Березівський районний суд Одеської області
01.10.2024
Справа № 494/1656/24
Провадження № 3/494/764/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2024 р. м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Панчишин А.Ю. , розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшли від Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 за частиною першою статті 122-2 та частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

05.09.2024 року до Березівського районного суду Одеської області від Березівського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122-2 та ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою суду від 10.09.2024 року вказані справи об`єднанні в одне провадження під спільним номером 494/1656/24 (провадження 3/494/764/24) та призначені до розгляду на 10.09.2024 року.

Так, згідно протоколу серії ААД №579552 про адміністративне правопорушення від 28.08.2024 року вбачається, що 28.08.2024 року о 21:34 годин по провул. Вишневий в с. Ряснопіль Березівського району Одеської області ОСОБА_1 керував мопедом Кануні д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат тесту склав 0,27 % проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ААД №579553 про адміністративне правопорушення від 28.08.2024 року вбачається, що 28.08.2024 року о 21:34 годин по провул. Вишневий в с. Ряснопіль Березівського району Одеської області ОСОБА_1 Кануні д.н.з. НОМЕР_1 не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів та гучномовця, чим порушив вимоги п. 2.4, 8.9 Б Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, був належним чином повідомлений про судовий розгляд. Надав свої заперечення на протоколи про адміністративне правопорушення, в яких зазначив наступне. Своєї вини не визнає, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, тому дана адміністративна справа підлягає закриттю. Як вбачається з відеозапису від 28.08.2024 р. о 22 год. 06 хв. після продуву ним алкотестера Драгер було повідомлено про тест за №91, згідно якого прилад показав результат 0,27 проміле. Працівникам поліції ним було сказано: «та ну...та скільки я там випив». Таким чином ОСОБА_1 продемонстрував свою незгоду з результатом тесту. Але, поліцейські проігнорували дану обставину та порушили пункт 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за №1452/735, оскільки, побачивши його незгоду з результатом тесту, вони не склали відповідного направлення про проходження ним освідування на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та не доставили його до лікарні.

Крім цього, пунктом 3 розділу 1 вищевказаної Інструкції передбачено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, по погіршення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Прошу звернути увагу, що в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не вказано жодної ознаки алкогольного сп`яніння у водія. Також ОСОБА_1 зазначає, що після огляду на стан сп`яніння через алкотестор «Драгер» поліцейські не показали йому результат, який був встановлений на моніторі вказаного приладу. Тобто, поліцейськими лише було сказано, що показаний результат на моніторі «Драгер» перевищує допустиму норму (0.20 проміле). Але, з наданих поліцейськими відеозаписів не вбачається , що алкотестер «Драгер» 6820 після продуву ним даного приладу 28.08.2024 року показав результат його сп`яніння 0.27 проміле. Вважає, що рапорт працівника поліції Бузовського А. від 29.08.2024 року, який міститься в матеріалах справи, не може бути належним та допустимим доказом, що підтверджував би вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУПАП. З даного приводу свою позицію висловив Верховний Суду від 20.05.2020 р. у справі №524/5741/16-а, який зазначив, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. При оформлені адміністративних матеріалів за ч.1 ст.130 КУПАП поліцейськими було порушено вимоги ст.265-1 , ст. 266 КУПАП, оскільки за наявності підстав вважати, що я був у нетверезому стані під час керування мопедом, то у мене мали б тимчасово вилучатись посвідчення водія і мене б відсторонили від керування транспортним засобом. Але, як зазначено в протоколі від 28.08.2024 року водійські права у нього не вилучались і його не було тимчасово відсторонено від права керування мопедом. У протоколі від 28.08.2024 р. відсутня відмітка про те, що керування його транспортом тимчасово передано іншій особі.

Враховуючи наведене, просить провадження у справі відносно нього щодо притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУПАП - закрити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки ОСОБА_1 не визнає вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому вказані обставини у протоколі є недоведеними та підлягають встановленню (доказуванню) під час розгляду справи.

Складаючи протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП працівник поліції зазначив, що ОСОБА_1 керував керував мопедом Кануні д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. На підтвердження вказаних обставин працівник поліції долучив до протоколу про адміністративне правопорушення: відеозапис оформлення адміністративних матеріалів, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, квитанцію тесту, рапорт працівника поліції

. Однак, суд вважає, що вищенаведені докази не можна вважати належними, допустимими та такими, що доводить вину ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або відмовитись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння та обов`язково маєкерувати транспортним засобом.

Відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету МіністрівУкраїнивід 17грудня 2008року №1103 (далі Порядок).

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, вищезазначених Інструкції, Порядку, особи,які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати,що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно п. 10 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/73 результати огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду складається згідно додатку №2. Так, згідно вказаного додатку, у такому зазначається у зв`язку з якими виявленими ознаками він складається. Згідно пункту 3 розділу 1 вказаної Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є : запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порішення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Разом з тим, працівник поліції, який заповнював Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не зазначив жодної ознаки алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 , передбаченої вищевказаною інструкцією.

Відповідно до п.7 розділу 1 вищевказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Як вбачається з відеозапису наданого в розпорядження суду, ОСОБА_1 пройшов тест на виявлення стану алкогольного сп`яніння, результат якого показав 0,27 проміле алкоголю. Однак, з цього ж відеозапису (28.08.2024 року о 22 год. 11 хв.) вбачається, що ОСОБА_1 після продуву алкотестера Драгер зазначив: «Та ну…Та скільки я там випив….». Таким чином висловив свою незгоду з отриманим результатом огляду і в даному випадку працівники поліції повинні були запропонувати водієві проїхати до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак цього зроблено не було.

Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння (0.27 проміле) взагалі не проглядається на відеозаписі наданого працівниками поліції.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року в розділі 13 передбачено, що Тимчасове затримання транспортного засобу проводиться поліцейським відповідно до Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102, у разі наявності в нього підстав вважати, що водієм учинено порушення, передбачені частинами першою - четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою, п`ятою, шостою та сьомою статті 122 (у частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома)), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою - четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 КУпАП.

За наявності правових підстав, передбачених абзацом першим пункту 1 цього розділу, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

Разом з цим, оскільки працівники поліції вбачали в діях ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, останні повинні були здійснити тимчасове затримання транспортного засобу мопеду Кануні д.н.з. НОМЕР_1 ,при цьому скласти акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу і долучити такий до матеріалів про адміністративне правопорушення, однак такий акт не був складений та долучений.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові по справі №524/4668/17 зазначив, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Таким чином, судом не береться до уваги рапорти інспектора СРПП Березівського РВП ГУНП в Одеській області від на ім`я начальника Березівського РВП зважаючи на те, що вони є зацікавленими особами при розгляді справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин справи.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Також у справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що зібраними в справі доказами об`єктивно не підтверджено той факт, що 28 серпня 2024 року с. Ряснопіль Одеської області Бузіноський керував мопедом Кануні у стані алкогольного сп`яніння,що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, та те, що ОСОБА_1 не погоджується із складеними відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, суд дійшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена допустимими та достовірними доказами.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122-2 КУпАП, то судом встановлено наступне.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст. 122-2 КУпАП, доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №579553 від 28.08.2024 року, який підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень чи застережень та оглянутим судом відеозаписом моменту правопорушення, з якого вбачається, що водій досить тривалий час не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, подану працівниками поліції за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів та гучномовця, таким чином втікав від переслідування.

За таких обставинах, суд доходить висновку про те, що у справі зібрана достатня кількість достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують вчинене не встановлено, інших обставин, що суттєво впливають на рішення суду і можуть бути враховані не виявлено.

Враховуючи характер правопорушення, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення за частиною першою статті 122-2 КУпАП у виді штрафу у розмірі дев`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Керуючись статтями 40-1, ч.1 ст. 122-2, ч.1 ст. 130, 283, 284, 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП та застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) гривні.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 на користь Державної судової адміністрації України, 050 (Отримувач коштів ГУК в Одеській обл./отгм.Березівка/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37607526, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку 899998, Рахунок отримувача UA0015594, Код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно ст. 308 КУпАП - у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статтіКУпАПта зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя Панчишин А.Ю.