ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/2953/24 Головуючий суддя І інстанції Пашнєв В. Г.
Провадження № 33/818/1246/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 10 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 ( сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60коп на користь держави.

Постановою встановлено, що 21.05.2024 року об 23:36 годині в м. Харкові, за адресою: вул. Залютинська, 6 ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки Ford Foсus, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 6820 тест 1708, що зафіксовано відео фіксацією. Результат огляду 1,25 проміле.

ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, 22.05.2024 об 00:15 годині в м. Харкові, за адресою: вул. Золочівська, 8-А ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки Ford Foсus, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД у лікаря-нарколога відмовилася, порушивши тим самим вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, що зафіксовано на відео фіксацію.

ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 10.07.2024 року.

Свої апеляційні вимоги особа, яка притягається до адміністративної відповідальності обґрунтовувла тим, що судом першої інстанції не з`ясовані усіх обставин, які підлягають з`ясуванню та не надана їм належна оцінка. Зокрема, щодо події від 21.05.2024 року апелянт посилається на те, що після проведення огляду на стан сп`яніння водій з результатом проведеного огляду не погодилась, а працівники поліції всупереч вимогам чинного законодавства не запропонували їй пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я. Разом з тим працівники поліції не відсторонили її від керування що суперечить вимогам ст. 266 КУпАП. Крім того ані працівники поліції ані суд першої інстанції не звернули увагу на твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про її перебування під дією медичних препаратів, які застосовуються для введення особи в стан наркозу, а також судом першої інстанції не була проведена токсикологічна експертиза щодо змісту речовин у повітрі яке видихається.

Щодо події правопорушення від 22.05.2024 апелянт зазначає, що працівниками поліції не долучено до матеріалів справи направлення на проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також не відсторонено від керування транспортним засобом, що, на думку сторони захисту, є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

У зв`язку з чим, ОСОБА_1 просила постанову суду першої інстанції скасувати та закрити адміністративне провадження за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Крім того, у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить призначити токсикологічну експертизу щодо можливої наявності парів алкоголю у повітрі, що видихається в наслідок застосування препаратів для введення особи в стан наркозу.

Таке клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до відомостей відеозапису події від 21.05.2024 року де під час спілкування водій ОСОБА_1 повідомила працівників поліції про те, що вживала алкоголь в кількості одного бокалу вина та у нетверезому стані сіла за кермо автомобілю на прохання знайомої дружини діючого військовослужбовця.

З відомості виписки із медичної картки стаціонарного хворого №240, що відносно ОСОБА_1 проведено лікування 19.05.2024 року, без ускладнень. Особа яка притягається до адміністративної відповідальності була виписана 21.05.2024 року. Результатом лікування задоволена, претензій не має.

Крім того належить зазначити, що медичні засоби та препарати, які застосовуються для введення людини в стан наркозу мають пряму заборону для керування транспортними засобами оскільки безпосередньо впливають на свідомість організму людини та призначаються для суттєвого зменшення больового відчуття людини до якої вони застосовуються, а отже і впливають на час та швидкість реакції.

Більш того, з відомостей відеозапису вбачається, що з результатом проведеного огляду, який становив 1.25 проміле особа, яка притягається до адміністративної відповідальності погодилась, про проведення медичного огляду клопотань не заявляла та наполягала на складанні матеріалів про адміністративного правопорушення за наслідком проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки її транспортного засобу.

За таких обставин проведення токсикологічної експертизи є процесуально невиправданим та призведе до порушення процесуальних та розумних строків, визначених ст. 294 КУпАП, а тому у клопотанні ОСОБА_1 про проведення токсикологічної експертизи належить відмовити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала подану апеляційну скаргу та наполягала на її задоволенні. Надала аналогічні зазначеним в апеляційній скарзі пояснення. Однак, у своїх поясненнях суду апеляційної інстанції зазначила, що відмовилась від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з тієї причини, що відносно неї незадовго до цієї (другої) події вона пройшла огляд на стан сп`яніння, результат якого склав 1, 25 проміле.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Натомість, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджуються наявними у справі відомостями, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 224370 від 21.05.2024 року, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 21.05.2024 року об 23:36 годині в м. Харкові, за адресою: вул. Залютинська, 6 транспортним засобом марки Ford Foсus, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням газоаналізатора Drager Alcotest 6820 тест 1708, що зафіксовано відео фіксацією. Результат огляду 1,25 проміле. (а.с. 1). Відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 643518 від 22.05.2024 року, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 22.05.2024 об 00:15 годині в м. Харкові, за адресою: вул. Золочівська, 8-А ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки Ford Foсus, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД у лікаря-нарколога відмовився, порушивши тим самим вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, що зафіксовано на відео фіксацію (а.с. 11).

В протоколах про адміністративне правопорушення серії в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «власний підпис», що свідчить про те, що ОСОБА_1 було ознайомлено із змістом вказаних протоколів, будь яких пояснень, скарг чи клопотань особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не надала.

Відповідно до відомостей довідки УПП в Харківській області, згідно яких ОСОБА_1 отримала посвідчення водія НОМЕР_2 від 29.07.2019 (а.с.3);

Відомостями направлення на огляд особи з метою виявлення стану сп`яніння від 21.05.2024 року встановлено, що медичний огляд ОСОБА_1 не проводився.

Відомостями направлення на огляд особи з метою виявлення стану сп`яніння від 22.05.2024 року встановлено, що медичний огляд ОСОБА_1 не проводився у зв`язку із відмовою водія.

Згідно відомостей роздруківки газоаналізатору (тест 1708) результат проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу склав 1.25 проміле. З результатом ОСОБА_1 погодилась про що свідчить її підпис.

Відповідно до відомостей акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 погодилась з результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Який склав 1.25 проміле засвідчивши це власним підписом.

Згідно відомостей рапорту працівника поліції ОСОБА_2 21.05.2024 приблизно о 21 год. 36 хв по вул. Золютинська згідно вимог ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , у якої були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук.

Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою засобів вимірювальної техніки. Результат склав 1.25 проміле. Водія було відсторонено від керування, автомобіль залишено на місці зупинки без порушення правил дорожнього руху (а.с. 7).

Згідно відомостей рапорту працівника поліції ОСОБА_3 22.05.2024 року під час несення служби по вул. Залютинській згідно ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . В ході спілкування у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Водій відмовилась проходити огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки її транспортного засобу так і в закладі охорони здоров`я. Відносно водія було складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було відсторонено від керування, автомобіль залишено на місці зупинки без порушення правил дорожнього руху.

Відомостями відеозапису обставин правопорушення, доданих до протоколу ААД№224370 зафіксовано порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» ПДР. Так в ході спілкування із працівниками поліції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повідомила, що виїхала з смт. Високий та під час руху в`їхала в яму, що спричинило поломку автомобіля тим самим підтвердивши, що саме вона ОСОБА_1 керувала автомобілем.

Під час спілкування із водієм працівниками поліції у ОСОБА_1 було виявлено ознаку алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота. З цього приводу водій зазначила, що вживала алкогольні напої, а саме один бокал вина (export-4nceo 04 хв -05 хв.). З результатом огляду за допомогою газоаналізатора, який склав 1.25 проміле погодилась.

Відомостями відеозапису обставин правопорушення, доданих до протоколу ААД№643518 встановлено 22.05.2024 року рухаючись на автомобілі в комендантську годину ОСОБА_1 була зупинена працівниками поліції. Під час спілкування із водієм працівниками поліції було виявлено ознаку алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, а також встановлено, що ОСОБА_1 , не виконавши вимоги поліцейського та будучи відстороненою від керування транспортним засобом у зв`язку із складання відносно неї протоколу про адміністративну відповідальність за порушення п. 2.9 «а» ПДР продовжила керувати транспортним засобом та була зупинена відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». На вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовилась в категоричній формі, зазначивши, що відносно неї тільки що було складено протокол про адміністративне правопорушення і проведення повторного огляду на стан сп`яніння не є виправданим. У зв`язку з чим відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративну відповідальність. Водія було ознайомлено із протоколом, а також роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та було відсторонено від керування. Крім того, водій скористалася своїм правом та отримала юридичну консультацію за телефоном в межах поставлених нею питань.

При цьому, апеляційний суд встановив, що протоколи про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 не скористалась процесуальною можливістю та не зверталась із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі (ст. 267 КУпАП). Також стороною захисту не надано відомостей про те, що остання зверталась до суду в порядку, передбаченому ст. 5, 20, 286 КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою. Матеріали справи не містять відповідних відомостей що обумовлюють не винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів в цій частині.

Разом з цим суд апеляційної інстанції вважає належним зазначити, що приписи статей 130 та 266 КУпАП в їх невід`ємному взаємозв`язку встановлюють відповідальність за керування транспортними засобами в стані сп`яніння або під впливом засобів, які знижують швидкість реакції, а також за відмову від проходження огляду яка настає у випадку відмови водія від будь-якого, визначеного законом порядку, та запропонованого (в разі наявності підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням проведення його порядку. Відомостей про порушення проведення порядку огляду на стан сп`яніння матеріали справи не містять. Не надані таких відомостей і суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків або зафіксованому технічними пристроями відеозапису, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Приписами абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду в їх релевантному зв`язку із вимогами ч.1 ст. 130 КУпАП в редакції, чинній на момент скоєння правопорушення, встановлено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.

Правопорушення вважається закінченим з моменту відмови водія транспортного засобу від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин та/або з моменту фіксування наявності стану сп`яніння у якому особа, стосовно якої здійснюється правова процедура, керувала транспортним засобом. А тому, у працівників поліції виникають законні підстави для складання матеріалів про адміністративну відповідальність з моменту фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в порядку встановленому законом незалежно від причин надання водієм такої відмови, а також з моменту фіксування стану сп`яніння водія, який керував транспортним засобом.

За таких обставин, наявність неспростованих відомостей протоколу ААД№224370 від 21.05.2024 та протоколу ААД№643518 від 22.05.2024, а також долучених до них доказів, поза розумним сумнівом, дають підстави вважати сторонньому спостерігачу, що ОСОБА_1 порушила пункт 2.9 «а» та пункт 2.5 Правил дорожнього руху.

Доводи апелянта про те, що вона заперечувала проти результатів огляду, проведеного за допомогою газоаналізатора є безпідставними та спростовуються відомостями матеріалів справи.

Згідно відомостей роздруківки результату огляду, який склав 1.25 проміле (а.с.5) ОСОБА_1 була ознайомлена із результатом проведеного огляду та відповідно до відомостей акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 6) з цим результатом погодилась про що свідчить її власний підпис у графі акту «з результатом згоден». Зазначене також підтверджується відомостями відеозапису.

Доводи сторони захисту щодо того, що водія не було відсторонено від керування є безпідставними та не узгоджуються з відомостями матеріалів справи.

Зокрема, з відомостей рапортів працівників поліції (а.с.7, 16) вбачається, що транспортний засіб був залишений на місці зупинки без порушень правил дорожнього руху, а водія було відсторонено від керування транспортними засобами.

Крім того відомостями відтворених відеозаписів встановлено, що після складання протоколів про адміністративну відповідальність працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 , про те що їй заборонено керувати транспортним засобом. Для подальшого руху їй необхідно дочекатись тверезого водія або їхати додому попуткою.

Доводи сторони захисту про те, що під час складання працівниками поліції матеріалів про адміністративне правопорушення водія ОСОБА_1 не було забезпечено захисником, що порушило її право на захист є безпідставним з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Реалізація превентивної функції права на захист, яка спрямована на попередження можливих порушень чи незаконних обмежень прав і свобод людини і громадянина з боку органів державної влади, щодо наявності якої зазначає Конституційний Суд України у рішенні від 30.09.2009 року, з огляду на певні приписи чинного законодавства щодо проведення медичного огляду на стан сп`яніння не може бути абсолютною у демократичній державі оскільки, відповідно до імперативних вимог ч. 4 ст 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. .

Натомість вимога, передбачена п. 2.5 ПДР щодо проведення огляду на стан сп`яніння для водія є обов`язковою. Порушення цієї вимоги тягне відповідальність за ст. 130 КУпАП з моменту фіксування відмови водія від проведення огляду на стан сп`яніння не залежно від підстав надання такої відмови.

Отже, законом встановлено обмежений час за який поліцейський зобов`язаний доставити водія до закладу охорони здоров`я. Порушення цієї вимоги призведе до недійсності проведеного огляду, і як наслідок - до уникнення водієм відповідальності за скоєне правопорушення. Факт виїзду захисника на місце зупинки транспортного засобу передбачає втрату у часі на виконання працівниками поліції імперативних вимог чинного законодавства щодо забезпечення проведення огляду водія в закладі охорони здоров`я протягом двох годин з моменту виявлення ознак сп`яніння чи перебування під впливом засобів, які знижують увагу водія, що надає особі відносно якої проводиться визначена законом правова процедура створити штучні передумови для уникнення від відповідальності. При цьому використання водієм права на захист не обмежується, оскільки кожна особа може скористатись правовою допомогою за допомогою засобів дистанційного зв`язку, а саме: за допомогою телефону або месенджерів, а також викликати професійного захисника до закладу охорони здоров`я де і буде проводитись його огляд.

З відомостей оглянутого відеозапису вбачається, що водій під час повторного складання матеріалів про адміністративне правопорушення скористалась наданим правом та отримала консультацію особи, яка, згідно відомостей відеозапису, має юридичну освіту засобами телефонного зв`язку в межах поставлених ОСОБА_1 питань.

Крім того, відповідно до приписів ч. 2 ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

При цьому слід зазначити, що працівниками поліції лише складається протокол про адміністративне провадження та збираються докази на підтвердження встановлених ним відомостей, а розгляд справи провадиться судом відповідно до ст. 221 КУпАП та переглядається судом апеляційної інстанції відповідно та порядку, передбаченому ст. 294 КУпАП.

За таких обставин, посилання сторони захисту на те, що водія не було забезпечено захисником під час проведення огляду є безпідставними та необґрунтованими та розцінюються судом, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 , а право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у цій справі дотриманим.

Крім того, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подала клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП та застосувати до неї положення ст. 18 КУпАП, яке суд апеляційної інстанції вважає одним із доводів поданої апеляційної скарги.

З цього приводу апелянт вважає, що діяла в стані крайньої необхідності обумовленої значними бомбардуваннями м. Харкова та зокрема установ та закладів охорони здоров`я спричиненими агресією російської федерацією проти України. Таким чином вона вимушена була їхати з лікарні додому раніше запланованої дати виписки.

Такі твердження апелянта є суб`єктивними з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Приписами цієї статті законодавець визначає, що за обставин крайньої необхідності небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересів.

Згідно відомостей відеозаписів ОСОБА_1 неодноразово вказувала працівникам поліції на те, що проживає у смт. Високий Харківської області та на прохання знайомої дружини військового службовця якій не може відмовити у проханні підвезти їхала за оговореною адресою у м. Харкові. Такі відомості відеозапису фактично спростовують доводи апелянта про закриття провадження у справі.

Тобто з відомостей матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 фактично скористалася вимогами ст. 18 КУпАП коли їхала з закладу охорони здоров`я додому, а послугу підвезти подругу до дому не можна розцінювати, як дії вчинені в стані крайньої необхідності, оскільки це фактично є волею особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що не направлена на відвернення небезпеки або будь-якої неминучої шкоди.

За таких обставин доводи апелянта про закриття справи про адміністративне правопорушення за п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП є суб`єктивними та спростовуються відомостями матеріалів справи.

Оцінюючи відомості цих доказів у справі у їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за порушення вимог п. 2.9 «а» та п. 2.5 ПДР.

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.9 «а» ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» та п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення токсикологічної експертизи відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Харкова від 10 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков