Справа № 451/1594/23 Головуючий у 1 інстанції: Семенишин О.З.
Провадження № 33/811/1305/24 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Мацея Анатолія Михайловича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Радехівського районного суду Львівської області від 13 серпня 2024 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП з накладенням на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрито, в зв`язку зі закінченням строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 38 КУпАП.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 34000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 3 листопада 2023 року, о 7 год. 17 хв., на вулиці Львівська у місті Радехів керував т/з «SEAT ALHAMBRA», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, поведінка, що не відповідає обстановці, дане правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, ОСОБА_1 , 3 листопада 2023 року, о 7 год. 17 хв.,. на вулиці Львівська у місті Радехів керував т/з «SEAT ALHAMBRA», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , будучи позбавлений права керування т/з Горохівським районним судом Волинської області 15 лютого 2023 року, дане правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1 «А» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Вважає, що постанова суду першої інстанції винесена без повного та всебічного з`ясування обставин справи, з невірним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Наголошує, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, є фрагментарним, незрозумілим, нечітким, окрім того з матеріалів справи не можливо встановити чи здійснювався такий запис на нагрудні камери працівників поліції, чи здійснювався такий відеозапис автоматично, чи є він оригінальним (копією), чи зазнавав такий запис змін, за допомогою якого приладу даний відеозапис здійснювався.

Повідомляє, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено частину статті яку інкримінували водію, а зазначено дві латинські букви «II», даний запис вчинено ручкою іншого кольору, ця обставина свідчить про те, що запис було вчинено після складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Звертає увагу, що вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не встановлюється у справах в яких провадження закривається на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку із закінченням строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, у зв`язку із чим постанова місцевого суду не відповідає вимогам КУпАП.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання апеляційного суду не прибув, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, адвокат Мацей А.М. просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки адвоката Мацея А.М,, який просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1,2 ст. 130 КУпАП є повторне протягом року керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Пунктом 2.1 А ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №653617 від 3 листопада 2024 року (а.с. 1), з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «SEAT ALHAMBRA», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , повторно протягом року, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, порушення координації рухів та мови, поведінка, що не відповідала обстановці, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився;

-інформацією з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), з якого встановлено, що у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідала обстановці) у зв`язку із чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого він відмовився, що підтвердив своїм підписом;

-направлянням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4), відповідно до якого в ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнин рота, поведінка, що не відповідала обстановці) у зв`язку із чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі КНП Радехівська ЦРЛ, від якого він відмовився;

-розпискою, ОСОБА_1 від 3 листопада 2023 року (а.с. 5), з якої вбачається, що він зобов`язується не керувати транспортним засобом до повного витвереження;

-постаново Горохівського районного суду Волинської області від 15 лютого 2023 року (а.с. 6-9), відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч .1 ст. 130 КУпАП;

-довідкою від 3 листопада 2023 року (а.с. 10), з якої встановлено, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 15 лютого 2024 року;

-рапортом старшого сержанта поліції Тараса Рудика (а.с.12), згідно із яким працівниками поліції було виявлено автомобіль SEAT ALHAMBRA», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , із явними пошкодженнями лівої передньої дверей, можливо водій причетний до ДТП, під час перевірки було встановлено, що даним автомобілем керував ОСОБА_1 , під час опитування в нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, яка не відповідала обстановці), у зв`язку із чим водію запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння намісці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі від якого він відмовився;

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №653614 від 3 листопада 2023 року (а.с. 16), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «SEAT ALHAMBRA», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом Горіхівським районним судом Волинської області 15 лютого 2023 року , дане правопорушення вчинено повторно протягом року;

-постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАТ №7702016 від 9 вересня 2023 року (а.с.18 ) з якої встановлено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортними засобами;

-відеозаписом, долученим до матеріалів судової справи, який було досліджено судом, на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу, працівниками поліції повідомлено водію про відео-фіксацію, після чого ОСОБА_1 повідомив працівнику поліції, що посвідчення водія в нього вилучено. Патрульні повідомили водію причину зупинки, під час опитування у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі від якого він відмовився. Працівником поліції повідомлено водію ОСОБА_1 , що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП та ч. 5 ст. 126 КУпАП, після чого складено відповідні адміністративні матеріали та ознайомлено водія із протоколами, відсторонено його від керування транспортним засобом.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

За таких обставин, суд вважає, доводи апелянта неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 , оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм з фіксацією обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення від 3 листопада 2023 року, а саме момент зупинки транспортного засобу, опитування водія працівниками поліції та його відмову від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи про відсутність даних щодо технічних засобів, за допомогою яких здійснювалася відеофіксація, є необгрнутованими, оскільки диспозиція ст. 256 КУпАП та інші норми закону не містять вимоги до засобу відеофіксації. Окрім того, аналізуючи норми КУпАП в сукупності, зазначення в постанові про адміністративне правопорушення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, є тільки обов`язковим при винесенні відповідної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або ж відповідним приладом (технічним засобом) зафіксовані певні показники швидкість руху, наявність парів алкоголю у повітрі, що видихається, тощо. В даному ж випадку відеозапис є достовірним доказом по справі, який був досліджений та оцінений судом в сукупності з іншими доказами.

Апеляційний суд не приймає доводи апелянта, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено частину статті яку інкримінували водію, а зазначено дві латинські букви «II», даний запис вчинено ручкою іншого кольору, оскільки з відеозапису, долученого до матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції було повідомлено водію, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що у разі закінчення строків накладення стягнення не встановлюється вина особи, апеляційний суд вважає безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема, опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення.

Отже, за вимогами закону, суд зобов`язаний за наслідками судового розгляду встановити, чи винна особа у вчиненні правопорушення, викласти у постанові обставини, встановлені у ході судового розгляду, а лише потім вирішити, чи підлягає особа адміністративній відповідальності (із застосуванням заходів адміністративного стягнення або без таких).

Якщо винуватість особи не доведена, справа закривається за відсутністю події і складу правопорушення, тобто з реабілітуючої особу підстави.

У зв`язку із вищевказаними, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Разом із тим, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій шостій цієї статті.

У зв`язку із зазначеним необхідно виключити з резолютивної частини постанови покликання суду про накладення стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 40800 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на 5 років, за вчинене 3 листопада 2023 року правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовлити частково.

Постанову Радехівського районного суду Львівської області від 13 серпня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення змінити.

Вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.