Провадження № 3/127/6472/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Король О.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає за адресою : АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №383356 від 01.08.2024 року, того ж дня о 23 год. 02 хв. в м. Вінниці, по вул. Костя Широцького, 110 водій ОСОБА_1 керував ТЗ Toyota Corolla днз. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме : запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки при безперервній фіксації на портативні відеореєстратори 473703, 467748.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та суду пояснив, що 01.08.2024 р. о 23 год. 02 хв. в м. Вінниці, по вул. К.Широцького автомобілем Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не керував. Знаходився в салоні автомобіля, а перед цим голосно слухав музику. До нього сусідами було викликано поліцію за порушення тиші у вечірній час. Поліцейськими за порушення тиші було накладено штраф.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про недоведеність керування ним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

З відеозапису встановлено, що 23.11.2024 р. о 23 год. 02 хв. ОСОБА_1 поліцейським УПП у Вінницькій області притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 182 КУпАП «Порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях».

В цей час 23.11.2024 р. о 23 год. 02 хв. на відеозаписі відсутні обставини керування ОСОБА_1 автомобілем Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Так, ОСОБА_1 знаходився в салоні автомобіля, який не рухався. Поліцейський автомобіль під`їхав до автомобіля, в якому знаходився ОСОБА_1 , на виклик когось із сусідів поблизу адреси : м. Вінниця, вул. К.Широцького, 110, якому в пізній час заважала голосна музика. Недодержання тиші не є порушенням Правил дорожнього руху. Проте некоректним є рапорт поліцейського від 01.08.2024 р. про те, що 23.02.2024 р. о 23 год. 02 хв. за порушення ПДР було зупинено транспортний засіб Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_1 , адже з відеозапису достеменно встановлено, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував в той час, коли до нього підійшли працівники поліції.

З відеозапису судом встановлено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП працівники поліції перепитували один одного коли було керування і відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і врешті-решт вирішили поставити час накладення адміністративного стягнення за ст. 182 КУпАП, тобто о 23 год. 02 хв.

Але на відеозаписі о 23 год. 11 хв. після притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 182 КУпАП поліцейський звертається до ОСОБА_1 «Добре, не порушуйте, будь ласка» і поліцейські залишили місце події.

Разом з тим, відеозапис з нагрудних камер поліцейських не має доказової сили в справі, тому що переривається.

Якщо із відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.І ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом диспозиції вказаної статті суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Згідно з п. 1.5 ПДР України водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року (із змінами) керування транспортним засобом належить розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У абзаці четвертому пункту 27 Постанови № 14 Пленуму ВСУ роз`яснив, що для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Положеннями ч. 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

ОСОБА_1 стверджує про те, що 01.08.2024 року о 23 год. 02 хв. не кервав автомобілем. Коли під`їхали працівники поліції знаходився в автомобілі та слухав музику. В матеріалах справи відсутні докази керування автомобілем ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

За змістом ст. 252 КУпАП суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 7 розділу II Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів Інструкції №1452/735 від 09.11.2015р. визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі заклад охорони здоров`я).

Пунктом 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103 визначено, що водій транспортного засобу, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ч.3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналіз вищевказаного законодавства, свідчить про те, що проходження огляду водієм у медичному закладі за відповідним направленням працівника поліції відбувається виключно у двох випадках : 1) відмова водія пройти огляд на місці зупинки; 2) незгода водія із результатами огляду проведеними працівниками поліції на місці зупинки.

Проте ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, тому що автомобілем не керував.

В протоколі не зазначені, які саме відеофайли додані до протоколу, не вказані їх номери, а в графі «свідки чи потерпілі» вказано «портативний відеореєстратор 473703, портативний відеореєстратор 467748».

Уповноважені особи на складання протоколу зобов`язані збирати докази, при виявленні адміністративного правопорушення поліцейські мають можливість здійснити фіксування правопорушення та збір доказів відповідно до ст. 251 КУпАП.

Згідно із цією статтею протокол про адміністративне правопорушення складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи.

Тобто, предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи, в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 20.05.2020 року у справі №524/5741/16 «Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, відповідачем не надано.

Таким чином, суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП, у зв`язку із відсутністю належних доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові від 26.07.2016 серії ДР №119112».

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (постанова Верховного суду від 08.07.2020 року у справі№463/1352/16-а).

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyevay Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Кагеlіпу Russia» заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого звинувачено у вчинені адміністративного правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановления справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу адміністративного правопорушника, що є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Враховуючи те, що у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає за адресою : АДРЕСА_1 , закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя