Справа № 944/4536/24
Провадження №3/944/3135/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2024 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Швед Н.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянку України, не працюючу, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

10 серпня 2024 року, об 10год. 30хв. ОСОБА_1 в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Краківець» територія Яворівського району Львівської області, під час проходження прикордонного контролю була виявлена як особа, яка пред`явила на паспортний контроль паспорт громадянина Республіки Польща для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 30 серпня 2022 року на ім`я ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . За результатами перевірки за базою даних «Ризик» в ході співбесіди з даною громадянкою було встановлено, що особа є громадянкою України, що підтверджується наявністю паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 23.04.18 року, орган, що видав ЗРОL2, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Даним фактом вищевказана громадянка порушила вимоги ст. 2,3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, тобто здійснила спробу незаконного перетинання державного кордону України без відповідних документів, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просить справу слухати у її відсутності, вину у вчиненому визнає, просить суворо не карати.

В подальшому, представник ОСОБА_1 - адвокат Тесля П.О. скерував на адресу суду клопотання, в якому заперечує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

В обгрунтування клопотання покликається на те, що ОСОБА_1 є громадянкою Республіки Польща відповідно у неї є паспорт громадянки Республіка Польща серії НОМЕР_1 , вона постійно проживає на території Республіки Польщі в селі Вітошув Свідницького повіту та є резидентом республіки Польща.

ОСОБА_1 є громадянкою України тому в неї є діючий внутрішній паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 23 серпня 2016 року Чортківським РВ УДМС та паспорт для виїзду за кордон НОМЕР_2 , виданий 23 квітня 2018 року орган що видав ЗРОL2. Під час перетинання кордону з Республікою Польща та Україною вона пред`явила для паспортного контролю паспорт громадянина Польщі, почувши від неї українську мову працівники прикордонної служби запитали чи є у неї паспорт громадянки України, на що вона відповіла що так, та без жодних сумнівів надала їм такий, після чого працівники прикордонної служби вручили їй копію протоколу та заставили розписатися в ньому пригрозивши що якщо вона не розпишеться то їй не повернуть документи. Жодної відмітки про перетин кордону документів для виїзду за кордон їй проставлено не було.

Матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_1 здійснила незаконний перетин державного кордону без відповідних документів, оскільки, вона надала працівнику прикордонної служби належні документи для виїзду за кордон.

Тобто, ОСОБА_1 є громадянкою України, оскільки не позбавлена громадянства, а законодавством України не передбачено відповідальність за подвійне громадянство, так і є громадянкою Польщі.

У протоколі про адміністративне правопорушення констатовано лише факт наявності у ОСОБА_1 подвійного громадянства, при цьому відсутні відомості про перетинання нею державного кордону поза межами пункту пропуску чи відомостей про підробку пред`явленого нею документа, його недійсність чи інші протиправні ознаки, а відповідальність за наявність в особи подвійного громадянства не передбачена диспозицією ч.І ст.204-1 КУпАП. Сам по собі факт наявності подвійного громадянства не вказує і про наявність умислу на незаконне перетинання або спробу перетинання державного кордону України. Просить закрити провадження в адміністративній справі №944/4536/24 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за частиною 1 статті 204-1 КУпАП на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суддя прийшла до наступного.

Частиною ч.1 ст. 204-1 КУпАП, передбачено, що особа притягується до адміністративної відповідальності за перетин або спробу перетину державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до ст.ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну). У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій цієї статті, для виїзду з України і в`їзду в Україну можуть використовуватися інші документи. Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Згідно з п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Оскільки громадянка України ОСОБА_1 в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Краківець» територія Яворівського району Львівської області, під час проходження прикордонного контролю всупереч ст.ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України пред`явила для паспортного контролю на виїзд з України паспорт громадянки Республіки Польщі для виїзду за кордон, а не паспорт громадянина України для виїзду за кордон (який є відповідним для громадян України документом).

Так, ст.4 Конституції України проголошено, що в Україні існує єдине громадянство. Поняття єдиного громадянства визначається у ч. 1 ст. 2 Закону України від

18.01.2001 №2235-ІІІ «Про громадянство України», як один із принципів законодавства України про громадянство. Єдине громадянство держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Таким чином, в`їзд на територію України чи виїзд з території України громадянином України за пред`явленням паспорта, виданого на ім`я громадянина іноземної держави, суперечить вимогам ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», у зв`язку з чим суддя відхиляє доводи адвоката Теслі П.О. про те, що відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 здійснила спробу незаконного перетину кордону, оскільки при перетині Державного кордону України в пункті пропуску пред`явила власний, дійсний паспорт громадянина Республіки Польщі, який містить усі необхідні реквізити.

Вина правопорушниці ОСОБА_1 стверджується матеріалами справи, зокрема, рапортом інспектора прикордонної служби 1 категорії доземетриста 2 групи паспортного контролю впс «Бориспіль-1» ІНФОРМАЦІЯ_6 , рапортом начальника кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) ОСОБА_4 , письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-1 КУпАП кваліфіковано вірно, як незаконне перетинання державного кордону в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів.

Обираючи адмінпорушниці ОСОБА_1 міру адміністративного стягнення, враховую обставини справи, особу адмінпорушнці та її ставлення до вчиненого.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При обранні виду та міри адміністративного покарання суддя враховує характер та обставини адміністративного правопорушення, які не є тяжкими, дані про особу правопорушниці, яка вперше притягається до адміністративної відповідальності, її матеріальний стан, та вважає за необхідне, визнати її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП та накласти на неї стягнення.

Відповідно до ст.40-1КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року із змінами та доповненнями станом на 01.01.2024року встановлена ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто стягненню підлягає судовий збір в розмірі 605 грн. 60коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.23-24, 268, 283-284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн- в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі розмірі 605 (шісот п`ять) грн. 60коп.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у цей строк, постанова про накладення штрафу надсилається до виконання органу державної виконавчої служби в порядку, встановленому законом.

Строк виконання постанови протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили .

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений постановою КМ України.

СУДДЯ: ШВЕД Н.П.