Номер провадження: 33/813/1015/24
Номер справи місцевого суду: 514/298/24
Головуючий у першій інстанції Кравченко П. А.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

представника ОСОБА_1 адвоката Каразейської Є.Д.,

потерпілої ОСОБА_2 ,

потерпілої ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Каразейської Євгенії Дмитрівни на постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 07 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення за більш серйозне правопорушення, у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 17.02.2024 року о 16 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 по вулиці Красна, смт. Тарутине, керувавши автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , не переконавшись в безпечній швидкості та зміні руху автомобіля, який рухався попереду - КІА Орtima, державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснив зіткнення з даним автомобілем, який повертав праворуч, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Крім того, цього ж дня о 18 год. 03 хв. по вулиці Красна, смт. Тарутине, керував автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, згідно результатів висновку медичного огляду на стан сп`яніння, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху (далі ПДР) України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Тарутинського районного суду Одеської області від 07 березня 2024 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.80-83).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 11.03.2024 року, представник ОСОБА_1 адвокат Каразейська Є.Д. подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.87-98).

У судове засідання, призначене на 15.04.2024 року о 11 год. 00 хв. прибула представник ОСОБА_1 адвокат Каразейська Є.Д., яка підтримала доводи апеляційної скарги в повному об`ємі, просила її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити.

Також у судовому засіданні, в режимі відеоконференції, прийняли участь потерпілі ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, наполягали на тому, що саме ОСОБА_1 є винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), який при цьому перебував у стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим просили залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова Тарутинського районного суду Одеської області від 07 березня 2024 року - зміні, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Приписами ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і суб`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП встановлено що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому для притягнення особи до адміністративної відповідальності обсяг доказів, долучених до матеріалів справи, в їх сукупності повинен бути необхідним та достатнім для беззаперечного висновку про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №095961 від 17.02.2024 року (а.с. 30).

- схемою місця ДТП (а.с.38);

- поясненнями потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_3 (а.с. 34, 35).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, серії ОБ №095961 від 17.02.2024 року, 17.02.2023 року ОСОБА_1 по вулиці Красна, смт. Тарутине, керувавши автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , не переконавшись в безпечній швидкості та зміні руху рухающогося попереду автомобіля КІА Орtima, державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснив зіткнення з даним автомобілем, який повертав праворуч, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

Згідно ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

У п. 1.3 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.3.б ПДР України передбачено, що водії повинні бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

Пунктом 10.1 ПДР України встановлено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Виходячи з вищевикладеного, та аналізуючи докази, які містяться в матеріалах справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, керуючи автомобілем, не переконався в безпечній швидкості та зміні руху, попереду рухающогося автомобіля та здійснив зіткнення з даним автомобілем, який повертав праворуч, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Апеляційний суд зазначає, що правопорушник ОСОБА_1 не надав мотивованих доказів до суду першої та апеляційної інстанцій на спростування обставин, зазначених у протоколах про адміністративні правопорушення, а тому суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про доведеність наявності у діях водія ОСОБА_1 порушень та вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП.

Крім того, як було вказано вище, 17.02.2024 року по вулиці Красна, смт Тарутине, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, згідно результатів висновку медичного огляду на стан сп`яніння, чим порушив п. 2.9 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.2.9а ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас, порушення вказаного пункту ПДР передбачає встановлену КУпАП відповідальність за ч.1 ст.130 цього Кодексу.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №095962, з фабули якого вбачається, що 17 лютого 2024 року ОСОБА_1 в смт. Тарутине Одеської області, вул. Красна, керував автомобілем Volkswagen Passat, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку КНП Тарутинська ЦЛ:

- висновком щодо результатів медичного огляду від 17 лютого 2024 року (а.с. 8);

- відеозаписами, долученими до матеріалів справи (а.с. 13, 41).

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 будь-яких зауважень або заперечень щодо обставин, викладених у фабулі протоколу не навів, зробив особистий підпис, чим фактично погодився з тим, що він вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП при обставинах, викладених у протоколі.

З цих підстав, твердження апелянта, про відсутність доказів його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на увагу не заслуговують, так як повністю спростовані матеріалами справи в їх сукупності.

Стосовно доводів апелянта про те, що при прийнятті відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформленні матеріалів адміністративного правопорушення працівниками поліції не було залучено свідків, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 6 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення свідки залучаються лише в разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису. Разом з тим, із наданих працівниками поліції відеозаписів, вбачаються усі послідовні дії працівників з моменту зупинки водія ОСОБА_1 і до самого завершення складення адміністративних матеріалів.

Крім того, як вже зазначалось раніше, відеозапис є не єдиним доказом вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні.

Також слід зазначити, що складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, правопорушником ОСОБА_1 суду не надано, не здобуто таких доказів і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Посилання на сумніви правильності складання протоколів про адміністративне правопорушення ґрунтуються виключно на твердженнях представника, який є прямо зацікавленою особою, його роздумах щодо діяльності правоохоронних органів, звинуваченнях органів поліції та суду в необ`єктивності.

При цьому, в матеріалах справи не встановлено доказів того, щоб ОСОБА_1 чи його представник звертався із заявами та скаргами до прокурора, який здійснює нагляд за органами поліції чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників поліції, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів.

Позиція представника ОСОБА_1 адвоката Каразейської Є.Д., яку вона висловила в апеляційній скарзі щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності та обґрунтованості, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту з метою ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Разом з тим, часткове задоволення апеляційної скарги полягає у наступному.

Як вбачається з реєстраційного листа старшого інспектора чергового чергової частини відділення поліції №2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області Делі-Іванова М., 17.02.2024 року, о 16:24 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 17.02.2024 року о 16.20 за адресою Тарутинський район, смт. Тарутине, вул. Красна, біля м`ясного магазину в а/м Kia Оптіма, днз. НОМЕР_3 , в`їхав Фольцваген, д.н.з. НОМЕР_1 , водій має явні ознаки алкогольного сп`яніння.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що саме в 16 год. 20 хв. відбулась ДТП за участю автомобілів, у тому числі під керуванням правопорушника ОСОБА_1 , який перебував стані алкогольного сп`яніння.

З підстав кладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме о 16 год. 20 хв. 17.02.2024 року відбулася ДТП, винна особа у якій ОСОБА_1 була в стані алкогольного сп`яніння, на що не було в повній мірі звернуто уваги судом першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази повністю узгоджуються між собою, є достовірними, належними, допустимими, достатніми та в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124; ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на правопорушника ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 33, 36 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.4 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Каразейської Євгенії Дмитрівни на постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 07 березня 2024 року задовольнити частково.

Постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 07 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, змінити, і вказати дату і час скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушенняОСОБА_1 17.02.2024 року, о 16 год. 20 хв.

В іншій частині постанову Тарутинського районного суду Одеської області від 07 березня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда