Номер провадження: 33/813/2168/24
Номер справи місцевого суду: 946/4304/24
Головуючий у першій інстанції Яковенко І.І.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І, при секретарі судового засідання - Гасанової Л.Я. кизи, за участю розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку адвоката Петренка П.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської областівід 03.06.2024 року, відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

установив

Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Судом 1-ої інстанції встановлені наступні обставини: 23 травня 2024 року о 18:10 годині ОСОБА_1 в м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Придунайська біля будинку № 220 керував автомобілем марки «DAF» з номерним знаком НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння: у встановленому порядку в закладі охорони здоров`я лікарем-наркологом за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, просп. Незалежності, буд. 68, був проведений огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу газоаналізатору «Алкофор 505» проба виявилася позитивною 1,799‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п./п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, адвокат Петренко П.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 зазначає, що не погоджується з постановою суду першої інстанції та просить скасувати постанову у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на наступне:

- матеріали справи не містять в собі сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, за допомогою якого працівник лікарні провів огляд на стан алкогольного сп`яніння;

- матеріали справи не містять акту медичного огляду, а у протоколі не зазначені ознаки, за якими ОСОБА_1 було проведено огляд;

- ОСОБА_1 не роз`яснено ого права й обов`язки , передбачені ст.268 КУпАП;

- матеріали справи не містять в собі інформації щодо бодікамер працівників поліції;

- справу розглянуто без ОСОБА_1 та його захисника.

Крім того адвокат зазначає, що первинно звернувся із апеляційною скаргою у строк, передбачений КУпАП, однак постановою Одеського апеляційного суду його апеляційну скаргу було повернуто з підстав невідповідності вимогам КУпАП. В подальшому, отримавши 23.07.2024 року постанову про повернення апеляційної скарги, адвокат повторно звернувся із такою, в якій, крім іншого, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Розгляд справи проведено без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його представника - адвоката Петренка П.І., які будучи завчасно повідомленими про дату, час та місце розгляду справи до судового засідання не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

Апеляційний суд вважає, що на стадії розгляду апеляційної скарги на оскарження постанови суду першої інстанції, судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що учасник справи, будучи повідомленим про дату та час розгляду в апеляційному суді, не з`явився, суд оцінює таку його поведінку, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Що стосується доводів про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено таке.

Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.

Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції, копія постанови станом на 24.06.2024 року ним не отримана.

Апеляційна скарга на постанову судді першої інстанції до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 28.06.2024 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду (а.с. 27).

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що останньому була вручена або надіслана судом першої інстанції копія оскарженої постанови в передбачений законом строк, а тому матеріали справи, доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження не спростовують.

Що стосується доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Петренка П.І. про незаконність оскарженої постанови, судом встановлено таке.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд критично відноситься до тверджень захисника Петренка П.І. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки такі твердження є голослівними та, навпаки, спростовуються доказами по справі.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується повторно дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №536924 від 23.05.2024 (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 23.05.2024 о 18:10 год., рухаючись в м. Ізмаїл, Одеської області по вул. Придунайська, 220, керував транспортним засобом марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до висновку медичного закладу №36 від 23.05.2024, у стані алкогольного сп`яніння;

- висновком КНП «Ізмаїльська міська центральна лікарня» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.05.2024 (а.с. 5), з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння;

- роздруківкою з газоаналізатору «Драгер» (а.с. 2);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3);

- роздруківкою з газоаналізатору «Алкофор 505» (а.с.4);

- відеозаписом, з якого вбачаються обставини, зазначені в протоколі про адміністративне порушення (а.с 6а).

Під час складання протоколу проводилася відео зйомка на поліцейську бодікамеру на підставі Закону України №1231-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху».

ОСОБА_1 при складанні працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП був присутній, йому роз`яснено права, передбачені ст.63 Конституції України, а також ст.268 КУпАП, повідомлено, що справа про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені ст.277 КУпАП, про що зроблено відмітка.

ОСОБА_1 підписав вказаний протокол без зауважень, що спростовує посилання сторони захисту, стосовно не роз`яснення ОСОБА_1 його прав.

Відповідно до матеріалів справи, 23 травня 2024 року о 18:10 годині ОСОБА_1 в м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Придунайська біля будинку № 220 в порушення вимог п. 2.9. ПДР, керував автомобілем марки «DAF» з номерним знаком НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія за допомогою приладу «Драгер» ALCOTEST 7510, прилад ARLM-0390, тест №620. Результат 2.58 проміле. Однак ОСОБА_1 з результатами огляду не погодився, тому огляд на стан сп`яніння також зі згоди водія проводився в медичному закладі у лікаря. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком КНП «Ізмаїльська міська центральна лікарня», номер висновку №36 від 19.05.2024.

Доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять в собі сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, за допомогою якого працівник лікарні провів огляд на стан алкогольного сп`яніння апеляційний суд не приймає, оскільки нормами КУпАП не передбачено обов`язкове долучення до матеріалів справи про адміністративне правопорушення сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Крім того, відповідно до п. 5 Розділу II Інструкції №1452/735, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Отже, згаданою Інструкцією №1452/735 визначено, що спеціальні технічні засоби мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Відповідні документи надаються поліцейськими на вимогу особи, що проходить огляд.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 , відповідно до відеозапису із портативного відео-реєстратора співробітників патрульної поліції, після роз`яснення йому порядку застосування спеціального технічного засобу, не вимагав надання сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку технічного пристрою, за допомогою якого проводився огляд на виявлення стану сп`яніння, а також погодився із результатами проведеного огляду, апеляційний суд не вбачає в діях уповноважених осіб жодних порушень вимог закону в цій частині.

Доводи апелянта відносно того, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які ознаки алкогольного сп`яніння вбачалися у ОСОБА_1 , апеляційний суд приймає їх до уваги, натомість зауважує, що відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), в якому зазначено, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нечітка мова.

Посилання апеляційної скарги, що матеріали справи не містять акту медичного огляду, апеляційний суд вважає неприйнятними з огляду на таке.

Згідно з вимогами п.п. 9, 12 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в п.3 розділу I цієї Інструкції, відмови водія від проходження огляду на місці зупинки або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів регламентовано розділом ІІІ Інструкції від 09.11.2015 за № 1452/735. Так, метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Згідно з пунктами 15, 16, 19, 24 Розділу ІІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду, на підставі якого видається висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 4 до вказаної Інструкції). Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок складається в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку (п.14 Порядку).

Як вбачається з матеріалів справи за висновком лікаря КНП «Ізмаїльська міська центральна лікарня» від 23.05.2024, складеним на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду №36 від 23.05.2024, ОСОБА_1 встановлений діагноз алкогольне сп`яніння (а.с.5).

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства долучення акту медичного огляду до матеріалів справи не обов`язкове, оскільки він залишається в закладі охорони здоров`я.

Твердження, що матеріали справи не містять в собі інформації щодо бодікамер працівників поліції є неприйнятними, оскільки відповідно до змісту протоколу про адміністративні правопорушення вбачається, що до протоколу додаються: відео з ПВР № 3476, № 1045.

З відеозаписів просліджується чітка послідовність подій, які відбувались 23.05.2024 року, зокрема: керування ОСОБА_1 автомобілем, його зупинка за порушення Правил дорожнього руху, порядок проходження огляду на місці, а в подальшому в медичному закладі, процедуру складання протоколу відносно останнього, а тому відеозапис беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджує відомості викладені в протоколі та доводить вину правопорушника.

На відеозаписі зафіксована процедура складання протоколу, зі змістом якого водій ОСОБА_1 був ознайомлений та підписав його, без зауважень.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів, а тому даний доказ, у розумінні ст.251 КУпАП, є належним і допустимими.

Таким чином, зміст подій зафіксованих на відеозаписі повністю узгоджуються з обставинами справи, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та долученими до нього доказами.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаного відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Посилання захисника в обґрунтування своїх доводів на Постанову Касаційного адміністративного суду ВС від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17, Постанову Касаційного адміністративного суду ВС від 15.03.2019 року у справі №204/2352/16-а, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки обставини вказаних справ не є аналогічними, а також не спростовують факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Разом із тим, посилання апелянта про те, що суд розглянув справу за його відсутності є частково обґрунтованим, проте суд апеляційної інстанції вважає, що його не участь у судовому розгляді не вплинула на правильність прийнятого судового рішення, адже під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його захиснику, була надана можливість реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Так, зазначені вище докази спростовують доводи апелянта та навпаки повністю підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.33 КУпАП, врахувавши характер, обставини вчиненого правопорушення та особу правопорушника.

Крім того, слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи в суді першої інстанції, що свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженої постанови.

У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив

Клопотання адвоката Петренка П.І. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.06.2024 року - задовольнити

Апеляційну скаргу адвоката Петренка П.І. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.06.2024 року, відносно ОСОБА_1 , про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець