Справа № 739/1407/24 Головуючий у 1 інстанції Кочура О. О.
Провадження № 33/4823/824/24
Категорія - ч.1 ст.184 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю - адвоката Солдаткіна О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Солдаткіна О.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22 серпня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою щодо:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 ,

закрито провадження в справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Місцевий суд зазначив, що як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №234281 від 13.06.2024, 21 травня 2024 року о 22:54 год., 22 травня 2024 року о 22:00 год., ОСОБА_3 залишила свою малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вдома саму без належного нагляду та не забезпечувала виконання своїх батьківських обов`язків, чим порушила вимоги ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

Закриваючи провадження у справі, місцевий суд вказав, що станом на 22 серпня 2024 року тримісячний строк, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення за вчинення вказаного правопорушення, минув. За таких обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.184 КУпАП підлягає закриттю.

Не погодившись із рішенням суду, адвокат Солдаткін О.С. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати як незаконну та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. В обґрунтування скарги послався на безпідставне затягування судом розгляду справи протягом трьох місяців, що призвело до закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП. Вказує, що суд першої інстанції, не дослідивши обставини справи та не встановивши наявність чи відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_3 , позбавив ОСОБА_1 як заявника та батька дитини можливості використати факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення у цивільній справі № 739/1581/24 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, яка наразі розглядається Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення адвоката Солдаткіна О.С., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст.245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.

Згідно зі ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції правильно виходив із того, що згідно з вимогами п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Як убачається з матеріалів справи, 13 червня 2024 року відносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП, за порушення ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», яке відбулося 21 травня 2024 року та 22 травня 2024 року (а.с.2).

22 серпня 2024 року місцевий суд закрив провадження в справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Доводи апелянта про те, що суд повинен був установити вину ОСОБА_3 , не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто, з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст.38 КУпАП, необхідно враховувати положення ст.6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі ст.19 Конституції України, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

Разом з тим, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП не містить положень щодо обов`язку суду встановлювати обставини вчинення адміністративного правопорушення та наявність вини особи у його вчиненні у разі спливу всіх строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Тлумачення вказаної норми дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст.280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Відтак, вимоги апелянта скасувати постанову місцевого суду та визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, прямо суперечать нормам закону і не можуть бути задоволені.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Солдаткіна О.С. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22 серпня 2024 року щодо ОСОБА_3 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний