Провадження 3/557/819/2024
Справа 557/1369/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року с-ще Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Оленич Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Гоща справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділення поліції № 5 Рівненського районного управління поліції ГУНП у Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18 серпня 2024 року о 15 годині 37 хвилини на 46 км а/д «Рівне-Тучин-Гоща-Бочаниця-Острог» керував самозбірним велосипедом-мопедом, без номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя) та, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcоtest 6810» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судові засідання 02 та 24 вересня 2024 року не з`явився, судом вживалися заходи для повідомлення останнього про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток за місцем його проживання, а також реєстрації.

18 вересня 2024 року від ОСОБА_1 надійшли письмові заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, у яких останній, не погоджуючись з таким протоколом, вказує на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки «мопед-велосипед самозбірний», про керування яким зазначено у складеному відносно нього протоколі без вказівки на об`єм його двигуна і всі технічні характеристики, не віднесений чинним законодавством до транспортних засобів в розумінні ст. 130 КУпАП. Окремо ОСОБА_1 звернув увагу на те, що відповідно до Віденської Конвенції «Про дорожній рух» транспортний засіб з об`ємом двигуна до 50 куб.см не вважається механічним транспортним засобом і його не можна прирівнювати до мотоцикла, Правила дорожнього руху України також визначають мопеди як немеханічний транспортний засіб, а як двоколісний транспортний засіб, тому вимоги до водіїв механічних транспортних засобів, які визначені розділом 2 Правил дорожнього руху України, не поширюються на водіїв немеханічних транспортних засобів.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху).

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У п. 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п. 2.5. Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За невиконання вимог цього пункту Правил передбачено адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29 червня 2007 року постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно норм, встановлених законами держави Україна.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, сама по собі відмова водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад адміністративного правопорушення та має наслідком адміністративну відповідальність.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушеня, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що ним зазначено у письмових запереченях, його винуватість стверджується даними наступних досліджених у судовому засіданні доказів:

-протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №584642 від 18 серпня 2024 року, яким зафіксовано обставини вчинення правопорушення та який підписаний ОСОБА_1 без зауважень;

-акта огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 18 серпня 2024 року, з якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 проведений, у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, в графі «Результати огляду на стан сп`яніння» поліцейським зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу відмовився. Також в акті наявний запис самого ОСОБА_1 про те, що він «...керував саморобним мотовелосипедом 40 км, був зупинений працівниками поліції і відмовляється дихати в прилад Драгер»;

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18 серпня 2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 направлено в заклад охорони здоров`я, в зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. В графі «Результати огляду» вказано, що ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився. Також у направленні наявний запис самого ОСОБА_1 про відмову їхати на огляд до закладу охорони здоров`я;

-зобов`язання ОСОБА_1 про відсторонення від керування транспортним засобам до повного витвереження (протягом 24 годин);

-постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАА № 997605 від 18 серпня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 121-3, ч. 2 ст. 126 КУпАП. Даних про скасування вказаної постанови за результатами її оскарження ОСОБА_1 матеріали справи не містять;

-відео з нагрудної камери працівника поліції ВК2028, на якому зафіксовані обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Зазначені вище докази є узгодженими між собою і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому такі суддя вважає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

З огляду на наявність достатніх даних про відмову 18 серпня 2024 року ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, вважаю, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому суддею зауважується на тому, що об`єктивних причин відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння в ході дослідження доказів не встановлено.

Суддею відхиляються письмові заперечення ОСОБА_1 про закриття провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2.1 а) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У відповідності до п. 2.13 Правил дорожнього руху право на керування транспортними засобами особам може бути надано, зокрема, мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії А1, А) - з 16-річного віку.

У даному випадку суддею звертається увагу на те, що Правила дорожнього руху не містить поняття «мотовелосипед» чи «велосипед-мопед», однак містить поняття «велосипед» та «мопед».

Зокрема, у п. 1.10 Правил дорожнього руху вказано, що:

велосипед - транспортний засіб, крім крісел колісних, що приводиться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому ;

мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт;

транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів;

механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Транспортні засоби належать до таких категорій: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт ( п. 2.13 Правил дорожнього руху).

Таким чином, транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , в залежності від того, в який спосіб він приводиться в рух можна класифікувати як велосипед, за умови приведення його в рух мускульною силою людини, або ж як мопед, за умови приведення його в рух за допомогою двигуна з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигуна потужністю до 4 кВт.

Як убачається із дослідженого відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, долученого до матеріалів справи, ОСОБА_1 використовував свій транспортний засіб без приведення його в рух своєю мускульною силою, останній приводився в рух за допомогою двигуна та слугував для перевезення людини, що свідчить про необхідність класифікувати його в даному конкретному випадку, як «мопед» в розумінні Правил дорожнього руху, що в свою чергу зобов`язує особу, яка керує таким транспортним засобом, мати право на керування таким транспортним засобом категорії «А1».

Також, суддею враховуються висновки, викладені у постанові Верховного Суду по справі №127/5920/22 від 15 березня 2023 року, де касаційна інстанції зазначила, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.

Отже, будь-який транспортний засіб, що приводиться у рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму належить до механічних транспортних засобів.

Враховуючи те, що самозбірний мопед, яким керував ОСОБА_1 , обладнаний сидінням, призначений для перевезення людей та приводився в рух за допомогою двигуна, тому такий є транспортним засобом в розумінні ст. 130 КУпАП, відтак ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, з огляду на що його аргументи з даного приводу суддею відхиляються.

Окремо суддею звертається увага на те, що відповідно до загальних положень Правил дорожнього руху особа, перебуваючи на проїзній частині, є учасником дорожнього руху, і у відповідності до пунктів 1.3 - 1.5 цих Правил зобов`язана неухильно виконувати їх вимоги, розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила, а їх дії або бездіяльність не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Оскільки ОСОБА_1 використовував самозбірний мопед, як транспортний засіб, то він повинен був керувати цим транспортним засобом, рухаючись дорогами загального користування, з додержанням вимог Правил дорожнього руху.

Відсутність у ОСОБА_1 посвідчення водія відповідної категорії не спростовує висновку про те, що особа є водієм, а отже і є суб`єктом даного правопорушення.

Пунктом 5 частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, і не розмежовує відповідальність особи залежно від того яким саме транспортним засобом вона керує: механічним чи немеханічним.

Щодо посилання позивача на міжнародний договір - Віденську Конвенцію про дорожній рух, то слід зазначити, що її норми носять рекомендаційний, а не імперативний характер.

За вказаних обставин суддя приходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена у судовому засіданні у повному обсязі.

Враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників, вважаю за можливе притягнути останнього до адміністративної відповідальності та з метою його виховання та запобігання вчиненню ним нових правопорушень, призначити йому покарання у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що передбачено санкцією означеної статті.

Як убачається з довідки інспектора сектору адміністративної практики ОСОБА_2 , права керування ОСОБА_1 не позбавлений та на протязі року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не притягувався, посвідчення водія за відомостями ГСЦ МВС відсутнє.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, виходячи з вимог ст. 40-1 КУпАП та відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 в доход держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 283, 284, 287-289 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень та підлягає зарахуванню на рахунок UA0017001, отримувач коштів ГУК у Рівнен.обл./Рівнен.обл./21081300, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 21081300, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу - 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на рахунок №UА0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету - 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Ю.В. Оленич