ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/1320/23 Головуючий суддя І інстанції Іващенко С. О.
Провадження № 33/818/1273/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Шилова Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 травня 2023 року стосовно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 років.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 31.03.2023 року по вул. Тракторобудівників біля буд. № 6 вживав алкоголь після ДТП за його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, також водій відмовився від проходження на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП та в медичному закладі в присутності двох свідків. За що передбачена відповідальність за ч.4 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість. Вважав, що судова постанова ухвалена з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням процесуального права. Вказував, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначав, що автомобілем не керував, а лише коли прийшов на стоянку то побачив, що його автомобіль в`їхав до нежитлового приміщення. Також посилався на те, що працівники поліції не роз`яснювали йому йог права. Передбачені Конституцією України.

Поряд з цим, ОСОБА_1 просив поновити йому пропущений процесуальний строк для апеляційного оскарження судової постанови, посилаючись на те, що у нього хворів батько, який є літньою людиною та потребує догляду, а також на військовий стан у країні.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 , у порушенні правил дорожнього руху України.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколів про адміністративне правопорушення, направлення ОСОБА_1 , на огляд, пояснення свідків, рапорту працівника поліції, відеозапису.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 31.03.2023 року об 17:51 год. вживав алкоголь після ДТП з його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, також водій відмовився від проходження на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

З відомостей цього протоколу вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з його змістом, про що свідчать його власноручні підписи у відповідних графах.

Також, в матеріалах цієї справи міститься диск з відеозаписом події за участю ОСОБА_1 (арк. 3)

З відомостей цього відеозапису вбачається, що працівники поліції після того, як склали протокол, ознайомили ОСОБА_1 з його змістом та однак останній отримав його копію під розпис.

Тобто ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, а також повідомлений про те, що стосовно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 267 КУпАП, огляд на стан алкогольного сп`яніння може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані його захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не зверталися із позовом до суду в порядку КАС України на дії працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Тобто ОСОБА_1 не скористався своїм правом на оскарження дій працівників поліції під час складення ними протоколу про адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 130 КУпАП.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до відомостей рапорту працівника поліції (арк. 9) вбачається, що 31.03.2023 року о 19:50 год. екіпажем 4202 під час патрулювання Немишлянського району м. Харкова отримали виклик «Конфлікт» за адресою: пр. Тракторобудівників, 6. Прибувши за вказаною адресою виявили заявника ОСОБА_1 , який повідомив, що 31.03.2023 року о 17:45 год. здійснив зіткнення з будинком № 6 по пр. Тракторобудівників на автомобілі ВАЗ, після чого у заявника виник конфлікт з власником будинку, під час якого заявник викликав поліцію та вживав спиртні напої, а саме горілку.

Враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції щодо складення протоколу стосовно ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані у рапорті відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до відомостей відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , повідомив працівникам поліції, що вживав алкогольні напої після того, як вже закінчив керування автомобілем.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції сторона захисту не надала будь-яких фактичних відомостей щодо спростування відомостей цього відеозапису стосовно визнання ОСОБА_1 того, що він вживав алкогольні напої після того як закінчив керувати автомобілем але до приїзду працівників поліції.

Також в апеляційній скарзі, яка підписана особисто ОСОБА_1 зазначено, «…на що я їм відповів, що вжив, але за кермом авто я не знаходився..».

Отже, враховуючи такі відомості , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 після вчинення ДТП вживав алкогольні напої до прибуття працівників поліції на місце пригоди.

Поряд з цим, в матеріалах справи містяться фотокопія протоколу про адміністративне правопорушення, який був складений працівниками поліції 31.03.2023 року об 20:35 год. стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до відомостей Єдиного реєстру судових рішень, які є у вільному доступі у мережі Інтернет вбачається, що Фрунзенським районним судом м. Харкова 05 червня 2023 року було розглянуто цей протокол та встановлено, що ОСОБА_1 31.03.2023 року о 17:51 год. у м. Харкові по пр-ту Тракторобудівників поблизу буд. 6, керував автомобілем «ВАЗ 2108», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності, та здійснив наїзд на будинок № 6 по пр-ту Тракторобудівників. При ДТП пошкодив вказаний будинок, а саме: пробив утеплення фасаду, автомобіль зазнав збитків. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася у зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_1 вимог п. 10.9 ПДР України.

Тобто цією постановою встановлено, що 31.03.2023 року об 17:51 год. саме ОСОБА_1 керував автомобілем, тобто був у якості водія.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомив, що йому відомо про існування постанови судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 червня 2023 року та він її не оскаржував, тобто вона набрала законної сили.

Отже постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 червня 2023 року встановлено, що ОСОБА_1 керував автомобілем 31.03.2023 року об 17:51 год., тобто саме в той час, який зафіксований в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи такі відомості, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем є необґрунтованими та розцінюються як обраний спосіб захисту для уникнення ним відповідальності.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо порушення ОСОБА_1 ПДР України, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.4 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

Крім того, в матеріалах справи міститься фотокопія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (арк. 39) з відомостей якої вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи.

Відповідно до вимог ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи звільняються, в тому числі, особи з інвалідністю першої та другої групи.

Враховуючи вимоги цього Закону, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність зміни оскаржуваної постанови, виключивши з її мотивувальної та резолютивної частин висновки та рішення про стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

Отже суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами, а тому такий висновок та рішення суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 травня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 травня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 130 КУпАП змінити, виключивши з мотивувальної та резолютивної її частин висновки та рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судового збору.

В решті постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков