ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2204/24 Справа № 201/2704/24 Суддя у 1-й інстанції - Мельниченко С. П. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року в справі про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,

за участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 .

В С Т А Н О В И В:

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 51,00 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 21.02.2024, близько 21 години 10 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 біля гаражу НОМЕР_1, виражався нецензурною лайкою в бік гр. ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян, відповідальність за що передбачена ст. 173 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Зазначив, що суд розглянув справу за його відсутності, судових повісток він не отримував. Про наявність вказаної постанови йому стало відомо 14.08.2024 року. Просив визнати причини пропуску строку поважними.

Вважає постанову суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що не був повідомлений про час та місце розгляду справи, судових повісток не отримував. Суд розглянув справу за його відсутності, чим порушив його право на захист.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримав доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, наполягав на її задоволені.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції враховує, що судовий розгляд проведено без участі апелянта, а копію постанови ним отримано за межами строку апеляційного оскарження, а тому з метою забезпечення стороні захисту доступу до правосуддя вважає за можливе строк апеляційного оскарження поновити.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, суд апеляційної інстанції зважає на те, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Проте, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані не в повному обсязі.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ст. 173 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин провадження у справах про адміністративні правопорушення. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Диспозицією ст. 173 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, а саме за нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок, і прагне цього.

Суд першої інстанції у мотивувальній частині постанови послався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №990991 від 21.02.2024 року, поясненнями ОСОБА_2 , заявою ОСОБА_2 , рапортом співробітника поліції від 21.02.2024 року.

З даними висновками суду не можна погодитись, оскільки наявні у справі докази не свідчать поза розумним сумнівом про вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 21.02.2024 року, близько 21 години 10 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 біля гаражу № НОМЕР_1 , виражався нецензурною лайкою в бік гр. ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, об`єктивних доказів того, що ОСОБА_1 дійсно вчинив дане правопорушення, матеріали справи не містять, зокрема в протоколі не зазначені свідки правопорушення, до нього не долучені матеріали аудіо- та/або відеофіксації тощо, а доданий рапорт поліцейського взводу 1 роти 3 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , не може буди єдиним доказом факту правопорушення.

Крім того, вказаний рапорт не містить відомостей про нецензурну лайку та образи у бік оператора, оскільки у ньому наявне лише загальне формулювання - "...заявник повідомив, що сусід по гаражу вчиняє хуліганські дій, а саме ображає його нецензурною лайкою", тобто викладена особиста суб`єктивна оцінка дій ОСОБА_1 особою, що склала вказаний рапорт.

Що стосується показань свідка ОСОБА_2 , то вони виходять від сусіда ОСОБА_1 по гаражному кооперативу, зводяться до негативної характеристики останнього з його боку та не містять будь-яких відомостей про інкриміноване йому адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що з матеріалів справи неможливо встановити дійсний зміст спілкування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та оцінити його у контексті наявності у діях апелянта ознак хуліганства, а відтак обвинувачення не може вважатись доведеним.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Працівниками поліції чи уповноваженими особами не було допитано інших свідків події, ніж сусід ОСОБА_1 , які не були очевидцями вчинення правопорушення, не були встановлені і опитані особи, спокій яких було порушено, не були відібрані пояснення самого ОСОБА_1 , у зв`язку чим у суду були об`єктивно відсутні дані для надання належної правової оцінки діям особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Крім того, зі змісту складеного протоколу про адміністративне правопорушення неможливо встановити, чи відбувались події дійсно у громадському місці, чи був порушений спокій інших осіб, а формальне зазначення об`єктивної сторони, не дає суду беззаперечних підстав вважати, що ОСОБА_1 своїми діями порушив спокій громадян, громадський порядок, образливо поводився.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі і на закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, не підтверджена поза розумним сумнівом допустимими та достовірними доказами.

Відтак вважаю за необхідне постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 247, 268, 285, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року, - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, - скасувати.

Постановити нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події і складу в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко