ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 30 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою провадження щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого військовослужбовцем, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП закрито, звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №295192, 07 грудня 2021 року о 13-30 год. в м. Харкові по вул. Сумській, біля буд. 77/79 водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Renault Trafic, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом Toyota Avalon, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався позаду, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, чим порушив вимоги пункту 10.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з постановою судді та просить її скасувати, постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вказує, що неправомірні дії ОСОБА_2 спричинили шкідливі та негативні наслідки , що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №295192, відповідно до якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 23, 33 КУпАП.

Зазначає, що ОСОБА_2 не вчинив жодних дій щодо щирого каяття у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, станом на момент подання апеляційної скарги шкоду не відшкодував.

Одночасно в апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови посилаючись на те, що лише 04.01.2021 потерпілий з сайту Єдиного державного реєстру судових рішень дізнався про наявність рішення по справі.

Суд приходить до висновку, що клопотання апелянта підлягає задоволенню, та йому слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, який ним пропущений з поважних причин.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце судового розгляду, до приміщення Полтавського апеляційного суду не з`явилися, від особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на адресу Полтавського апеляційного суду надійшло клопотання, в якому останній повідомив про неможливість з`явитись до Полтавського апеляційного суду у зв`язку з відрядженням на військову службу до Генерального штабу Збройних сил України в м.Київ, вважає постанову суду законною та обгрунтованою, за таких обставин вважаю за можливе апеляційний розгляд проводити за відсутності учасників справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищезазначені вимоги закону суддею виконані в повному обсязі.

Так, суддя, з огляду на матеріали справи, дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Факт правопорушення п. 10.9 Правил дорожнього руху і вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №295192 від 07 грудня 2021, підписаними правопорушником без зауважень, схемою дорожньо-транспортної пригоди від 07 грудня 2021 року, на якій зафіксоване місце розташування транспортних засобів та їх положення, дорожня обстановка, місце дорожньо-транспортної пригоди та напрямок руху транспортних засобів, наявність дорожніх знаків пріоритету, перелік пошкоджень транспортних засобів, поясненнями ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_1 .

Інкриміноване ОСОБА_2 порушення, передбачені п.10.9 Правил дорожнього руху України, знайшло своє підтвердження й під час апеляційного перегляду.

З огляду на вищезазначене, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 , відповідно до вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України, повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, під час руху транспортного засобу заднім ходом не повинен був створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху у разі потреби повинен був звернутися за допомогою до інших осіб.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В той же час, згідно ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності.

Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

На переконання суду апеляційної інстанції, при вирішенні питання про відповідальність ОСОБА_2 , суд першої інстанції в повній мірі врахував вимоги, передбачені ст. ст. 22, 23 та 33 КУпАП, а саме: характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують відповідальність.

Доводи апеляційної скарги потерпілого про те, що транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, які ОСОБА_2 не відшкодовані, то наведене апеляційний суд не бере до уваги, по скільки вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є доведеною у судовому порядку, а питання відшкодування страхових виплат вирішується шляхом звернення потерпілої особи саме до страхової організації, яка має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та Законом України "Про страхування".

А тому, враховуючи конкретні обставини справи, особу порушника ОСОБА_2 , який вчинив адміністративне правопорушення вперше, згідно наявної у матеріалах справи заяви вину визнав повністю, щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем службової діяльності, на утриманні має батьків пенсійного віку, за своїм характером та наслідками правопорушення не становить великої суспільної шкідливості державним чи суспільним інтересам, апеляційний суд приходить до висновку, що скоєне останнім правопорушення є малозначним, а тому прийняте судом рішення про звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, є правильним та таким що узгоджується з фактичними обставинами справи.

При цьому, апеляційний суд вважає, що це буде достатнім для його виправлення та недопущення скоєння ОСОБА_2 правопорушень в майбутньому.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови суду немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити потерпілому ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м.Харкова від 30 грудня 2021 року.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 30 грудня 2021 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко