Справа 350/1151/24
Номер провадження 3/350/378/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Бейко А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Адміністративне правопорушення вчинено за таких обставин:

27.06.2024 о 21.57 год. в с. Сваричів, по вул. Свободи, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «BMW 520», н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «Renault Master», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався назустріч, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збиткам. Вказаними діями водій порушив вимоги п.13.3 Правил дорожнього руху (далі за текстом - ПДР), за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Окрім цього, згідно протоколу серії ААД №806605 від 27.06.2024, 27 червня 2024 року о 21.57 год. в с. Сваричів, по вул. Свободи, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 520», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнин рота, порушення координації рухів, почервоніння очей) від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР), за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак його представник - адвокат Родіков І.С. в судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі в частині вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП. Що стосується інкримінованого в вину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вказав, що останній своєї вини у вчиненні зазначеного правопорушення не визнає, оскільки зазначеного дня алкогольних напоїв не вживав. Так, 27.06.2024 приблизно о 21.57 год., ОСОБА_1 керуючи автомобілем «BMW 520», по вул. Свободи у с. Сваричів скоїв зіткнення з автомобілем «Renault Master», н.з. НОМЕР_2 , водієм якого був ОСОБА_2 . Через деякий час приїхали працівники поліції та склали відносно ОСОБА_1 протокол за нібито вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено безпідставно, а також докази, додані до протоколу не відповідають вимогам закону.З наданого до суду відеозапису чітко вбачається, що жодних підстав вважати що ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння у поліцейських не було і поліцейські жодних ознак сп`яніння не називали. (Впродовж двохгодинної відеозйомки поліцейські не назвали йому жодної ознаки алкогольного сп`яніння), тому будь-яка їхня вимога щодо проходження огляду на стан сп`яніння, є незаконною. Окрім цього будь-яких даних, що ОСОБА_1 вручалася копія протоколу про адміністративне правопорушення після складення немає. Також відсутні дані про відмову ОСОБА_1 від отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення. Фактично невручення останньому протоколу про адміністративне правопорушення, вказує на непред`явлення йому звинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в свою чергу є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності. Враховуючи вищезазначене, просив визнати ОСОБА_1 невинуватим та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вислухавши представника особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши всі докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Щодо інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд зазначає наступне.

Зі змісту ст.124 КУпАП слідує, що об`єктивною стороною цього правопорушення є порушення правил дорожнього руху, яке привело до пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція ст.124 КУпАП є бланкетною, оскільки містить посилання на правила дорожнього руху, а тому для визначення суті правопорушення та вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, які пункти правил дорожнього руху були порушені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, та у чому полягали такі порушення.

Суддя не вправі вийти за межі визначені протоколом про адміністративне правопорушення та самостійно змінити як виклад фактичних обставин правопорушення, так і його юридичну кваліфікацію.

Виходячи зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , в ньому зазначено порушення останнім вимог п.13.3 ПДР, що призвело до настання ДТП.

Згідно п.13.3 ПДР, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, окрім його повного визнання вини, доведена такими дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №585399, який за своєю суттю є основоположним документом, на підставі якого особу можна притягнути до адміністративної відповідальності, в якому, окрім іншого, зазначено відомості про посадову особу, яка склала даний протокол та особу, відносно якої він складений, суть вчиненого водієм адміністративного правопорушення та стаття, якою воно регламентоване;

- додатком до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №585399 - схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27.06.2024 о 21 год. 55 хв., з якої вбачається схематичне відображення обставин вчиненої ОСОБА_1 ДТП

Враховуючи наведене, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумним сумнівом приходить до переконання у доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Частиною 2 статті 38 КУпАП встановлено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Визначення у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Як вбачається з п.7 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З матеріалів справи та досліджених у суді доказів встановлено, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, інкриміноване ОСОБА_1 було вчинено 27.06.2024, а тому на момент постановлення судового рішення закінчився строк накладення на нього адміністративного стягнення, який встановлено ст.38 КУпАП.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, слід закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ч.2 ст.38 КУпАП.

Стосовно інкримінованого ОСОБА_1 вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При з`ясуванні цих обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно яких доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

За змістом ст.ст. 254, 256 КУпАП про вчинене адміністративне правопорушення уповноваженою на те посадовою особою складається протокол, в якому зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Таким чином, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів, обов`язок щодо збирання яких покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Адміністративна відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

За змістом п.п.2, 3 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського повноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, якими є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналогічна норма щодо застосування технічних засобів відеозапису при проведенні огляду на місці зупинки транспортного засобу передбачена також і п.4 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (п.1 розділу ІІ Інструкції №1452/735).

Відповідно до п.1 Розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395 (далі - Інструкція №1395 від 07 листопада 2015 року), водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони, крім іншого, перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, лише при наявності перелічених вище ознак у поліцейського виникають достатні підстави вважати, що водій, можливо, перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що, як наслідок, надає йому право згідно положень п.2 розділу І Інструкції №1452/735 запропонувати водію пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Як вбачається із суті адміністративного правопорушення та опису встановлених працівником поліції обставин, зазначеним в протоколі серії ААД №806605 від 27.06.2024 року, ознаками алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 були: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей.

На підтвердження обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), до протоколу про адміністративне правопорушення серії серії ААД №806605 від 27.06.2024 року, в якості доказів були додані: 1) відеозапис, що міститься на цифровому носії інформації DVD-R диску; 2) акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за змістом якого огляд ОСОБА_1 за допомогою газоаналізатора Алкофор 507 не проводився; 3) направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.06.2024 року, за змістом якого огляд ОСОБА_1 не проводився, а виявленими ознаками алкогольного сп`яніння зазначені: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів.

Разом з тим, зі змісту дослідженого судом відеозапису, що міститься на цифровому носії інформації DVD-R диску, вбачається: заперечення ОСОБА_1 на запитання поліцейського щодо вживання ним алкогольних напоїв; адресована ОСОБА_1 пропозиція поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера та проїхати в медичний заклад для проходження такого огляду; роз`яснення поліцейським ОСОБА_1 що у разі його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому поліцейським під час спілкування з ОСОБА_1 не було повідомлено жодних ознак алкогольного сп`яніння, при виявленні яких поліцейський мав би підставу запропонувати останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, зі змісту дослідженого судом відеозапису не вбачається повідомленням поліцейським ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які б були передбачені п.3 розділу І Інструкції №1452/735 та які були зазначені в протоколі серії ААД №806605 від 27.06.2024 року, (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей ).

Таким чином, зважаючи на викладені вище обставини, які дають суду підстави для обгрунтованого сумніву на предмет наявності у ОСОБА_1 , зазначених в протоколі ознак алкогольного сп`яніння та відсутність їх повідомлення поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, про що свідчить зміст відеозапису, вимога поліцейського про проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння не може вважатися законною.

Крім того, відповідно до п.7 розділу Інструкцією №1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Судом береться до уваги, що закон пов`язує відповідальність водія за відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (ч.1ст.130КУпАП) лише за наявності ознак такого сп`яніння, що в даному випадку встановлено не було. Сама ж по собі відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за відсутності його ознак не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 та 3 ст.130 КУпАП.

Отже, за досліджених обставин в їх сукупності суд приходить до висновку про те, що пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, адресована ОСОБА_1 була оголошена поліцейським всупереч встановленій процедурі, визначеній Інструкцією №1452/735, тобто за відсутності достатніх для цього підстав та з порушенням процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння.

Одночасно з цим, додані до протоколу серія серії ААД №806605 від 27.06.2024 року направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не є належними доказами на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки зазначені документи жодним чином не можуть доводити обставини наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, повідомлення йому поліцейським зазначених ознак, яке б передувало самій пропозиції пройти такий огляд (за відсутності цього на відеозаписі події) та пропозицію пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я на виконання вимог ч.2 ст.266 КУпАП та Інструкції №1452/735.

Згідно з ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З огляду на викладене, вимога поліцейського про проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, за відсутності перед оголошенням зазначеної вимоги повідомлених останньом ознак алкогольного сп`яніння та без надання будь-яких доказів на підтвердження наявності зазначених ознак у ОСОБА_1 , є такою, що суперечить положенням ч.2 ст.266 КУпАП та приписам Інструкції №1452/735, та, як наслідок, не обумовлює покладення на ОСОБА_1 обов`язку проходження зазначеного огляду, як такого, що не відповідає встановленому порядку його проведення, а тому сама відмова від проходження такого огляду не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім цього, представник ОСОБА_1 - адвокат Родіков І.С. в судовому засіданні ствердив, що ОСОБА_1 не вручено на місці зупинки протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно пунктів 4, 5 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376 (далі за текстом - Інструкція), у разі вчинення адміністративного правопорушення особами, які досягли віку, з якого настає адміністративна відповідальність, уповноважені на те посадові особи органів поліції складають протокол про адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом згідно з технічним описом бланка протоколу про адміністративне правопорушення, на якому проставлено відповідні серію та номер.

За змістом чинного законодавства України вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення є основоположним офіційним документом, при відсутності якого, особу не може бути притягнено до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.8 розділу ІІ Інструкції, протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення є важливою гарантією того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ознайомлена зі змістом обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення та має можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Зокрема, в рішенні у справі "Ващенко проти України" Європейський суд вказав, що «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

Зі змісту рішення Європейського суду по справі «Ґалстян проти Вірменії» вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення, який містить обвинувачення та є головним доказом по справі, повинен мати відомості про точний час, коли цей документ був пред`явлений особі, яка притягається до відповідальності та чи мала вона достатній час на ознайомлення з ним.

З долучених до матеріалів справи відеозаписів вбачається, що після складання працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , останнього було ознайолмлено з його змістом, проте вручення ОСОБА_1 копії протоколу на відеозаписах не зафіксовано.

З урахуванням того, що протокол про адміністративне правопорушення є важливим доказом по справі, який по суті є обвинувальним актом, оскільки саме на його підставі здійснюється розгляд справи по суті, а в даному випадку протокол був складений з істотним порушенням вищезазначених норм чинного законодавства України, оскільки копію такого документу не було вручено водію, тому суд визнає протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №806605 неналежним та недопустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Без належного оформлення протоколу про адміністративне правопорушення неможливо здійснити повний та всебічний розгляд справи про адміністративне правопорушення і прийняти законне рішення.

Враховуючи наведене, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумним сумнівом, приходить до переконання у недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Отже, згідно з вимогами ч.2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п.43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»). Зокрема, в даному випадку можна врахувати, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Наведені обставини свідчать, що адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Згідно з ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності належних та достатніх доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП України обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин суд прийшов до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись п.п.1,7 ст.247 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених частиною другою статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд.

Суддя А.М. Бейко