ПОСТАНОВА

Іменем України

23.09.2024 Справа №607/12870/24 Провадження №3/607/7026/2024

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИЛА:

12.06.2024 на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП).

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.06.2024 указані матеріали повернуті до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції для належного дооформлення.

23.07.2024 матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, повторно надійшли до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області після дооформлення.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 122506 від 31.05.2024 зазначено, що 31.05.2024 приблизно о 20 год. 32 хв. на вул. І.Мазепи, 30 в м. Тернополі водій ОСОБА_1 після зупинки його транспортного засобу поліцейським сержантом поліції ОСОБА_2 вчинив злісну непокору законним вимозі та розпорядженню поліцейського при виконанні ним службових обов`язків та відмовлявся залишатись на місці зупинки транспортного засобу і намагався покинути його, а також вчиняв спробу залишити місце зупинки транспортного засобу.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою органу Національної поліції кваліфіковані за ст. 185 КУпАП.

У судові засідання 13.08.2024, 30.08.2024 та 23.09.2024 ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку шляхом надсилання на поштову адресу за місцем його фактичного проживання повісток про виклик до суду. Такі поштові відправлення повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

При визначенні факту належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового засідання суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2021 (справа № 911/3142/19), де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Так само Верховний Суд неодноразово у своїх постановах вказував, що судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.

Також суд вживав заходи для повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судових засідань шляхом телефонного дзвінка та надіслання тексту судової повістки на номер телефону, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення як засіб зв`язку ОСОБА_1 . Факт отримання тексту повістки про виклик до суду на 30.08.2024 та на 23.09.2024 підтверджується довідками про доставку SMS.

Заяви чи клопотання на день розгляду справи від ОСОБА_1 до суду не надходили.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності. Суд звертає увагу на те, що в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, не допускати свідомих маніпуляцій, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, докази поважності причин неприбуття в судове засідання суду не надав, а також ураховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчиненні таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 10-рп/2011 від 11.10.2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги».

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Суд встановив, що 31.05.2024 приблизно о 20 год. 32 хв. на вул. І.Мазепи, 30 в м. Тернополі водій ОСОБА_1 після зупинки керованого ним транспортного засобу поліцейським сержантом поліції ОСОБА_2 вчинив злісну непокору законним вимозі та розпорядженню поліцейського при виконанні ним службових обов`язків та відмовлявся залишатись на місці зупинки транспортного засобу і намагався покинути його, а також вчиняв спробу залишити місце зупинки транспортного засобу.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне затримання серії АЗ № 139870 від 31.05.2024, зі змісту якого вбачається, що 31.05.2024 о 20 год. 30 хв. ОСОБА_1 був затриманий працівниками патрульної поліції для припинення правопорушення, складення адміністративних матеріалів;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 530925 від 31.05.2024, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладене стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 885468 від 31.05.2024, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 885469 від 31.05.2024, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 31.05.2024;

- актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 31.05.2024;

- відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції № 475799, № 472474 (назви файлів «part_00000_export-d29pp», «part_00001_export-d29pp») та з автомобільного реєстратора службового автомобіля поліції (назви файлів «video_2024-06-03_10-06-30», «video_2024-06-03_10-06-59», «video_2024-06-03_10-07-02», «video_2024-06-03_10-07-05»), на яких зафіксовані обставини вчинення правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 .

Крім цього, обставини, встановлені у судовому засіданні, узгоджуються з даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 122506 від 31.05.2024, в якому процесуально зафіксовані конкретні обставини вчинення адміністративного правопорушення.

За таких обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а саме: злісна непокора законним розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Разом з тим згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

При цьому слід зауважити, що статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, чи винна дана особа у його вчиненні. Норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.

Водночас зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.

Тобто закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливе лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності такої вини справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Отже, суду спочатку необхідно встановити наявність чи відсутність в особи, відносно якої складено адмінпротокол, складу адмінправопорушення, а в подальшому вирішувати питання про можливість накладення на цю особу адміністративного стягнення.

Саме такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16.04.2019 (справа № 927/623/18 ).

Відтак, враховуючи той факт, що суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, однак на момент розгляду справи строки, передбачені ст. 38 КУпАП, вже минули, зважаючи на те, що адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 31.05.2024, суд не вбачає підстав для накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, визначеного санкцією ст. 185 КУпАП.

Також згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247, ч. 2 ст. 284 КУпАП провадження у справі відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, підлягає закриттю.

При цьому суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи зі змісту норм ч. 2 ст. 284, ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_1 судового збору за розгляд цієї справи.

Керуючись ст. 7, 38, 185, 245, 251-252, 283-285, 287, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, у зв`язку із закінченням передбачених ст. 38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяІ. В. Марциновська