Справа № 177/1456/24
Провадження № 3/177/1212/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 вересня 2024 року

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Коваль Н. В.

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ягнати Ружинського району Житомирської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Криворізького районного суду Дніпропетровської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ВАВ № 955158 від 15.06.2024, ОСОБА_1 15.06.2024 о 00.20 год. знаходячись на 105 км автошляху Н-11, біля АДРЕСА_2 , не виконав законну вимогу поліцейського по доставленню до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , зв`язку з перебуванням у активному розшуку ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.04.2024, номер звернення 5394, чим вчинив злісну непокору.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 185 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав, вказуючи на те, що він не чинив злісну непокору працівнику поліції, а добровільно виконував всі вимоги поліцейського. Просив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що провадження підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, серед іншого, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також за вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у злісній непокорі, тобто відмові виконати законне розпорядження або вимогу працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків.

З положень КУпАП з урахуванням позиції Верховного Суду України, висловленої в узагальненні «Практика розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління (статті 185-185-2 КУпАП) випливає, що дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського, саме законної, адже його вимоги та розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані, зокрема, про перебування його при виконанні службових обов`язків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також пред`явлене відповідне посвідчення, у зв`язку з чим у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги були висунуті поліцейським, дані про те, що він знаходився при виконанні службових обов`язків.

Зазначаючи суть правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП у протоколі повинно бути зазначено: якому саме конкретному законному розпорядженню чи вимозі поліцейського особа проявила злісну непокору та чи сталося це при виконанні цією особою службових обов`язків.

При цьому слід звернути увагу, що злісну непокору законному розпорядженню або вимозі необхідно відрізняти від захисту особою своїх прав. Відповідно до ст. 185 КУпАП підставою для притягнення до адміністративної відповідальності повинна бути злісна непокора лише законному розпорядженню або вимозі працівника поліції. Отже, непокора розпорядженню або вимозі, що суперечать закону або не передбачені ним, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, викладеної зокрема в рішенням Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), суд має бути неупередженим і безстороннім і не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ № 955158 від 15.06.2024, ОСОБА_1 не виконав законну вимогу поліцейського по доставленню до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , зв`язку з перебуванням у активному розшуку ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.04.2024, номер звернення 5394, чим вчинив злісну непокору.

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення ВАВ №955158 не зазначено якій саме законній вивозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, не покорився ОСОБА_1 .

В судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 заперечував обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Надав пояснення, в яких вказував, що він не чинив злісну непокору працівнику поліції, а добровільно виконував всі вимоги поліцейського. В той час, як на його прохання скласти протокол затримання із зазначення часу затримання після чого він поїде до ТЦК, працівник поліції повідомив йому, що у нього відсутній бланк протоколу затримання та викликав інший екіпаж патрульної поліції для підвезення йому бланку затримання. Після складення протоколу затримання він добровільно сів у патрульний автомобіль та був доставлений до КРТЦК та СП, однак у останніх питань до нього не було та протокол складно не було.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази про злісну непокору ОСОБА_1 , тобто відмові виконати законне розпорядження або вимогу працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків та спростовані матеріалами справи та відеозаписом з бодікамери 4752221, з яких видно, що ОСОБА_1 виконував усі вимоги працівників поліції.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про недоведення перед судом, поза розумним сумнівом, факту вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, у зв`язку з чим, справа про адміністративне правопорушення відносно останнього, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

З огляду на закриття провадження у справі, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 185, п.1 ст. 247, 284 КУпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП, - закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: