуйовувати транспортні засоби.

Враховуючи, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом в період комендантської години, то суд вважає , що патрульні мали право зупинити транспортний засіб для перевірки документів водія. Доводи щодо незазначення працівниками поліції в протоколі самого нормативно - правового акту, який надає їм право на зупинку транспортного засобу та перевірку документів, є безпідставними, оскільки протокол складено про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно зазначено про порушення водієм п. 2.9а ПДР України.

Щодо доводів захисника про недопустимість відеозапису, долученого до матеріалів справи через його переривання, що може свідчити про його зміну (редагування) особою, яка копіювала відеозапис на DVD - диск, що прямо заборонено Інструкцією №100, апеляційний суд вважає, що відомості зафіксовані наданими відеозаписами в достатній мірі відображають обставини вчиненого правопорушення та фіксацію даного порушення, а також узгоджуються з іншими доказами наявними в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги щодо заперечення перебування апелянта в стані алкогольного сп`яніння спростовуються матеріалами справи та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився працівниками поліції з використанням спеціального технічного засобу «Drager» Alcotest -6820, прилад ARLJ-0411, на проходження якого водій погодилась.

Згідно з роздруківкою приладу «Alcotest Drager № 6820», прилад ARLJ-0411, тест №669, за результатами проведеного огляду на стан сп`яніння, у ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в кількості 0,37‰.

Згідно з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в графі «з результатами згоден», міститься підпис особи, стосовно якої проводився огляд, - ОСОБА_1 .

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не містить будь-яких зауважень, що свідчить про згоду ОСОБА_1 з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, як вбачається з відеозапису нагрудної камери працівника патрульної поліції, після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Alcotest Drager № 6820» на місці зупинки та виявлення результату огляду на стан алкогольного сп`яніння 0,37 ‰, ОСОБА_1 не висловлювала заперечень щодо результатів огляду та не вказувала про бажання пройти огляд у закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога, натомість сказала поліцейським : «Випишіть мені протокол і ми розійдемось».

Оскільки водій була згодна з результатами огляду і підстав для направлення її до закладу охорони здоров`я не було, посилання в апеляційній скарзі на недотримання поліцейськими вимог закону не відповідають дійсності.

З огляду на викладене, доводи захисника спростовуються матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 287296 від 10 грудня 2023 року, який складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП та містить усі необхідні у ньому відомості, відеозаписом фіксації вчиненого правопорушення, який відповідає фактичним обставинам справи, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Alcotest Drager № 6820», прилад ARLJ-0411, та роздруківкою тесту №669, що є належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, всупереч п. 2.9 А Правил дорожнього руху України.

У доповненні до апеляційної скарги викладені також доводи про те, що пунктом 5 ст. 8 Конвенції про дорожній рух передбачено, що у всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у відповідності з національним законодавством не повинен перевищувати 0,25 мг. на літр повітря, що видихається ( 0,25 проміле). З урахуванням максимальної допустимої похибки пристрою «Alcotest Drager № 6820» - 10% у діапазоні понад 0,2 мг/л, зазначені у протоколі результати огляду можна поставити під сумнів, про що також свідчить судова практика апеляційних судів у випадках наявності близько 0,3 проміле концентрації алкоголю.

Проте такі доводи апеляційний суд вважає безпідставними , виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляд справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , яка реалізувала своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодилась нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

У ст. 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01 травня 1971 року, міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках - в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.

У даному випадку вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25‰ у повітрі, що видихається, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові - 0,2 ‰.

Згідно з п. 7-10 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Таким чином, чинним законодавством України встановлено, що якщо за результатом огляду особи на стан алкогольного сп`яніння показник тесту має цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові, то особа перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, як встановлено з офіційного інтернет-сайту компанії Saturn® Data International, яка є офіційним представником концерну Drager та дистриб`ютором професійних технічних засобів алко- та наркодіагностики Drager в Україні (http://www.saturn-data.com/ukr/products/631/0/531/), прилад Drager Alcotest 6820 (саме за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння), має похибку у 0,04 ‰ (проміле) при показниках в діапазоні 0,00-0,84 ‰ (проміле).

У той же час у ОСОБА_1 виявлено 0,37 проміле, що із урахуванням похибки спеціального технічного засобу перевищує допустимий цифровий показник 0,2 проміле. Відтак, у даному випадку відсутні підстави для висновку про наявність похибки у вимірюванні.

З огляду на вищенаведене, перевіривши наявні у справі докази, доводи, наведені в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, не спростовують правильності та законності постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2024 року, а тому не можуть бути визнані обґрунтованими та бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 , подана в її інтересах адвокатом Колокольніковим В.А., задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатомКолокольніковим Вадимом Анатолійовичем, та доповнення до апеляційної скарги - залишити без задоволення.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.І. Ящук