ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2376/24 Справа № 179/1342/24 Суддя у 1-й інстанції - Кравченко О. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., за участю: переглянувши апеляційну скаргу захисника - Шурина І.В., на постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2024 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 06 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Районним судом встановлено, що 30 червня 2024 року о 01 годин 15 хвилин в с.Личкове, по вул. Комарова, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом скутером Хонда Діо, без номерного знаку, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проведений за допомогою газоаналізатора «Драгер», тест № 693, результат - 1,32‰. Водій від керування відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9 а) ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП, так як остання діяла в стані крайньої необхідності тому, що відвозила знайому додому для прийняття ліків, що пояснювала ОСОБА_1 працівникам поліції, і зафіксовано на відеозаписі. При цьому викликати швидку допомогу було недоцільним, оскільки розташування закладів охорони здоров`я від місця проживання знаходиться на значній відстані.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, ОСОБА_1 , захисника Шурин І.В. повідомлені належним чином про перегляд справи, клопотань про перенесення справи або поважні причини неприбуття до початку судового засідання не отримано, що не перешкоджає перегляду без участі останніх.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Рішення суду першої інстанції про визнання винуватим ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП є законними та обґрунтованими.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Районний суд дотримався вказаних вимог закону при розгляді справи.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджуються дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан сп`яніння, чеком приладу "Драгер" з результатом 1, 32%, письмовими поясненнями самої ОСОБА_1 , постановою про притягнення останньої до відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, розпискою про передачу транспортного засобу тверезому водію, відеозаписом. Дані докази є належними, допустимими, які доповнюють один одного та підтверджують вину.

Вимоги апеляційної скарги про вчинення ОСОБА_1 правопорушення в стані крайньої необхідності, апеляційний суд вважає безпідставними з наступних підстав.

Відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.

Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Так, захисник не надав до апеляційної скарги даних, що правопорушення вчинене в стані крайньої необхідності. З наявного в матеріалах справи відеозапису теж не можливо встановити інформації про вчинення правопорушення в стані крайньої необхідності. При цьому, на відеозаписі ОСОБА_1 пояснює, що відводить знайому додому на прохання " ОСОБА_2 " в якої всі відпочивали. Про факт необхідності надання особі, яку перевозила ОСОБА_1 додому медичної допомоги водій працівникам поліції не повідомляла.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Шурина І.В. - залишити без задоволення.

Постанову Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винною за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В.Мудрецький