Справа № 314/3637/24
Провадження № 3/314/1882/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2024 року м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Кіяшко В.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 від 23.12.2005 виданий Вільнянським РВ УМВС в Запорізькій області, інші відомості суду не відомі,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,

встановив:

10.08.2024 року о 11-10 год., по АДРЕСА_2 , що є громадським місцем ОСОБА_1 вчив конфлікт відносно громадянки ОСОБА_2 під час якого голосно ображав її нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок і тим самим вчинив дрібне хуліганство.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , до суду не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, своїх заяв та клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі тих доказів, які містяться в матеріалах справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість бути присутнім в судовому засіданні, оскільки був обізнаний про складання працівниками поліції відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, йому були роз`ясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, було повідомлено про розгляд справи у Вільнянському районному суді Запорізької області, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі тих доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, які долучені до протоколу, приходить висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 173 КУпАП, дрібне хуліганство.

Так, його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, підтверджена дослідженими судом доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ№ 001495 від 10.08.2024 року;

- рапортом про реєстрацію порушення;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 ;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 .

З урахуванням досліджених доказів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 виний у скоєному правопорушенні.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, оцінка доказів по адміністративній справі ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Оскільки адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суддя вважає, що у даному випадку до ОСОБА_1 можливо не застосовувати будь-яке адміністративне стягнення. Факт критичної оцінки особою своїх дій, з урахуванням фактичних обставин правопорушення, які не мають тяжких наслідків та більше нагадують звичайне людське непорозуміння, без культурного відношення один до одного, відсутність заподіяної матеріальної шкоди, а також враховуючи визнання вини останньою у скоєному правопорушенні, надають право судді на звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 33, 34, 35, ст. 173, 284 КУпАП, суд,

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю правопорушення звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

На постанову протягом 10 днів з дня її винесення сторони можуть подати апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд 3aпopізької області.

Суддя В.О.Кіяшко

13.09.2024