Справа №: 307/4150/24
Провадження № 3/307/1922/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2024 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Сас Л.Р., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , приватний підприємець,

встановила:

ОСОБА_1 04 вересня 2024 року, приблизно о 13 год., перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення за вчинення домашнього насильства, вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме, навмисно штовхав її, тобто вчинив відносно неї дії психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 винуватим себе не визнав, у своїх діях звинуватив потерпілу ОСОБА_2 , заявив, що не вважає свої дії відносно потерпілої у вигляді словесних образ та її штовхання, домашнім насильством. Вважає, що на вчинення таких дій його провокує сама потерпіла на фоні необґрунтованих ревнощів.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що цього дня вона прийшла додому та почала збирати речі з метою переїхати разом із дітьми, оскільки довідалася, що чоловік підтримує стосунки з іншою жінкою, яка в свою чергу погрожувала їй, що чоловік її покине і забере у неї їхніх дітей. Враховуючи, що це було не в перший раз, чоловік влаштував сварку, під час якої штовхнув її руками в груди, внаслідок чого вона вдарилася у газову плиту, однак тілесних ушкоджень їй не було спричинено.

Згідно ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підставі наведених правових норм, оцінюючи вказаний протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено наступне.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст. 3 Закону №2229-ІV від 07 грудня 2017 року сфера дії законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, незалежно від факту спільного проживання, поширюється на подружжя, колишнє подружжя, батьків та дітей, а також на осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою.

Із протоколу про адміністративне правопорушення відомо, що ОСОБА_1 04 вересня 2024 року, приблизно о 13 год., перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення за вчинення домашнього насильства, вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме, навмисно штовхав її, тобто вчинив відносно неї дії психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_2 .

Із протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 05.09.2024 року відомо, що ОСОБА_2 звернулася із заявою у якій просить прийняти міри до її чоловіка ОСОБА_1 , котрий неодноразово вчиняв відносно неї домашнє насильство, зокрема 04 вересня 2024 року під час сварки штовхнув її (а. с. 2-3).

Із письмових пояснень ОСОБА_2 видно, що 04 вересня 2024 року між нею та чоловіком ОСОБА_1 виникла сварка через те, що у неї є підстави вважати, що чоловік їй зраджує у подружній вірності, вчиняє відносно неї домашнє насильство, тому вона вирішила піти з дітьми з додому. Прийшовши додому з метою зібрати речі між нею та ОСОБА_1 виникла сварка, яка продовжилася у кухні під час якої чоловік штовхнув її в область грудей, внаслідок чого вона вдарилася об газову плиту, після чого вона вибігла з будинку та побігла до своєї куми. Тілесних ушкоджень не отримала, від проходження експертизи відмовилася ( 3-4).

Згідно довідки з адмінпрактики 519109 відомо, що відносно ОСОБА_1 01.06.2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за що на нього Тячівським районним судом Закарпатської області накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства, вчиненому повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення за вчинення домашнього насильства доведена протоколом про адміністративне правопорушення від 17 вересня 2024 року, поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , довідкою з адмінпрактики та іншими документами, які долучені до цього протоколу.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті та передбачена відповідальність у вигляді штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який раніше притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, також з врахуванням пояснень потерпілої про те, що насильство відбувається у присутності малолітніх дітей, свідчить про підвищену суспільну небезпеку його дій, відтак слід застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення розмір судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП,

постановила:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 40 годин.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605,60 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л.Р.Сас