ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/1220/24

3/609/620/2024

07 жовтня 2024 року суддя Шумського районного суду Тернопільської області Харлан М.В., розглянувши матеріали, які надійшли із СПД №2 (м. Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , пенсіонера

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 163640 від 14 вересня 2024 року, вбачається, що 13 вересня 2024 року близько 19 год. 00 хв. за місцем спільного проживання гр. ОСОБА_1 вчинив психологічне домашнє насильство відносно доньки ОСОБА_2 , що виразилось в образах нецензурними словами, погрозах, психологічному тиску, що могло заподіяти шкоду психічному здоров`ю потерпілої.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні 30 вересня 2024 року ОСОБА_1 свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнав.

Вказав, що в ході суперечки, яка виникла між ним та його донькою ОСОБА_2 , остання ображала його нецензурними словами, погрожувала фізичною розправою, говорила, що задушить, а тому він викликав працівників поліції.

В судове засідання, яке відбулось 07 жовтня 2024 року ОСОБА_1 не з`явився, представив суду заяву, згідно якої просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, покази надані ним в попередньому судовому засіданні підтримав повністю.

З метою всебічного розгляду справи в судове засідання 07 жовтня 2024 року викликалась потерпіла ОСОБА_2 , яка пояснила, що батько ОСОБА_1 являється тираном в сім`ї. Того дня між нею та батьком виник сімейний конфлікт, оскільки останній без узгодження з нею виписав її з будинку разом з трьома малолітніми дітьми. За цією адресою було зареєстроване її постійне місце проживання і вона отримувала соціальну допомогу по народженню дитини та як багатодітна мати. Під час цієї сварки батько виражався в її адресу грубими та образливими словами, погрожував нанести тілесні ушкодження.

Окрім того, батько сам викликав працівників поліції, оскільки не хотів, щоб вона з чоловіком повертались додому та захистила матір. Самі вони ніколи не викликала працівників поліції, оскільки боялись батька.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні суду показала, що вона є дружиною ОСОБА_1 . Так, останній постійно тероризує усю родину, зокрема, безпричинно виписав з будинку доньку ОСОБА_2 та трьох її дітей.

Вважає, що її чоловік не має права так чинити, оскільки вищевказаний будинок вони будували разом.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 вказаного закону визначено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 17 ч. 1 ст. 1 вказаного закону визначено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 163640 від 14 вересня 2024 року, письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 14 вересня 2024 року, показами потерпілої та свідка наданими в судовому засіданні.

За даних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, характеризуючі дані, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, а тому, суд приходить до переконання, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією статті, за якою він притягується до відповідальності.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись ст. 33, 40-1, ч.1 ст.173-2, ст. 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 (сто сімдесят) гривень в дохід держави.

У разі несплати штрафу протягом 15 днів на підставі ч.2 ст. 308 КУпАП стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок в дохід держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду або через Шумський районний суд Тернопільської області на протязі 10 діб з дня винесення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці з дня її винесення.

Суддя: М. В. Харлан