Справа № 727/3801/24
Провадження № 3/727/1363/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Гавалешко П.С., розглянув справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з УПП в Чернівецькій області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , за ст. 124, 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 10 квітня 2024 року близько 19 години 43 хвилин в м. Чернівці перебуваючи по вул. С.Скальда-Воробкевича керував автомобілем «Мітсубісі Ланцер», номерний знак НОМЕР_1 , під час повороту на вулицю Воробкевича не дотримався безпечної відстані здійснив наїзд на автомобіль «Нісан Мурано» номерний знак НОМЕР_2 . У результаті дорожньо-транспортної завдано матеріальних збитків.

Своїми діями ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Він же, 10 квітня 2024 року близько 19 години 43 хвилин в м. Чернівці перебуваючи по вул. С.Скальда-Воробкевича, керував автомобілем «Мітсубісі Ланцер», номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, у порушення п.2.10 «а» ПДР України, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Своїми діями ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , надав до суду клопотання про закриття провадження у справі провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.122-4 КУпАП закрити за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення.

Вказав, що у ОСОБА_1 , був відсутній умисел на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки на місці пригоди водії дійшли згоди, що нічого критичного немає і розберуться самостійно без поліції. Обмінявшись номерами телефонів.

Однак як виявилось пізніше інцидент таки був зафіксований працівниками поліції і ОСОБА_1 , був викликаний на дачу пояснень.

Однак він не мав умислу залишати місце ДТП. Він вважає, що вони домовись з потерпілим на місці події, врегулювати матеріальні збитки.

Суд, дослідивши письмові пояснення, та матеріали справи, клопотання його захисника, приходить до наступного.

Відповідно до ст.1 КУпАП, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення у числі інших визначених законом обставин зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Основною умовою настання адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП є наявний причинний зв`язок між порушеннями правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п.13.1 ПДР України, як зазначено в протоколі.

Тому розглядаючи дану справу, суддя вирішує питання щодо винуватості ОСОБА_1 , у межах порушення зазначених вимог ПДР України.

Вина ОСОБА_3 , у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується сукупністю письмових доказів, досліджених безпосередньо судом під час судового розгляду, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 10 квітня 2024 року; письмовими поясненнями від 10 квітня 2024 рокую

Дослідивши докази, оцінивши їх у відповідності до ст.252 КУпАП, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 , вбачається порушення п.13.1 ПДР України, за що він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Згідно ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи обставини вчинення адміністративного правопорушення, суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень та вважає, що таке стягнення є доцільним для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

Відтак, із ОСОБА_1 , у дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605,60 грн., оскільки судом не встановлено підстав для звільнення від сплати цього збору.

Щодо притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП, суд зазначає наступне.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до п.1.10 ПДР України залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Відповідно до п.2.10 «а» ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП характеризується наявністю вини у формі умислу.

Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені правила дорожнього руху і прагне до цього.

Як встановлено із пояснень ОСОБА_1 , він не мав на меті приховувати факт дорожньо-транспортної пригоди або обставини її скоєння. А отже, умисел на вчинення правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП в його діях відсутній.

Суд зазначає, що сам факт події дорожньо-транспортної пригоди і не залишення винної особи на місці, не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки у даному випадку слід також встановити обставини, які свідчать про те, що це було свідомим та умисним діянням.

Так, згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали ушкоджень.

Однак до матеріалів справи надано заяву потерпілого про те, що матеріальні збитки завдані діями ОСОБА_1 , йому відшкодовані.

Враховуючи характер та локалізацію пошкоджень транспортних засобів, а також те, у ОСОБА_1 , був відсутній умисел на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 , відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, яка має утворювати його склад у сукупності з іншими обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ст. 122-4 КУпАП, слід закрити за відсутність у його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 9, 23, 40-1, 122-4, 124, 252, 283-285, 294 КУпАП, ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначити стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду на протязі десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя П.С. Гавалешко