Справа №461/6738/24
Провадження №3/461/2625/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року суддя Галицького районного суду м. Львова Павлюк О. В. за участю представника митного органу Богдана ЛУБОЦЬКОГО, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці Державної митної служби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, місце проживання відповідно до протоколу № 0976/20900/24 від 01.08.2024 Королівство Іспанія, MADRID TSIA DEL ESPEJO 23 PO1 IZ, закордонний паспорт НОМЕР_1 від 27.06.2018, орган, що видав: 2ESP,

за ч. 6 ст.481 Митного Кодексу України, -

В С Т А Н О В И ЛА :

1. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

01.08.2024 о 08:09 год. у зону митного контролю пункту пропуску "Рава-Руська - Гребенне" митного поста "Рава-Руська" Львівської митниці смугою руху "червоний коридор" заїхав транпортний засіб (автобус) марки "Van Hool" з реєстраційним номером НОМЕР_2 (PL), VIN № НОМЕР_3 , у якому в якості пасажира прямувала громадянка України ОСОБА_2 . Під час проходження митного контролю вищезазначеного та внесення інформації до АСМО "Інспектор" та в ЄАІС Держмитслужби України, а також спрацювання АСАУР встановлено, що 24.07.2019 о 09:55 гр. України ОСОБА_2 ввезла на митну територію України в митному режимі "Тимчасове ввезення до 1 року" через пункт пропуску "Краківець-Корчова" митного поста "Краковець" Львівської митниці ДФС транспортний засіб марки "Mersedes-Benz C200" р. н. НОМЕР_4 , VIN № НОМЕР_5 .Станом на 01.08.2024 в АСМО «Інспектор» та єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) Держмитслужби відсутня інформація щодо вивезення або поміщення в інший митний режим автомобіля марки "Mersedes - Benz C200" р. н. НОМЕР_4 , VIN № НОМЕР_5 .

На момент перетину кордону гр. України ОСОБА_2 відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених ст. 460 Митного кодексу України, не надала, та з повідомленням, відповідно до ст. 192 МК України до найближчого органу доходів та зборів про обставини події (аварії або дії обставин непереборної сили) не зверталась.

Таким чином, гр. України ОСОБА_2 перевищила строк тимчасового ввезення транспортного засобу марки "Mersedes - Benz C200" р. н. НОМЕР_4 , VIN № НОМЕР_5 більше, ніж на 30 діб, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 481 МК України.

2. Позиція учасників справи

Представник Львівської митниці Держмитслужби у судовому засіданні вважав вину ОСОБА_2 доведеною в інкримінованому їй правопорушенні та просив притягнути її до відповідальності за порушення митних правил.

ОСОБА_2 у судовому засіданні вину заперечила. Пояснила, що не могла повернутись в Україну та вивезти машину, що є безпосереднім предметом протоколу про порушення митних правил, оскільки через епідемію коронавірусу їй скасували квиток на літак. У вересні 2020 року до неї в Іспанію приїхала дочка ОСОБА_2 ОСОБА_3 , яка народила у січні 2021 року сина ОСОБА_4 , якому після народження діагностували природжену аплазію шкіри, гіперглікемію, неперфорований задній прохід та негайний респіраторний дистрес. Лікування онука проходило до грудня 2021 року. У лютому 2022 року розпочалось повномасштабне вторгнення росії в Україну. У липні 2022 дочці ОСОБА_2 діагностували рак, лікування продовжується і до сьогодні. Просила закрити провадження у справі у зв`язку із вчиненням нею дій у стані крайньої необхідності. На підтвердження своїх доводів надала відповідні документи, які суд долучив до матеріалів справи.

3. Мотивувальна частина

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Згідно зі ч. 1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Суд встановив, що 24.07.2019 о 09:55 гр. України ОСОБА_2 ввезла на митну територію України в митному режимі "Тимчасове ввезення до 1 року" через пункт пропуску "Краківець-Корчова" митного поста "Краковець" Львівської митниці ДФС транспортний засіб марки "Mersedes-Benz C200" р. н. НОМЕР_4 , VIN № НОМЕР_5 (а. с. 12).

Відповідно до наявних форм обліку Львівської митниці Державної митної служби України, інформація щодо вивезення громадянкою України ОСОБА_2 вищевказаного транспортного засобу за межі митної території України або поміщення в інший митний режим станом на 01.08.2024 відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 МК України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

Згідно зі ст. 103 МК України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ч. 6 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Таким чином, гр. України ОСОБА_2 перевищила строк тимчасового ввезення транспортного засобу марки "Mersedes - Benz C200" р. н. НОМЕР_4 , VIN № НОМЕР_5 більше, ніж на 30 діб, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 481 МК України.

Згідно зі ч. 6 ст. 481 МК України, порушенням митних правил є перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, що відповідно, тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до положень МК України, а у частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст. 16 КУпАП іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України.

Заслухавши пояснення представника митного органу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оцінивши наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_2 винна у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 481 МК України.

Особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, має бути призначено стягнення, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових правопорушень. Відповідно до принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

У свою чергу справедливість, як одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Водночас, у статті 17 КУпАП передбачено, що особа, яка діяла у стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була у стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

У положеннях ст. 18 КУпАП визначено, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена у стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за цих обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо. Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках):

небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій;

при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб;

шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Постановою Кабінету міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в Україні запроваджено карантин, який неодноразово продовжувався та тривав до 30 червня 2023 року.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який надалі продовжувався і наразі триває.

У ході розгляду справи суд встановив, що ОСОБА_2 має постійне місце проживання в Іспанії (а. с. 30).

29.04.2020 ОСОБА_2 повинна була повернутись до України, про що свідчить куплений нею квиток на літак (а. с. 33). Рейс, яким повинна була повернутись до України ОСОБА_2 , скасували через запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів для запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, та в період з 21.03.2020 по 01.08.2020 регулярні авіарейси до/з аеропорту Івано-Франківськ не здійснювались (а. с. 36).

У вересні 2020 року до ОСОБА_2 приїхала вагітна дочка ОСОБА_3 , яка готувалася до народження дитини (а.с. 38).

У січні 2021 року дочка ОСОБА_2 ОСОБА_3 народила сина ОСОБА_4 (а. с. 39), якому після народження діагностували природжену аплазію шкіри, гіперглікемію, неперфорований задній прохід та негайний респіраторний дистрес (а. с. 40).

У лютому 2022 року розпочалось повномасштабне вторгнення росії в Україну.

Крім того, як вбачається із довідки № 2024/02.0-7.1, виданої 28.02.2022 Торгово-промисловою палатою України, остання засвідчує і підтверджує, що військова агресія російської федерації проти України, яка стала підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022, є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), які з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними (а. с. 48).

У липні 2022 дочці ОСОБА_2 ОСОБА_3 діагностували рак, лікування продовжується і до сьогодні (а. с. 42-45).

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

З моменту ратифікації Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини, керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю.

Отже, дії ОСОБА_2 , за які хоч і передбачена МК України адміністративна відповідальність, були вчинені нею з метою усунення небезпеки, яка загрожувала, зокрема як і її правам і свободам, власності, життю та здоров`ю, а також і її близьким, оскільки, з-поміж іншого, близькі їй люди потребували її присутності та підтримки, і ця небезпека, за цих обставин, не могла бути усунута іншими засобами, а заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода, а тому такі дії вчинені нею у стані крайньої необхідності. У розумінні положень ст. 18 КУпАП така дія не є адміністративним правопорушенням.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законів.

Крім того, формулювання абз. 1 ст. 247 КУпАП дозволяє дійти до висновку, що встановлення юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, провадження у справі про правопорушення митних правил ОСОБА_2 підлягає закриттю у зв`язку із вчиненням останньою дій у стані крайньої необхідності.

Враховуючи положення ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно із ч. 1 ст. 520 МК України витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Оскільки до ОСОБА_2 адміністративне стягнення не застосовується, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, підстави для справляння судового збору з нього, а також інших витрат у справі про порушення митних правил, відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись Конституцією України, ст. ст. 1, 7, 9, 16-18, 23, ч. 1 ст. 401, ст. ст. 245-249, 251-252, 268, 277, 279, 280, 283-285, 287-289, 294 КУпАП, ст. ст. 3, 103, 318, 366, 380, 458-462, 465-467, ч. 6 ст. 481, ст.ст. 486-489, 495, 497, 522, 524-529 МК України, суддя

ПОСТАН ОВИЛА:

Провадження у справі про правопорушення митних правил відносно ОСОБА_2 за ч. 6 ст. 481 МК України закрити у зв`язку із вчиненням дій особою у стані крайньої необхідності.

Постанова суду може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі, протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя Ольга ПАВЛЮК