Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7562/24 Головуючий у 1-й інст. Болейко А. П.
Номер провадження №33/4805/946/24
Категорія ст.124, 122-4 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 23 травня 2024 року, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП

встановив:

Постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 23 травня 2024 року об`єднано в одне провадження справи №295/7562/24 та №295/7565/24 відносно ОСОБА_1 за статтями 122-4,124 КУпАП та присвоєно номер справи №295/7562/24.

ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3 400 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 27.04.2024 о 08 год 30 хв у м Чернівці на перехресті вул Головна та Шолом Алейхема, керуючи транспортним засобом Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був уважним, не обрав безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом Skoda, реєстраційний номер НОМЕР_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Крім того, ОСОБА_1 27.04.2024 о 08 год 30 хв у м Чернівці на перехресті вул Головна та Шолом Алейхема, керуючи транспортним засобом Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з транспортним засобом Skoda, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та залишив місце ДТП, до якої причетний.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП та провадження у цій частині закрити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він дійсно в суді першої інстанції визнав свою вину, але лише в частині здійснення ДТП. Про факт дорожньої пригоди йому стало відомо від працівників поліції, коли він повернувся у м. Житомир. Він не відчув удару та не почув будь-яких звуків, а тому продовжив рух. Тобто він поїхав з місця ДТП, не розуміючи, що став її учасником. Після повідомлення про даний факт, він відразу прибув у поліцію і не намагався скрити факти (докази) адміністративного правопорушення. Вказав, що його поведінка не була спрямована на уникнення відповідальності за вчинення ДТП, а була викликана об`єктивними на те причинами, зокрема, автобус «Volvo», яким він керував, є великогабаритним транспортним засобом, а в самому салоні автобуса було гучно, оскільки відбувалась екскурсія по місту у супроводі гіда, тому, на думку апелянта, його дії не можуть бути кваліфіковані як умисне, протиправне залишення місця ДТП в розумінні ст.122-4 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення в межах апеляційного оскарження, вислухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується достатніми доказами, які б в сукупності дозволяли встановити обставини, які підлягають доказуванню у справі.

Зокрема, як на докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованих йому правопорушень, суд першої інстанції послався на: протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД № 745974 від 09.05.2024 та серії ААД № 745975 від 09.05.2024 (а.с.1,18); схему місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27.04.2024 (а.с.5,25); письмові пояснення ОСОБА_1 від 09.05.2024 (а.с.12); рапорт від 27.04.2024 (а.с.2); пояснення ОСОБА_3 від 27.04.2024 (а.с.4); фотофіксацію (а.с.7,8,28,29).

Разом з тим, вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, передбаченого ст.122-4 КУпАП, виходячи із наступного.

Згідно із ст.122-4 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до 2.10 а) ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №745975 від 09.05.2024, вбачається, що 27.04.2024 о 08 год 30 хв ОСОБА_1 , у м Чернівці на перехресті вул Головна та Шолом Алейхема, керуючи транспортним засобом Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з транспортним засобом Skoda, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та залишив місце ДТП, до якої причетний (а.с.18).

Водію ОСОБА_1 інкриміновано порушення ним пункту 2.10 а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена за ст.122-4 КУпАП.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 від 09.05.2024, він, рухаючись на транспортному засобі автобус в м. Чернівці, робив екскурсію по місту, після закінчення якої повернувся до м. Житомира. В подальшому його керівнику подзвонили працівники поліції та повідомили про ДТП в м. Чернівці. Після цього він підійшов до автобуса Volvo та виявив на крилі (на резиновій накладці) маленьку полосу. Якщо б він побачив, що зачепив автомобіль, то б зупинився та чекав поліцію. Коли подзвонили працівники поліції, він відразу прийшов до відділку в м. Житомирі. Через габарити автобуса він не відчув дотику резинової накладки до автомобіля Skoda (а.с.12).

З пояснень потерпілого ОСОБА_3 , які ним були надані на місці ДТП, вбачається, що 27.04.2024 близько 08 год 30 хв за адресою м. Чернівці на перехресті вулиць Головна, Шкільна, Шолом Алейхема, він керував транспортним засобом Skoda, державний номерний знак НОМЕР_2 . Рухаючись в напрямку вул. Шкільна, транспортний засіб автобус, державний номерний знак НОМЕР_1 , без покажчика повороту повертаючи з вул. Головна в напрямок вул. Шолом Алейхема здійснив зіткнення з його транспортним засобом, пошкодивши праву частину його переднього бампера. Водій автобуса не зупинившись, залишив місце події, рухаючись в напрямку вул. Гагаріна (а.с.4)

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у залишені місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні (формальний склад), а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що він не усвідомлював свою причетність до дорожньої пригоди, оскільки об`єктивно не мав можливості відчути доторкання керованого ним автобуса до меншого за габаритами автомобіля, виключає наявність умислу в його діях як водія і не може розцінюватись як свідоме залишення місця дорожньої пригоди.

Пояснення ОСОБА_1 узгоджуються з поясненнями потерпілого ОСОБА_3 , який підтвердив, що водій після ДТП водій автобуса не зупинився, а продовжив свій рух далі. Така поведінка ОСОБА_1 може свідчити про те, що він не відчув дотику керованого ним автобуса з іншим легковим автомобілем, зачепивши його.

Про участь у ДТП водій ОСОБА_1 дізнався через деякий час, коли його розшукали працівники поліції для дачі пояснення та складання протоколу.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про те, що він не мав жодного наміру приховати факт вчинення правопорушення та залишити місце дорожньо-транспортної пригоди, оскільки навіть не усвідомлював того, що вчинив ДТП, матеріалами справи не спростовуються. Інші докази, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява №39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 умисно залишив місце ДТП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.122-4 КУПАП відносно нього слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, слід вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за встановлених судом першої інстанції обставин, з накладенням на нього стягнення в межах санкції цієї статті, з урахуванням положень ст.33 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає - 850, 00 гривень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 23 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3 400 грн, - скасувати.

Провадження у справі у цій частині закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП України.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич