запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/555/24Головуючий у 1-й інстанції Пивоварова Ю.О.
Єдиний унікальний №331/2179/24Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ст.173-4 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 , захисника Піскарьова А.О., потерпілої ОСОБА_2 , представника потерпілої ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Піскарьова Артема Олександровича на постанову судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 24 травня 2024 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає у АДРЕСА_1 ),

за ч.1 ст.173-4 КУпАП закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду в період часу з листопаду 2023 року до 28 січня 2024 року, ОСОБА_1 , займаючи посаду тренера викладача у Комунальному закладі «Оріхівська дитячо-юнацька спортивна школа» Оріхівської міської ради, знаходячись у приміщенні ФСТ «Динамо» за адресою: м.Запоріжжя, вул.Гоголя, 81, вчиняла булінг (цькування) психологічного характеру, а саме: систематично ображала вихованку КЗ «Оріхівська ДЮСШ» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим могла спричинити шкоду психічному здоров`ю.

Суддя на підставі п.7 ст.247 КУпАП закрила провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи передбаченого ст.38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

На вказану постанову суду захисник Піскарьов А.О. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивував тим, що відсутня сама подія скоєння ОСОБА_1 цькування психологічного характеру, а саме систематичних образ ОСОБА_4 , чим могла бути спричинена шкода психічному здоров`ю, жодних допустимих доказів здійснення словесних образ або фізичного насильства ОСОБА_1 щодо ОСОБА_4 до суду надано не було.

Крім того у справі відсутній склад правопорушення, а саме: систематичні цькування психологічного характеру здійсненні ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_4 , чим могла бути спричинена шкода психічному здоров`ю. Захисник наголошує на тому, що з 09.11.2023 ОСОБА_4 не є вихованкою КЗ «Оріхівська ДЮСШ», а є вихованкою Фізкультурно-спортивного товариства «Динамо», однак діяльність ФСТ «Динамо», як і будь-які порушення, у разі їх наявності на його території не підпадають під дію Закону України «Про освіту» та ч.1 ст.173-4 КУпАП, оскільки ФСТ «Динамо» не є ДЮСШ. Діяльність ФСТ «Динамо» підпадає під дію Законів України «Про фізичну культуру і спорт» та «Про об`єднання громадян», оскільки ФСТ «Динамо» є громадською організацією, а тому притягнення до відповідальності не учасників освітнього процесу порушує саме сферу застосування законів та норм про визначення булінгу.

Заслухавши ОСОБА_1 , захисника Піскарьова А.О., які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; потерпілу ОСОБА_2 , представника потерпілої ОСОБА_3 , які заперечили проти скарги; перевіривши матеріали справи; суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону в повній мірі дотримався, повно встановив обставини по справі по наявних в матеріалах справи доказах, яким надана належна оцінка, та прийняв вірне рішення про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.173-4 КУпАП та закрив провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, з огляду на наступне.

Так, ч.1 ст.173-4 КУпАП передбачає адміністративне правопорушення, яке полягає у булінгу (цькуванні), тобто діянні учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п.3-1 ч.1 ст.1 Закону України "Про освіту" від 05.09.2017 №2145-VIII булінг (цькування) діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була задіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Протиправні дії ОСОБА_1 полягають в тому, що остання займаючи посаду тренера викладача у Комунальному закладі «Оріхівська дитячо-юнацька спортивна школа» Оріхівської міської ради, знаходячись у приміщенні ФСТ «Динамо» за адресою: м.Запоріжжя, вул.Гоголя, 81, вчиняла булінг (цькування) психологічного характеру, а саме: систематично ображала вихованку КЗ «Оріхівська ДЮСШ» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим принижувала її честь та гідність та вчиняла психологічне насилля над неповнолітньою, та своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-4 КУпАП.

Як вбачається із матеріалів справи, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення від 27.03.2024 року серії ВАВ №907147 та визнаних судом доведеними, підтверджується: рапортом старшого чергового Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області № 3122 від 12.02.2024; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.02.2024; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 12.02.2024; письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 22.02.2024; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 25.03.2024; копією паспорту ОСОБА_1 ; письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 12.03.2024; копією листа ОСОБА_2 від 29.01.2024; копією листа ОСОБА_2 від 13.02.2024; копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 ; показаннями наданими у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_4 , законного представника потерпілої ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_5 .

Суд першої інстанції при дослідженні наведених доказів, надав їм належну та мотивовану оцінку в їх сукупності та прийшов до обґрунтованого висновку, про те що факт булінгу з боку вчителя ОСОБА_1 щодо учениці ОСОБА_4 мав місце.

З вказаним висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Твердження апелянта щодо відсутності факту системних протиправних дій ОСОБА_1 щодо цькування потерпілої, спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами адміністративного правопорушення, дослідженими доказами, які було долучено до протоколу та надано сторонами провадження в ході судового розгляду.

Посилання ініціатора скарги на те, що визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення з одночасним закриттям провадження за строками є взамовиключеними рішеннями і прийняття судом такого рішення свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки згідно ст.284 КУпАП наявність або відсутність вини в діях особи встановлюється під час прийняття рішення про накладення адміністративного стягнення, а не під час закриття справи за закінченням строків накладення стягнення, апеляційний суд відхиляє як такі, що суперечать закону.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку встановлення винності особи у вчиненні адміністративного правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні такого правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.274 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення (правова позиція Верховного Суду в постановах від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16 та від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18).

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що встановивши у ч.2 ст. 283 КУпАП вимоги до змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення, законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, із чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог ч.2 ст. 283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов.

Із урахуванням наведеного та враховуючи відповідні положення ЦПК України, ГПК України та КАС України щодо обов`язковості висновків суду у справі про адміністративне правопорушення при розгляді цивільного чи адміністративного позову в частині висновків про те, чи мали місце певні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою, виходячи із принципів верховенства права та однієї із засад судочинства, передбаченої п.2 ч.1 ст.129 Конституції України, якою є забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про те, що встановлення вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.

Отже, аналіз положень ст.38 та п.7 ч.1 ст.247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана обставина не є реабілітуючою особу підставою.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що указує на необхідність визнання вини.

Отже, під час апеляційного перегляду в межах апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Піскарьова А.О. не встановлено фактичних та правових підстав, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки матеріали справи не містять будь-яких об`єктивних відомостей, а апелянтами їх не надано для обґрунтування своїх доводів. Поряд з цим, порушень норм КУпАП під час складання протоколу або в суді, які обумовлюють скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Між тим, Конвенція про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р.) проголошує, що жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист законом від такого втручання або посягання (стаття 16).

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р. № 2402-IIІ, кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-4 КУпАП, та відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження у справі було закрито у зв`язку зі спливом процесуальних строків, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП, а тому їх посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Піскарьова Артема Олександровича залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 24 травня 2024 року в цій справі стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 331/2179/24