ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 171/2006/24
Провадження № 3/210/2316/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Вікторович Н.Ю., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з Відділення поліції №8 Криворізького районного управління поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2024 року у провадження судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу, на виконання Постанови Дніпровського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року, надійшов Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 298211 від 02.08.2024 року відносно ОСОБА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 298211 складеного 02.08.2024 року, о 13 год. 41 хв., інспектором СР ПП ВП №8 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Бєлоусовим О.О., що 02.08.2024 року о 13 годині 12 хвилин в місті Апостолове по вулиці Центральній водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 110218 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та тремтіння пальців рук, який на вимогу працівника поліції відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» та проведення огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні присутній не був, однак, поза межами судового засідання 30 вересня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 Новохатько О.М. про закриття провадження у справі. В обґрунтування клопотання адвокат Новохатько О.М. зазначила, що в протоколі про адміністративне правопорушення співробітниками поліції зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, натомість у письмових поясненнях ОСОБА_1 останній зазначає, що відмовляється від проходження медичного огляду, тому що не має часу їхати в інше місто Кривий Ріг. Таким чином, на думку захисника, ОСОБА_1 взагалі не було запропоновано проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а одразу направлено до медичного закладу, на що фактично було отримано правомірну відмову. Окрім того, вказаний протокол складено без присутності двох свідків, в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння від 02.08.2024 року не зазначено номер технічного засобу Драгер та відсутній підпис ОСОБА_1 та долучений до матеріалів диск не містить будь-яких записів з нагрудної камери поліцейського інспектора щодо фіксування обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі чого, просила суд закрити провадження по вказаній справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 подій та складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про їх невідповідність фактичним обставинам та порушенню працівниками поліції інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджений Наказом МВС України від 07.11.2015 р. №1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853.

В протоколі серії ААД № 298211 складеного 02.08.2023 року вказано, що водій мав ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

У статті 251 КУпАП перелічені докази, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно роз`яснень, котрі містяться у пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за №14 «Про практику застосування судами України, законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення та транспорту» (із змінами та доповненнями), за статтею 130 КУпАП, стан сп`яніння встановлюються шляхом огляду правопорушника.

Як передбачено п.п. 2 Розділу 1 Інструкції «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.12 розділу ІІ даної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції (наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 р. «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ,і проведення такого огляду» постановлено: Міністерству охорони здоров`я вжити заходів для розширення мережі закладів охорони здоров`я, яким надається право на проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння».

Пунктами 2, 3, 4, 5 вказаного Порядку визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря- фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Аналогічна норма міститься в п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

Однак, відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 02.08.2024 року вбачається, що останній відмовився від медичного огляду у зв`язку з тим, що не має часу їхати до міста Кривий Ріг, суд проходжується з твердженнями захисника ОСОБА_2 , що співробітником поліції не було запропоновано проходження огляду на місці зупикни.

Наявний в матеріалах справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не містить відомості (розписки) про отримання особою, що притягується до адміністративної відповідальності акту огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Пунктом 8 цієї Інструкції передбачено, що направлення водія транспортного засобу до лікаря закладу охорони здоров`я здійснюється із оформленням письмового направлення, форма якого наведена у додатку 1 цієї Інструкції.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, відповідно до ст.266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно із статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Разом з тим, співробітниками поліції не долучено до матеріалів справи файлів з відео фіксацією подій 02.08.2024 року під час складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 .

Таким чином, матеріали справи не містять достатніх та належних доказів того, що у ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння, тобто, не було правових підстав для направлення вказаної особи для проходження медичного огляду на предмет виявлення такого сп`яніння.

Вищенаведене вказує на відсутність обов`язкової ознаки об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в свою чергу вказує на відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що працівником патрульної поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушенні вимоги КУпАП та Інструкції.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12,2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.cт.283, 284КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

З огляду на наведені обставини, суд вважає, що працівниками поліції не долучено до матеріалів справи належних доказів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, відмови останнього від проходження огляду на місці зупинки.

Відсутність об`єктивної сторони свідчить про відсутність його складу, що згідно положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Відповідно до стаття 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП та не може бути перекладено на суд.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, внаслідок допущенних суттєвих порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП судом не можуть бути визнані як допустимі докази, що були зібрані посадовими особами поліції під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами ст.283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

В свою чергу, положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 07.10.1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Отже, сумніви які виникли щодо дотримання процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення та проведення огляду водія транспортного засобу на місці зупинки суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_1 та приходить до висновку щодо недоведеності (поза розумним сумнівом) події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення. За таких обставин суд вважає за необхідне закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (зазначеного в протоколі).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 130, 245, 247 п.1, 251, 252, 283, 284 КУпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення у вигляді арешту, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 185-3 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня винесення.

Суддя: Н. Ю. Вікторович