Житомирський апеляційний суд
Справа №274/2419/24 Головуючий у 1-й інст. Яковлєв О. С.
Номер провадження №33/4805/1109/24
Категорія ст. 124 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ; потерпілої ОСОБА_2 ; адвоката Крупського В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 червня 2024 року, якою закрито провадження відносно ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 червня 2024 року закрито провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю у її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду потерпіла ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та постановити нову, якою визнати винною водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не дав належної і об`єктивної оцінки фактичним обставинам справи та наявним доказам, внаслідок чого ухвалив постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує, що судом помилково не враховано зміст протоколу про адміністративне правопорушення та наявні докази. Додатково подано клопотання про долучення до матеріалів справи авто-технічної експертизи, за висновками якої порушення водієм ОСОБА_1 пунктів 10.1, 16.11 ПДР України з технічної точки зору перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із ДТП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення учасників справи, які з`явилися у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 607951 від 03.03.2024, ОСОБА_1 03 березня 2024 року об 11 год. 40 хв. на 216 км + 100 м автодороги М-21 поблизу сел. Гришківці Бердичівського району, керуючи транспортним засобом ВАЗ-21099, д.н.з НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі з сел. Гришківці в напрямку с. Дубова, не надала перевагу в русі автомобілю BMW, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого сталось зіткнення, в результаті якого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 16.11 ПДР України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.

В своїх поясненнях водій ОСОБА_1 пояснила, що 03.03.2024 керувала транспортним засобом ВАЗ-21099, д.н.з НОМЕР_1 у напрямку с. Половецька. При під`їзді до головної дороги, вона пропустила всі автомобілі, які рухалися по головній дорозі, пересікла 2 її смуги і вже, перебуваючи на другорядній дорозі, відчула удар в задню частину автомобіля.

Свідок ОСОБА_3 дав аналогічні пояснення.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що вона рухалася по головній дорозі і побачила, як з другорядної дороги, пересікаючи напрямок її руху, виїхав автомобіль «ВАЗ». Вона почала гальмувати, але зіткнення відбулося на перехресті.

В судовому засіданні в суді першої інстанції також було допитано працівників поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які не змогли пояснити, чому на схемі ДТП вони не зазначили слід бокового юзу коліс автомобіля «ВАЗ» та місця осипу уламків транспортних засобів.

В матеріалах справи містяться: схема місця ДТП, фототаблиці із місця пригоди, на яких зафіксовано розташування транспортних засобів та пошкодження транспортних засобів.

Проаналізувавши вищевказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в діях водія ОСОБА_1 з огляду на те, що із цих доказів не вбачається підтвердження факту зіткнення транспортних засобів на автодорозі М-21, тобто на проїзній частині, по якій рухався автомобіль BMW. На схемі ДТП не було зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів (уламки), слід бокового юзу коліс автомобіля «ВАЗ», що не дає можливості суду встановити фактичні обставини справи для притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП саме за порушення п. 16.11 ПДР України (на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху). З огляду на гальмівний шлях автомобіля «БМВ» та розташування транспортних засобів на місці пригоди, суд вважав більш вірогідним, що місце зіткнення ТЗ знаходиться на другорядній дорозі, тобто не в смузі руху автомобіля «БМВ».

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду було дотримано у достатньому обсязі і висновок суду про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду, грунтуються на належних та допустимих доказах.

Свій висновок суд належним чином обґрунтував наявністю значних недоліків матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме схеми місця ДТП, на якій не зафіксовано основний чинник місце зіткнення ТЗ, що характеризується осипом уламків.

Вказані недоліки не дозволяють суду зробити однозначний висновок про порушення водієм ОСОБА_1 п. 16.11 ПДР України, яке могло перебувати у причинно-наслідковому зв`язку із ДТП та її наслідками пошкодженням ТЗ.

Такі висновки суду є слушними з огляду на фототаблиці, долучені до матеріалів справи, на яких зафіксовано розташування ТЗ на перехресті після зіткнення на значній відстані від смуг руху головної дороги та закінчення гальмівного шляху автомобіля «БМВ» на другорядній дорозі.

При цьому, на фототаблицях не зафіксовано будь-яких уламків ТЗ на смузі руху автомобіля «БМВ». Натомість, такі уламки проглядаються на другорядній дорозі (а.с. 38, 41, 61, 70, 71, 72, 75) на значній відстані від смуги руху автомобіля «БМВ» по головній дорозі, що в сукупності із пошкодженням задньої частини автомобіля «ВАЗ» дозволяє зробити певний висновок про зіткнення транспортних засобів після перетинання автомобілем «ВАЗ» головної дороги.

Адвокатом потерпілої подано до апеляційного суду висновок експерта за результатами авто-технічної експертизи від 12.07.2024 № 608/24-25, в якій експертом зроблено наступні висновки:

1.В даній дорожній обстановці, відповідно до заданих вихідних даних, зазначених в заяві про призначення експертизи, водій автомобіля БМВ XI д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_2 не мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ-21099 д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом застосування термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для його руху.

2.В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля БМВ XI д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору та згідно проведених розрахунків в питанні №1, в діях водія ОСОБА_2 невідповідностей технічним вимогам пункту 12.3. Правил дорожнього руху України не вбачається.

3.В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля ВАЗ-21099 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог пункту 10.1. та 16.11. Правил дорожнього руху України.

З технічної точки зору в діях водія ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам вищезазначених пунктів Правил дорожнього руху України.

4.З технічної точки зору, відповідно до заданих вихідних даних та згідно проведеного дослідження, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, в наведених умовах дорожнього руху, слід вважати невідповідність дій водія автомобіля ВАЗ-21099 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , які суперечили вимогам пунктів Правил дорожнього руху України, зазначених в питанні №3.

Вказаний висновок експерта апеляційний суд не може прийняти як належний доказ, оскільки він не грунтуються на реальних обставинах справи, не містить належних вихідних даних для проведення такої експертизи, які можуть бути встановлені лише під час проведення відтворення обставин події за участі обох водіїв, їх співставлення зі схемою ДТП, механізмом наявних пошкоджень ТЗ та визначенням місця їх зіткнення, яке не зазначено в матеріалах справи.

Натомість висновок експерта базується на поясненнях водія автомобіля «БМВ» про швидкість руху її автомобіля та часу між виїздом автомобіля «ВАЗ» на головну дорогу та зіткненням. При цьому останній параметр не враховує швидкість руху автомобіля «ВАЗ», відстань, яку він подолав від межі виїзду на головну дорогу та до точки зіткнення, яка, наразі, правоохоронними органами не зафіксована.

Отже, відсутність основних вихідних даних для проведення авто-технічної експертизи не дає можливості врахувати її висновки як достовірні.

Також, суд не вправі самостійно змінювати обставини, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Зазначена норма є бланкетною і при встановленні винуватості особи необхідно встановити пункт ПДР України, який порушено водієм і який, окрім того, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із останнім.

Характеризуючою ознакою дорожньо-транспортної пригоди є те, що при зіткненні двох або більше транспортних засобів, порушення ПДР України може бути допущено усіма його учасниками, але у причинно-наслідковому зв`язку із пригодою можуть бути порушення одного із водіїв.

Причинно-наслідковий зв`язок між пригодою та порушенням ПДР України встановлюється у кожному конкретному випадку на підставі повного і всебічного дослідження доказів зібраних працівниками поліції та наданих учасниками.

Для кваліфікації дій особи за нормою ст. 124 КУпАП слід виходити не лише з висновків експертів, які визначають наявність причинного зв`язку між порушенням водієм ПДР та наслідками, що настали, а й із сукупності всіх обставин, що належать до предмета доказування з огляду на особливості складу правопорушення, передбаченого зазначеною статтею. Зокрема, оцінюванню підлягає наявність у водія технічної спроможності уникнути наслідків злочину та, відповідно, джерела створення аварійної ситуації.

Тобто тільки ті порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків, а отже перебувають із ними у причинному зв`язку.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 607951 від 03.03.2024, у провину ОСОБА_1 ставиться невиконання вимог п. 16.11 ПДР України, в той час, як експерт зазначає про необхідність дотримання останньою в даних дорожніх умовах також і вимог п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Оскільки можливе порушення водієм ОСОБА_1 п. 10.1 ПДР України не включено у фабулу протоколу про адміністративне правопорушення, суд позбавлений можливості досліджувати вказану обставину.

В матеріалах справи відсутні висновки експертиз механізму ДТП та її елементів, обставин ДТП, які були б проведені на основі реальних вихідних даних та надавали б точну картину обставин та механізму ДТП з урахуванням протирічь у поясненнях водіїв, що виключає можливість достовірного встановлення вини водія ОСОБА_1 в інкримінованій їй ДТП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В п. 39 Рішення ЄСПЛ «Лучанінова проти України» Суд зробив висновок, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушив заявник у зазначеній справі, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням, Суд вважає, що провадження, про яке йдеться (справа про адміністративне правопорушення), є кримінальним для цілей застосування Конвенції.

За змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, та «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказував, що «оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій».

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

Згідно зі статтею 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Отже, суд першої інстанції, на підставі досліджених доказів, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність вини водія ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, тобто причинно-наслідковому зв`язку із її діями та дорожньо-транспортною пригодою.

З огляду на викладене, враховуючи недостатність даних, які надають можливість з усією повнотою встановити вину водія автомобіля ВАЗ-21099, д.н.з НОМЕР_1 , суддя місцевого суду повно та всебічно з`ясував обставини, надав їм об`єктивну оцінку та прийшов до правильного висновку про відсутність належних доказів про порушення водієм ОСОБА_1 п. 16.11 ПДР України, які б перебували у причинному зв`язку із ДТП.

Додаткових об`єктивних доводів, які б спростовували висновки в цій частині, викладені в оскаржуваній постанові, або свідчили б про порушення норм КУпАП при прийнятті рішення суддею, а також відповідних додаткових доказів в апеляційній скарзі не наведено і до апеляційного суду не надано. Досліджені судом докази є достатніми для висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 червня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь