ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/1274/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,6 грн.

Постановою встановлено, що 15 листопада 2023 року о 00 год. 46 хв. ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Nissan Xtrail», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Сумській, 25 у м. Харкові з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest 7510 ARLM 0294 тест № 441 від 15 листопада 2023 року, результат огляду становить 1,15 проміле. З результатом огляду ОСОБА_3 не погодилась, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись з судовим рішенням ОСОБА_1 на постанову суду першої інстанції було подано апеляційну скаргу.

Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини які мають значення для правильного розгляду справи та порушив вимоги норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд першої інстанції не звернув увагу на доводи апелянта про те, що, не погодившись з результатами газоаналізатору, від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 не відмовлялась. Крім того, працівники поліції на думку сторони захисту порушили вимоги ст. 266-1 КУпАП відповідно до яких огляд військовослужбовців проводиться працівниками ВСП. Разом з тим, поліцейські для проведення огляду не залучили свідків чим порушили порядок проведення огляду на стан сп`яніння, визначений законом, а також не звернули увагу на повідомлення ОСОБА_1 щодо виконання нею поставленого невідкладного завдання пов`язаного із врятуванням життя обумовленого безпосередніми обов`язками, як військовослужбовця водія-санітара.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати, провадження відносно неї закрити. В обґрунтування поданої апеляційної скарги пояснила суду апеляційної інстанції, що вона є дійсним військовослужбовцем ЗС України, займає посаду водія-санітара. За обставин, викладених у протоколі, вона виконувала свої обов`язки із використанням власного транспортного засобу. Свої службові обов`язки ОСОБА_1 у зв`язку із дією на території України режиму «воєнний стан» вимушена виконувати цілодобово за наказом командира, який може надійти у будь-який час доби.

На підтвердження своїх доводів апелянт надала суду довідку за підписом ТВО начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 , відповідно до відомостей якої водій санітар ОСОБА_1 в ніч з 14.11.2023 року на 15.11.2023 року виконувала наказ безпосереднього командира по організації евакуації важкого пораненого військовослужбовця на автомобілі Nissan X-trail, державний номерний знак НОМЕР_3 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Обставини вимагали негайного виконання наказу, яке було пов`язано з життям пораненого.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд не дотримався всіх вказаних вимог закону, та не повно з`ясував обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнення її до адміністративної відповідальності.

Ухвалюючи постанову суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ознаки алкогольного сп`яніння, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме порушення мови та координації рухів оглянутим відеозаписом не підтвердились ОСОБА_1 розмовляє та рухається впевнено, на запитання працівників поліції відповідає чітко та без затримок, зокрема відразу зреагувала на автоматичне увімкнення двигуна поліцейського автомобілю. Крім того з відео запису вбачається, що працівники поліції були не впевнені у виявлені такої ознаки алкогольного сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота, хоча, згідно вимог ст. 266 КУпАП зобов`язані чітко їх встановити. Разом з тим, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повідомила, як працівників поліції, так і суд апеляційної інстанції, що під час виконання наказу командира вживала квас та курила засіб для паління (електронну сигарету), який має яскраво виражений фруктовий присмак. Так, як зазначила ОСОБА_1 , це могло викликати хибне уявлення поліцейського щодо вживання водієм алкогольних напоїв, що є підставою для проведення огляду.

Крім того, незважаючи на встановлений у передбачений законом спосіб факт відмови особи яка притягається до адміністративної відповідальності від проведення медичного огляду на стан сп`яніння, суд першої інстанції з невідомих причин не встановив, що ОСОБА_1 в той час виконувала наказ безпосереднього командира, обумовлений її посадовими обов`язками, як водія-санітара, та не надав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності можливість надати докази, які це підтверджують, а лише послався у своїх висновках на те, що ОСОБА_1 зазначила суду першої інстанції, що приїхала з м. Костянтинівка, потім була у морзі та поїхала у шпиталь. Зазначене свідчить про формальний підхід суду першої інстанції у з`ясуванні всіх обставин, які мають суттєве значення для правильного розгляду цієї справи.

Натомість під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 повідомила суд апеляційної інстанції та, на підтвердження своїх доводів, надала суду апеляційної інстанції довідку з якої вбачається, що в ніч з 14.11.2023 року на 15.11.2023 року з метою виконання військового обов`язку водій-санітар ОСОБА_1 у м. Харкові виконувала наказ безпосереднього командира по евакуації важкого пораненого військовослужбовця на автомобілі Nissan X-trail, державний номерний знак НОМЕР_3 до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Обставини вимагали негайного виконання наказу, яке було пов`язано з життям пораненого, тому вона вимушена була відмовитися від пропозиції працівників поліції щодо огляду в медичному закладі, оскільки така пропозиція вимагала витрати значного часу, а виконання наказу з об`єктивних обставин було терміновим. Зазначене не суперечить відомостям оглянутого відеозапису.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Відповідно до постанови Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року в справі № 686/5225/17 у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Норми Закону щодо крайньої необхідності покликані сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

Однією з найважливіших умов правомірності стану крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Відповідно до приписів ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Приписами ст. 27 Конституції України встановлено обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Таким чином Конституція України встановлює, що жодні правовідносини не можуть вважатися ціннішими за життя людини. Питання рятування життя військовослужбовців, зокрема щодо їх найшвидшого доставлення до закладів охорони здоров`я, не охоплюються діяльністю державних чи комунальних структур та підрозділів охорони здоров`я цивільного призначення, а забезпечуються відповідними підрозділами та посадовими особами військового спрямування, тобто самими військовослужбовцями, які мають спеціальний фах, знання та навички, та на яких покладений відповідний обов`язок.

Відомостями довідки тво начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 наданої суду апеляційної інстанції встановлено, що водій-санітар ОСОБА_1 що в ніч з 14.11.2023 року на 1511.2023 року з метою виконання військового обов`язку у м. Харкові виконувала наказ безпосереднього командира по організації евакуації важкого пораненого військовослужбовця на автомобілі Nissan X-trail, державний номерний знак НОМЕР_3 до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Обставини вимагали негайного виконання наказу, яке було пов`язано з життям пораненого.

З відомостей протоколу про адміністративну відповідальність та доданого до нього відео запису вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повідомила працівників поліції, що є водієм-санітаром та, відповідно до своїх службових обов`язків, зобов`язана рухатись до закладів охорони здоров`я. Суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що такі обов`язки виконуються нею цілодобово, а наказ від командира, який є обов`язковий до виконання, може надійти в будь-який час.

Такі доводи апелянта належить вважати обґрунтованими, оскільки вони передбачені посадовими та військовими обов`язками водія-санітара та підтверджуються наданою суду апеляційної інстанції довідкою тво начальника штабу в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_4 .

За таких обставин належить вважати, що ОСОБА_1 виконуючи свої безпосередні обов`язки, які пов`язані із врятуванням життя військовослужбовця, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП перебуваючи в стані крайньої необхідності, а тому відповідно до вимог ст. 17 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно із п. 4 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

З огляду на викладене, постанову суду першої інстанції не можна вважати законною та обґрунтованою та належить скасувати, а провадження у даній справі закрити на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП у зв`язку із вчиненням дій ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити, поновивши строк на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення №638/19009/23 за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закрити на підставі п.4 ч. ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков