КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/4484/2024 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Хомяка Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 12 серпня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої адміністратором шиномонтажу, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 374130 від 13 липня 2024 року вбачається, що 13 липня 2024 о 11 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Jeep», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві, вул. Кільцева дорога, 1-Б, не виконала вимогу дорожньої розмітки 1.13 та не надала перевагу в русі ТЗ, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушила вимоги п.п. 2.3(б), 16.11, 33.1.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 12 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовій збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп..

Не погоджуючись із вказаною постановою, адвокат Хомяк О.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , 22 серпня 2024 року подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до частини першої статті 285 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Дана норма визначає строк, з якого починає обраховуватись десятиденний строк на апеляційне оскарження, тобто це день винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що останнім днем апеляційного оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 12 серпня 2024 року слід вважати 21 серпня 2024 року.

Крім того, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 була присутньою на судовому засіданні у суді першої інстанції під час винесення постанови, що свідчить про обізнаність останньої щодо результату розгляду справи про адміністративне правопорушення 12 серпня 2024 року.

Разом з тим, ані в апеляційній скарзі, ані в окремому клопотанні апелянтом не було заявлено про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 12 серпня 2024 року.

Апеляційну скаргу було подано безпосередньо до суду першої інстанції через підсистему ЄСІТС - «Електронний суд» лише 22 серпня 2024 року, тобто по закінченню встановленого законом строку на апеляційне оскарження та не заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте можливість суду щодо поновлення строку не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»). При визначенні наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини зауважив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

ОСОБА_1 в особі свого представника - адвоката Хомяка О.М. не скористалась своїм правом на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції в строки, що визначені чинним законодавством та, зважаючи на відсутність перешкод для реалізації такого права, пропустила такі строки без поважних причин.

Отже, за обставин, коли апеляційну скаргу подано поза межами встановленого статтею 294 КУпАП строку та не заявлено письмове клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не позбавлена права повторного звернення із апеляційною скаргою, виносячи на розгляд суду питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження за наявності поважних причин його пропуску.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Хомяка Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 12 серпня 2024 року - повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено "07" жовтня 2024 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко