ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/431/24 Справа № 712/5894/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Рябуха Ю. В. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю захисника Багінського А.М. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Багінського А.М. на постанову Соснівського райсуду м. Черкаси від 28.06.2024 р., якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , грома-

дянина України, який має середню ос-

віту, одруженого, військовослужбовця

в/ч НОМЕР_1 , проживає

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,6 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 1.05.2024 р. о 21:07 год. в м. Черкаси, по пр-ту Хіміків, 30, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2107, р/номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, в установленому законом порядку за згодою водія проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» ARНК-0090, результат позитивний 1,25 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Багінський А.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адмінправопорушення у діях ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що працівником поліції при проведенні огляду особи на стан сп`яніння та складання відповідних матеріалів допущені порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», висновки складені з порушенням зазначеної інструкції вважаються недійсними.

Зупинка автомобіля ВАЗ-2107 під керуванням ОСОБА_1 є безпідставною та незаконною, що судом першої інстанції залишено поза увагою. Працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушень водієм ПДР України, які давали поліцейським право здійснити законну зупинку автомобіля. Після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази правопорушення. Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі коректно, з належним формулюванням.

Працівник поліції не виписав направлення на огляд, не вручив такого направлення водію, не склав акт відсторонення від керування транспортним засобом. Крім того, працівники поліції не опитали свідків скоєння правопорушення. Особі, відносно якої складено протокол про адмінправопорушення не роз`яснені процесуальні права та обов`язки, крім того не вручена копія протоколу.

Згідно Інструкції, огляд проводиться двома способами на місці зупинки або у медичному закладі. В постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 погодився з результатом алкотестера (на місці), але це не звільняє поліцейського роз`яснити право особі на проходження такого огляду в медичному закладі. Направлення на огляд до медичного закладу повинно бути додатком до протоколу, повинно містити підпис особи яка направляється для проходження огляду.

Сам факт визнання особою порушення ПДР України або відсутності заперечень щодо проведення огляду не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень. Порушення поліцейським порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння є підставою для закриття провадження по справі.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адмінправопорушення, передбачені ч. 1 ст. 44, ст. ст. 51, 146, 160, 172-4 172-9, 173, ч. 3 ст. 178, ст. ст. 185, 185-1, 185-7, 187 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адмінвідповідальності, є обов`язковою.

Цей перелік є вичерпним та ч. 1 ст. 130 КУпАП до нього не входить.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, про дату і час судового засідання повідомлений належним чином, крім того 13.09.2024 р. електороною поштою захисник надіслав до суду апеляційної інстанції повідомлення про те, що ОСОБА_1 проходить реабілітацію після поранення і просить провести розгляд апеляційної скаргу у його відсутність, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі правопорушника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Багінського А. М. надані ним в режимі відеоконференції, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 1.05.2024 р. о 21:07 год. в м. Черкаси, по пр-ту Хіміків, 30, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2107, р/номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння за згодою водія проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», результат позитивний та склав 1,25 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними протоколу про адмінправопорушення серії ААД № 703682 від 1.05.2024 р. ( а. пр. 1), який складено уповноваженою посадовою особою, містить всі необхідні відомості та обставини вчинення правопорушення, сумніви чи зауваження до його змісту відсутні, хоча ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень по зазначеному факту, але отримав тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії ТЗ № 066580 від 1.05.2024 р. та отримав копію оскаржуваної постанови ; актом огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 (а. пр. 3); додатком до протоколу роздрукованим чеком від 1.05.2024 р., тест № 879 з результатом 1,25 ‰; рапортом поліцейського (а. пр. 6) та відеозаписом (а. пр. 7), долученими до матеріалів справи.

На переконання апеляційного суду вказані процесуальні та інші документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють відповідні правові відносини та які є предметом судового розгляду, а тому доводи апеляційної скарги про отримання доказів незаконним шляхом, припущеннях, порушеннях поліцейським Інструкції при складанні матеріалів є необґрунтованими.

На відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, який був досліджений судом апеляційної інстанції, зафіксовано як 1.05.2024 р. о 21:07 год. працівники поліції на патрульному автомобілі догнали автомобіль ВАЗ-2107, р/номер НОМЕР_2 , водій якого проїхав перехрестя на червоний, заборонений сигнал світлофору, подальша зупинка зазначеного автомобіля, а також перебування ОСОБА_1 за кермом даного автомобіля безпосередньо в момент та одразу після зупинки ТЗ, його подальше спілкування з поліцейськими, під час якого поліцейські запідозрили водія у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Водій ОСОБА_1 погодився на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Працівники поліції розпакували спеціальний технічний прилад, ОСОБА_1 розпакував трубку, продув у спеціальний технічний прилад, поліцейські роздрукували чек з результатом 1,25 ‰; роз`яснили права і обов`язки водію, стосовно якого складається протокол; видали водію тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами; складали протокол та інші матеріали. Водій не здивований результатом тесту, не заперечував результату, копію чеку працівник поліції видав водієві, повернув водієві технічний паспорт на автомобіль. Поліцейський зачитав вголос складений ним протокол про адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повторно роз`яснив процесуальні права і обов`язки та усно відсторонив водія від керування транспортним засобом, при цьому обставини при огляді водія, складанні протоколу, роз`ясненні прав водію та відсторонення останнього від керування транспортним засобом - спокійні.

Після перегляду відеозапису подій, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції будь-яких дій, які можуть бути кваліфіковані як протиправні або вчинені з порушенням будь- яких інструкцій.

З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та встановлення у нього ознак алкогольного сп`яніння запропонували йому огляд на стан сп`яніння на місці або у медичному закладі, останній погодився на огляд на місці зупинки, результат 1,25 ‰, результат не оспорював, водій їхати на огляд до лікарні наміру не виказував.

Апеляційний суд погоджується висновками суду першої інстанції, вважає правильним і не приймає до уваги доводи захисника про невідповідність процедури оформлення поліцейським протоколу та матеріалів про адмінправопорушення з огляду на те, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проведено на місці зупинки, результат не оспорювався особою стосовно якої складено протокол про адмінправопорушення, а тому відсутня будь-яка необхідність складання поліцейським направлення водія до медичного закладу для проходження такого огляду і видача зазначеного направлення під підпис особі яка притягається до адмінвідповідальності. Відео повністю узгоджується з протоколом про адмінправопорушення та не суперечить йому, що в свою чергу не може слугувати підставою для визнання протоколу неналежним доказом.

Стосовно доводів апеляції про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд до медичної установи, яке складається після відмови водія проходити огляд на місці зупинки, апеляційний суд вважає їх безпідставними, тому що такі дії не передбачені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водій або відмовляється від проходження будь-якого огляду, не виконує вимоги поліцейських та ПДР України, або проходить огляд на місці за допомогою спеціального технічного засобу та якщо оспорює результат огляду на місці, тоді виписується направлення до найближчого медичного закладу, огляд проводиться в лікарні в присутності водія та поліцейського, але вручити водію таке направлення без жодних підстав, то з такими доводами апеляції суд не може погодитися, тому що вони не ґрунтуються на вимогах закону.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України та скоїв адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland).

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо нього у зв`язку з порушеннями норм матеріального права є необґрунтованими та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами.

Інші аргументи апеляційної скарги мають ознаки надмірного формалізму і не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, зводячись до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, а отже й не є підставами для скасування вірного по суті судового рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю доказів, вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження.

ОСОБА_1 мав усвідомлювати та передбачати наслідки його дій під час керування транспортним засобом, можливість втратити право керування транспортним засобом в разі порушення вимог ПДР України.

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Будь-яких доказів, які б могли переконати суд у відсутності події та складу адмінправопорушення, в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповіда-льності відсутні та апелянтом суду апеляційної інстанції не надані. Інші доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки безспірних та переконливих доказів, які б могли об`єктивно спростувати його винність у вчиненні вказаного правопорушення, суду не надано.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, як і підстав для закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в даному випадку апеляційним переглядом не встановлено, тож, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Соснівського райсуду м. Черкаси від 28.06.2024 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.