КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 759/1262/24
Апеляційне провадження
№ 33/824/1674/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 16 лютого 2024 року (суддя Ключник А.С.) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 16 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60грн.

Постановою судді визнано доведеним, що 10 січня 2024 року близько 15год. 20 хв. за адресою: АДРЕСА_2 у під`їзді на 4-му поверсі, ОСОБА_1 здійснила неналежне виконання батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, відносно своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була виявлена у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим її було доставлено до ДКЛ № 1, та такі дії матері кваліфіковані, як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції невірно визначив об`єктивну сторону інкримінованого їй правопорушення, описавши при цьому у оскаржуваній постанові фабулу ч. ч. 1, 2 ст. 184 КУпАП, однак не ч. 3 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неналежне виконання нею своїх батьківських обов`язків у під`їзді на 4-му поверсі будинку АДРЕСА_2 , оскільки вона ніколи не була за цією адресою та належним чином виконує своє батьківські обов`язки.

ОСОБА_1 посилається на те, що постановою судді не встановлено, яке саме правопорушення вчинила її донька ОСОБА_2 та за яких обставин вона вжила алкогольні напої, та потрапила до лікарні.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Радутний О.Е. доводи апеляційної скарги підтримали.

Поліцейський ОСОБА_3 , який склав протокол про адміністративне правопорушення, зазначив, що 10 січня 2024 року приблизно о 15год. 20хв. у під`їзді

будинку АДРЕСА_2 , була знайдена неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала у непритомному стані. Після доставки її до лікарні, було з`ясовано, що вона перебуває у стані сильного алкогольного сп`яніння, тому був складений протокол про адміністративне правопорушення на її матір.

Суд, вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи її захисника Радутного О.Е., пояснення поліцейського Носова А., перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як передбачено ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду матеріалів справи за протоколом про адміністративне правопорушення, складеним стосовно ОСОБА_1 , не дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується наданими суду доказами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 920170 від 10 січня 2024 року, цього ж дня приблизно о 15:20 год., за адресою: АДРЕСА_2 , у під`їзді на 4-му поверсі, ОСОБА_1 ухилилась від виконання батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, оскільки її неповнолітня донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вживала алкогольні напої, внаслідок чого була доставлена до ДКП № 1, але оскільки недосягла віку, з якого наступає адміністративна відповідальність, до адміністративної відповідальності притягнуто її матір - ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 184 КУпАП (с.с.1).

Відповідно до рапорту інспектора СЮП ВП Святошинського УП ГУНП у м. Києві Панченко Сніжани, 10 січня 2024 року до чергової частини Святошинського УП ГУНП у м. Києві по спецлінії «102» звернувся диспетчер «103» з повідомлення про отруєння внаслідок вживання алкоголем. Дане повідомлення зареєстроване до єдиного обліку заяв і повідомлень Святошинського УП ГУНП у м. Києві за № 1904, 1917, 1924 від 10 січня 2024 року. При відпрацюванні події встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2, у під`їзді № 3, на 4-му поверсі двоє неповнолітніх дітей, хлопець та дівчина, їх дані на момент виклику невідомі, які знаходяться в сильному алкогольному сп`янінні. В подальшому, при спілкуванні з хлопцем, останній повідомив, що його звати ОСОБА_4 , дівчина знаходилась майже без свідомості та сказати нічого толком не змогла. Останніх було доставлено до ДКЛ № 1, по вул. Богатирській, 30 у супроводі працівників поліції. В подальшому, неповнолітнім було надано медичну допомогу та хлопець надав свої особисті дані, та зміг викликати свого батька в лікарню. З`ясовано, що неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , дізнавшись про те, що його колишня однокласниця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться в Ірпені, домовилися про зустріч. 10 січня 2024 року зранку вони зустрілись, разом вирішили випити алкогольні напої, оскільки останній раз бачились дуже давно, ще у Харківській області, по місцю реєстрації обох (на даний час являються ВПО). Після чого вони пішли до магазину « Сільпо », що за адресою: м. Київ, вул. Підлісна, 3 , та почали домовлятись з перехожими про те, щоб їм купили спиртне. Незнайомий чоловік погодився та на прохання дітей придбав їм 1 пляшку вина та 1 пляшку рому. За адресою місця проживання ОСОБА_4 , на лавці, вони вирішили розпити це спиртне. Пізніше зайшли до під`їзду, оскільки на вулиці стало холодно, випили вино та ром, після чого вони заснули на сходах і подальші події ОСОБА_4 не пам`ятає. На момент приїзду працівників поліції до лікарні, дівчина спала та зі слів лікарів мала спати до ранку, тому поспілкуватися з останньою неможливо. Оскільки ОСОБА_4 надав дані сестри цієї дівчинки, було викликано її матір, з якою було проведено профілактичну бесіду. На батька ОСОБА_6 та на матір ОСОБА_7 було складено протоколи про адміністративне правопорушення (с.с.2, 3-6).

У наданих працівникам поліції письмових поясненнях, ОСОБА_1 зазначила, що зранку 10 січня 2024 року її донька повідомила, що поїхала до Києва для зустрічі із своїм колишнім однокласником ОСОБА_4 , на що вона дала дозвіл. Цього ж дня, близько 17:45 год. вона отримала дзвінок від працівників поліції, які повідомили їй, що знайшли її доньку без свідомості внаслідок вживання алкоголю. Після приїзду до лікарні ОСОБА_4 їй повідомив, що вони спільно вживали алкоголь, а саме пляшку вина. ОСОБА_1 зобов`язалась провести профілактичну бесіду зі своєю донькою (с.с.7).

Згідно частини 3 статті 184 КУпАП, вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу, тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 920170 від 10 січня 2024 року не зазначено конкретних обставин вчинення адміністративного правопорушення згідно з диспозицією частини 3 статті 184 КУпАП, не викладено даних яке правопорушення вчинила неповнолітня дочка ОСОБА_1 - ОСОБА_2.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яким саме чином ОСОБА_1 не виконувала свої батьківські обов`язки, у чому конкретно проявилося таке неналежне виконання.

Суддя першої інстанції не врахував, що відповідальність батьків за частиною 3 статті 184 КУпАП настає у разі вчинення правопорушення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, а тому виклад обставин вчинення такого правопорушення та зазначення у протоколі норми КУпАП, яка передбачає

відповідальність за таке правопорушення, є обов`язковою.

Отже, дані про подію, зокрема час, місце та обставини правопорушення, є істотною складовою формулювання обставин правопорушення, що ставляться у вину особі, та є частиною складу адміністративного правопорушення, що, відповідно, підлягає обов`язковому доказуванню.

Враховуючи викладене, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 920170 від 10 січня 2024 року не відповідає вимогам статті 256 КУпАП, виходячи з того, що він не містить вказівки на статтю КУпАП, яку порушила неповнолітня дочка ОСОБА_1 - ОСОБА_2, та виклад обставин вчинення неповнолітньою правопорушення, передбаченого нормами КУпАП.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини стандарти, установлені Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод для кримінального провадження, поширюються і на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справи "Лучанінова проти України" (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v. Russia", заява № 36673/04), "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08)).

Ці стандарти полягають у тому, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певна особа має доводити в суді, а також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки в такий спосіб неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова судді Святошинського районного суду міста Києва від 16 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_1 не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Апеляційний суд вважає, що наявними в матеріалах справи доказами не доведено, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки надані суду матеріали за протоколом про адміністративне

правопорушення стосовно ОСОБА_1 не підтверджують вчинення нею правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 16 лютого 2024 року про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати та провадження у справі стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт