Справа № 214/5823/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 вересня 2024 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянство України, який працює майстром у ТОВ «Меттронссервіс», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

28.06.2024 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №200167 від 23.06.2024 рокущодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП.

Відповідно до зазначеного протоколу, 23.06.2024 року о 17-10 годині, за адресою: вул. Володимира Великого, буд.38, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, тобто, в громадському місці, ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою в бік громадян та поліцейських, чим порушував громадський порядок і спокій громадян. Зафіксовано на бодікамери 475634, 475838.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, та пояснив, що він зустрів на вулиці знайому ОСОБА_2 зі співмешканцем, яка раніше погрожувала йому та вимагала гроші. У них стався конфлікт. Він сам хотів викликати поліцію, але її викликали перехожі, що проходили повз.

Окрім того, в судовому засіданні був допитаний інспектор ОСОБА_3 , який пояснив, що в червні 2024 року, точної дати не пам`ятає, приблизно о 17-00 годині, поблизу будинку №38 по вул. Володимира Великого в Саксаганському районі м. Кривого рогу, він в складі екіпажу приїхав на виклик на лінію «102» з приводу того, що невідома особа чіпляється до жінки. По прибуттю, було встановлено, що за вказаною адресою перебували жінка заявник та ОСОБА_1 . Зі слів жінки, останній чіплявся до неї та висловлювався в її бік нецензурною лайкою. Окрім того, в процесі спілкування з ОСОБА_1 , останній висловлювався, також, нецензурною лайкою і на адресу працівників поліції. При цьому, на прохання припинити протиправні дії, не реагував.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_1 та працівника поліції, вважаю, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, з огляду на таке.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Правилами ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Приймаючи до уваги приписи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява №7460/03), беручи до уваги передбачене ст.173 КУпАП адміністративне стягнення, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє особа, що склала протокол про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Санкція ст.173 КУпАП передбачає досить суворе стягнення у вигляді адміністративного арешту, а тому дана справа про адміністративне правопорушення розглядається суддею з дотриманням стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №200167 від 23.06.2024 року, ОСОБА_1 в м. Кривому Розі по вул. Володимира Великого, біля будинку №38, вчинив дрібне хуліганство, а саме висловлювався нецензурною лайкою в громадському місці на адресу громадян та працівників поліції, чим порушив громадський порядок (а.с.1).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП дрібне хуліганство, оскільки відсутні конкретні допустимі докази, які б свідчили про вчинення останнім правопорушення в громадському місці в присутності громадян.

Відповідно до положень ст.173 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення виражається в нецензурній лайці в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно з правовою доктриною, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, під якою необхідно розуміти непристойні висловлювання в бік інших осіб. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій манері. Для всіх цих випадків характерним є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав`язати свою волю, а точніше свавілля.

При досліджені протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , встановлено, що в ньому відсутні відомості про обов`язковий елемент об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, що ставиться йому в провину, а саме наслідки протиправних дій особи у вигляді порушення громадського порядку і спокою громадян.

Також, суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб.

Тобто, для встановлення істини по справі та належної оцінки дій ОСОБА_1 має значення мотив такої поведінки, направленість умислу особи, але ні протокол, ні долучені до нього письмові докази таких відомостей не містять.

Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків вчинення ОСОБА_1 зазначеного адміністративного правопорушення. При тому, що з пояснень, як самого ОСОБА_1 , так і інспектора поліції, слідує, що було декілька свідків вказаного правопорушення, зокрема, особи, які викликали наряд поліції та співмешканець потерпілої, щодо якої ОСОБА_1 , нібито, вчиняв протиправні дії. Також, під час оформлення матеріалів вказаної справи, не було відібрано пояснення від потерпілої ОСОБА_2 .

Натомість, в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, працівниками поліції до матеріалів справи надано лише протокол про адміністративне правопорушення та рапорт. Вказані документи складені особами, які у провадженні про адміністративне правопорушення наділені функцією обвинувачення, а отже самі по собі ці документи не є достатнім підтвердженням винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. Отже, суддя приходить до висновку, що працівниками поліції не надано до суду належних доказів про те, що подія мала місце.

Відсутність в матеріалах справи зазначених вище відомостей, необхідних для вирішення справи, позбавляє суд реальної можливості з`ясувати всі обставини справи та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Будь-які інші докази, які б з достовірністю підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суду не надані.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Також, суд приймає до уваги те, що ч.2 ст.251 КУпАП передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП, але працівники поліції, всупереч цих вимог, не забезпечили відповідного доказового матеріалу у справі на обґрунтування складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява №926/08), слід зазначити, що суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Враховуючи положення ст.251 КУпАП, оцінивши наявні в даній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 33-35, ст.173, п.1 ст.247, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.173 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя А.В. Ткаченко