Справа №573/747/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Черкашина М. С.
Номер провадження 33/816/751/24 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Авраменко Д.А., прокурора Мороз Р.О., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Кордюка В.П., розглянувши у залі суду в місті Суми, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кордюка В.П. на постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 29 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Білопільського районного суду Сумської області від 29 квітня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. за те, що вона, будучи суб`єктом декларування, несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію за 2021 рік.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Кордюк В.П. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 29 квітня 2024 року, прийняти нове рішення, яким закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення та закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що при прийнятті оскаржуваної постанови, суддею суду першої інстанції не було враховано те, що станом на дату складання протоколу про адміністративне правопорушення - 09 квітня 2024 року та розгляду справи, ОСОБА_1 вже не підпала під статус суб`єкта декларування, визначений ч. 1, 2 ст. 45 Закону «Про запобігання корупції», оскільки свій обов`язок подати декларацію через рік після звільнення вона виконала. Згідно Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подала декларацію перед звільненням та після звільнення, і з того часу вже не була суб`єктом інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки не була особою, що обіймає відповідну посаду станом на момент подання декларації, що, відповідно, свідчить про відсутність у її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Також, апелянт вказує, що у даній справі ОСОБА_1 мала подати щорічну декларацію за 2021 ріку до 01 квітня 2022 року, тобто не пізніше 31 березня 2022 року, і станом на 01 квітня 2022 року вона вважалася такою, що вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність за яким настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, вже на момент складання протоколу від 09 квітня 2024 року, а тим більше, на момент розгляду справи в суді першої інстанції - 29 квітня 2024 року закінчився дворічний строк, в межах якого на особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, може бути накладено адміністративного стягнення, передбачений ч. 4 ст. 38 КУпАП, що є підставою для закриття провадження і з цих підстав.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Кордюка В.П., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який вважав оскаржуване рішення законним та обґрунтованим та просив залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На думку апеляційного суду, при прийнятті оскаржуваної постанови, суддею суду першої інстанції вищезазначені вимоги закону було дотримано у повному обсязі, а висновок щодо доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами, які були досліджені в судовому засіданні, та яким була надана належна правова оцінка.

Так, ч. 1 ст.172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. При цьому діяння, передбачені ст. 172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Суб`єктивна сторона правопорушень, пов`язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставиться до їх настання чи свідомо допускає їх настання (непрямий умисел).

Згідно примітки до статті 172-6 КУпАП, суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до ч.1, 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При розгляді даної справи суддею було встановлено, що відповідно до витягу з наказу ГУНП в Сумській області від 11 листопада 2021 року № 501 о/с ОСОБА_1 було призначено на посаду слідчим слідчого відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, присвоївши їй спеціальне звання «рядовий поліції». 15 листопада 2021 року ОСОБА_1 прийняла Присягу працівника поліції, а тому, відповідно до положень Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 172-6 КУпАП, остання є суб`єктом декларування та суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення.

У свою чергу, ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, зазначені у п. 1, п.п. «а», «в»- «ґ» п. 2 ч. 1 ст. З Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до Закону України від 08 липня 2022 року № 2381-IX «Про внесення змін до Закону України «Про запобігання корупції» щодо особливостей застосування законодавства у сфері запобігання корупції в умовах воєнного стану», який набрав чинності 03 серпня 2022 року, суб`єкт декларування зобов`язаний подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, кінцевий строк подання якої припадає на період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», протягом дев`яноста календарних днів з дня його припинення чи скасування

Законом України від 20 вересня 2023 року № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12 жовтня 2023 року, відновлено декларування у порядку та строки, визначені ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до п. 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до ст. 45 Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше - 31 січня 2024 року.

Наказом ГУНП в Сумській області від 24 лютого 2023 року № 79 о/с лейтенанта поліції Курило А.А., слідчого СВ ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області було звільнено зі служби в поліції 27 лютого 2023 року відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», проте, з врахуванням вищезазначеного Закону, остання була зобов`язана до 00 год. 00 хв. 01 лютого 2024 року подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Однак, згідно з відомостями з Реєстру, декларацію за 2021 рік, ОСОБА_1 подала 12 лютого 2024 року, хоча з вимогами ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та відповідальністю за порушення антикорупційного законодавства, була ознайомлена. При цьому, у своїх письмових поясненнях від 05 квітня 2024 року, причини несвоєчасного подання щорічної декларації за 2021 рік ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що не знала про відновлення декларування.

Таким чином, саме з врахуванням вищезазначеного, суддя суду першої інстанції і дійшов висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, оскільки остання, будучи проінформованою про наслідки несвоєчасного подання без поважних причин декларації, передбачала можливість настання негативних наслідків та байдуже поставилась до їх настання чи свідомо допускала їх настання, і такі висновки узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року).

При цьому, правильність такого висновку доводами апелянта жодним чином не спростовано, оскільки не наведено обставин, за яких можливо було б вважати безпідставним складання відносно ОСОБА_1 протоколу за ст. 172-6 КУпАП, в апеляційній скарзі не наведено.

Крім того, колегія суддів зауважує, що ті обставини, на які посилається захисник, а саме, що ОСОБА_1 свій обов`язок подати декларацію виконала, оскільки подала її 26 липня 2023 року та 14 березня 2024 року, і з того часу вже не була суб`єктом інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, так як не була особою, що обіймає відповідну посаду, є безпідставними, з врахуванням того, що декларація 26 липня 2023 року була подана останньою за відпрацьований нею період у 2023 році перед звільнення, 14 березня 2024 року декларація була подана за 2023 рік, в той час як протокол відносно останньої було складено за несвоєчасне подання декларації саме за 2021 рік, коли вона ще працювала слідчим СВ ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області.

Що стосується доводів апелянта про те, що на момент складання протоколу від 09 квітня 2024 року, а тим більше, на момент розгляду справи в суді першої інстанції - 29 квітня 2024 року закінчився дворічний строк, передбачений ч. 4 ст. 38 КУпАП, в межах якого на ОСОБА_1 можливо було б накласти адміністративне стягнення, то вони не заслуговують на увагу, з врахуванням того, що як було вірно встановлено суддею суду першої інстанції, з чим, також, погоджується і апеляційний суд, датою вчинення адміністративного правопорушення є дата фактичного подання декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто 12 лютого 2024 року, а не 01 квітня 2022 року, як зазначає захисник.

Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність прийнятого суддею рішення, апелянтом не наведено і таких обставин під час апеляційного перегляду встановлено не було.

Враховуючи вищевказане, всупереч доводам апелянта, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді районного суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 29 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Кордюка В.П. на цю постанову без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.