Справа № 277/1274/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 вересня 2024 року смт Ємільчине

Суддя Ємільчинського районного суду Житомирської області Т.Г. Корсун, розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з відділення поліції №1 Звягельського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючий,

за ч.1 ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №114250 від 28.08.2024 року вбачається, що 18.08.2024 року о 23 год. 50 хв. в с. Сімаківка на дорозі с. Степанівка водій ОСОБА_1 не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору чим порушив п. 2.4. ПДР України невиконання водієм вимог про зупинку, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав, зазначив, що 18.08.2024 року в с. Сімаківка на дорозі с. Степанівка не зупинився на вимогу поліцейських, оскільки їхав у нетверезому стані.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з ст. 154 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Відповідальність за ч.1 ст. 122-2 КУпАП наступає у випадку невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (див. Правила дорожнього руху).

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у невиконанні водіями вимог працівника поліції, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу (формальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку - спеціальний (водій транспортного засобу, тобто особа, яка в установленому порядку отримала дозвіл на керування транспортним засобом - водійське посвідчення тощо).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

Права та обов`язки водіїв механічних транспортних засобів регулюються Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001року ( із змінами та доповненнями).

Згідно вимог пункту 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до пункту 8.9 ПДР вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою:

а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки;

б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу;

в) гучномовного пристрою;

г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.

Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Крім визнання вини, обставини вчинення зазначеного правопорушення підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №114250 від 19.08.2024 року, який складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та містить формулювання суті вчиненого адміністративного правопорушення;

- довідкою про адміністративне правопорушення від 19.08.2024 року, згідно якої транспортний засібМустанг 250-9R, без держаного номеру належить гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- диском з відеозаписом події.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Таким чином, аналізуючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, вважаю, що в діях Грабовського вбачається порушення вимог п. 2.4 ПДР України та вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності повністю та об`єктивно знайшла своє підтвердження в ході судового засідання.

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 кваліфікуються за ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як невиконання водієм вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, у відповідності до ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховується характер вчиненого адміністративного правопорушення, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини у вчиненому правопорушенні, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення у відповідності до ст. ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення ОСОБА_1 , крім того враховуються обставини вчинення правопорушення, його вік, майновий стан, у зв`язку з чим приходжу до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 ст. 27 КУпАП та на підставі викладеного обрати йому адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, за якою він притягується до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 27, 40-1, ч. 1ст. 122-2, ст.ст. 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 153,00 (сто п`ятдесят три) грн. 00 коп.

Штраф перерахувати на рахунок отримувача: UA0006757, отримувач ГУК у Житобл./ТГ смт. Ємільчине 21081100, код отримувача: 37976485, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код класифікації доходів бюджету: 21081100 призначення платежу: адміністративні штрафи та інші санкції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, які перерахувати на рахунок №UA0006757, отримувач коштів ГУК у Жит.обл/ТГ смт Ємільчине/22030101,код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37976485,банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.),код класифікації доходів бюджету 22030101.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, який визначений у відповідній статті КУпАП та зазначений у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СуддяТ. Г. Корсун