Справа №587/3553/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гончаренко Л. М.
Номер провадження 33/816/468/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 вересня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 587/3553/23 за апеляційною скаргою захисника ФОМІНОВА Р. М. на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 03.01.2024, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат ФОМІНОВ Р. М. просить скасувати постанову суді, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, поліцейські схилили його до такої відмови, відеозапис не є безперервним, тому не є допустимим доказом у справі.

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 03.01.2024 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн із позбавленням права керування т/з строком один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Згідно постанови суді, ОСОБА_2 15.12.2023 о 09:03 в Сумському районі на автошляху Н-12 Суми-Полтава км 4 поблизу с. Бездрик керував автомобілем Volkswagen Transporter, д. н. з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Будучи відповідно вимог ст. 268, 277-2 і 294 КУпАП своєчасно сповіщеними у встановленому законом порядку про дату і місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 та його захисник Фомінов Р. М. у судове засідання не з`явилися, при цьому від захисника надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, а тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_2 і його захисника, що не протирічить вимогам КУпАП.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 655102 від 15.12.2023, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що водій ОСОБА_2 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на відповідний стан у встановленому законом порядку, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та, окрім протоколу, об`єктивно підтверджується відеозаписами з технічних засобів поліцейських, з яких убачається, що останніми зупинений т/з, за кермом якого перебував ОСОБА_2 . У подальшому ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з наявними у нього відповідними ознаками із застосуванням спеціального технічного засобу чи в закладі охорони здоров`я, на що останній спочатку погодився, а потім відмовився.

Оцінюючи наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також його достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цьому доказу.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та постанові судді суду першої інстанції присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ, а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.

Необхідно зауважити, що положення ст. 266 КУпАП не регламентують дії поліцейського та не визначають порядок і форму фіксації ним відмови водія (особи, яка керує т/з) від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, а тому у разі вчинення вказаними особами таких дій поліцейському слід керуватись п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», згідно якого у разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Про наявність у працівника поліції обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_2 підлягав огляду на стан сп`яніння, свідчили ознаки, що відповідають приписам п. 2-4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського.

Таким чином, ОСОБА_2 , щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, а водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), а кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, який повинен контролювати свій т/з таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку (п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що поліцейським при складанні відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_2 був згоден пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але внаслідок здійснення на нього впливу зі сторони поліцейських та введення його в оману він був вимушений відмовитися від проходження такого огляду, то вони є необгрунтованими.

Зокрема, з відеозаписів убачається, що о 09:03 починається відеозапис і поліцейський повідомляє ОСОБА_2 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, що останній не заперечив, але зазначив, що перебуває в нормальному стані, так як «вживав» напередодні ввечері. Після цього о 09:15 ОСОБА_2 погоджується пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки т/з із використанням спеціального технічного засобу, але який на той час був відсутній у поліцейських, про що ОСОБА_2 було повідомлено та одночасно вказано на необхідності почекати деякий час, поки інший екіпаж поліції не привезе спеціальний пристрій. О 09:21 відеозапис переривається, а після відновлення о 09:32 ОСОБА_2 на запитання поліцейського чи буде він проходити огляд стан сп`яніння на місці чи в лікарні, відмовляється, пояснюючи це тим, що спізнюється на зустріч.

Слід зазначити, що у разі виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння норми ПДР встановлюють для нього обов`язок пройти відповідний огляд або на місці зупинки т/з, або в закладі охорони здоров`я (якщо він виявляє таке бажання чи не згоден з результатами огляду, проведеного поліцейським). При цьому, будь-яких виключень чи застережень, які б надавали водію законне право відмовитися від проходження огляду, на який він вже надав згоду, ні ПДР, ні вказані вище нормативно-правові акти не містять, тому така відмова водія від огляду свідчитиме про порушення ним п. 2.5 ПДР.

В цій справі встановлено, що спочатку на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 погодився. При цьому, згідно відеозаписів поліцейські дійсно не мали спеціального технічного засобу, у зв`язку з чим огляд відносно ОСОБА_2 одразу не міг бути проведений, а тому існувала потреба почекати деякий час, поки інший екіпаж поліції не привезе необхідний пристрій. Про таку обставину було доведено до відома ОСОБА_2 , на що він не заперечував.

Однак, незважаючи на свою попередню згоду, ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, хоча з моменту його згоди пройти огляд пройшло лише близько 17 хв. У той же час це було зумовлено об`єктивними чинниками, які не надавали ОСОБА_2 права відмовлятися від огляду. Крім того, ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду не тільки на місці, але також в закладі охорони здоров`я, хоча не був позбавлений можливості виконати свій обов`язок і у такий спосіб, що вказує на його небажанні проходити огляд не з підстави відсутності газоаналізатора, а взагалі в порушення п. 2.5 ПДР.

Крім того, жодних доказів того, що в період часу з 09:21 до 09:32 (коли відеозапис не здійснювався) працівники поліції або інші особи здійснювали який-небудь тиск/вплив на ОСОБА_2 , вводили його в оману, надавали йому хибні поради з метою примушування його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, чи створювали такі умови, які об`єктивно вплинули на рішення ОСОБА_2 , як і того, що він звертався з відповідними заявами чи скаргами з приводу неправомірних дій відповідних осіб, матеріали справи не містять. Навпаки, на відеозаписі зафіксовано, що відмова ОСОБА_2 від виконання п. 2.5 ПДР пов`язана виключно із тим, що він спішить на важливу зустріч, але що, як зазначено вище, в будь-якому разі не звільняло від проходження огляду на стан сп`яніння.

Не підлягають задоволенню і доводи апеляційної скарги захисника в тій частині, що відеофіксація не велася постійно, оскільки відеозаписи, які містяться в матеріалах справи, хоча дійсно і не є безперервними, але доповнюють один одного у відповідних проміжках часу, що загалом складає цілісну картину подій.

Відсутність безперервного відеозапису обставин події у даному випадку не свідчить про неможливість прийняття цих відеозаписів як доказів, не спростовує встановлені обставини та не впливає на правильність висновку судді суду першої інстанції про порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР.

Відмова ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку чітко зафіксована на відеофайлах, наданих працівниками поліції та при їх огляді не викликає сумніву у достовірності, тому відеозаписи є належними та допустимими доказами. При цьому, вказаним вище порядком закріплено правило фіксації саме відмови водія від огляду на стан сп`яніння, а не будь-яких інших подій, що не мають відношення для встановлення складу конкретного правопорушення.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 03.01.2024 відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ФОМІНОВА Р. М. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов