Справа № 183/8816/24
№ 3/183/4989/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Березюк В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Новомосковського РВП ГУНП України в Дніпропетровській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частин НОМЕР_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення: 21.08.2024 року приблизно о 19.20 ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного та фізичного характеру, що полягали у висловлюванні на його адресу нецензурної лайки, погрозах фізичною розправою, внаслідок чого, могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 .

В суд ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який є предметом даного судового розгляду, зазначено: 21.08.2024 року приблизно о 19.20 ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного та фізичного характеру, що полягали у висловлюванні на його адресу нецензурної лайки, погрозах фізичною розправою, внаслідок чого, могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 .

Судом безпосередньо досліджено наступні докази, додані до матеріалів справи на підтвердження адміністративного правопорушення: протокол про адміністративне правопорушення; рапорт інспектора поліції про те, що під час несення ним служби 21.08.2024 року на службовий планшет прийшло повідомлення про хуліганство. Прибувши на місце було встановлено, що ОСОБА_1 вчинив відносно свого сина ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного та фізичного характеру, що полягали у висловлюванні на його адресу нецензурної лайки, погрозах фізичною розправою, внаслідок чого, могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 .

Оцінивши надані докази, суд прийшов до наступних висновків.

В матеріалах справи у якості доказів наявний протокол про вчинення адміністративного правопорушення та рапорт. Однак, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, однак сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути вирішальним доказом винуватості і оцінюється у сукупності з іншими доказами.

Щодо рапорту, то враховуючи положення КУпАП та позицію Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 15 квітня 2020 року у справі №489/4827/16а, можна зробити висновок, що рапорт, поданий службовою особою поліції, не може вважатися об`єктивним доказом у справі, оскільки він не передбачений в переліку доказів відповідно до ст. 251 КУпАП, та така особа є представником суб`єкта владних повноважень.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, вказаних у протоколі, посадовою особою поліції до протоколу не надано.

Таким чином, інших доказів того, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство, матеріали справи не містять.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. При цьому суд приймає вмотивовану постанову тільки в межах викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення та обсягу доказів, наявних в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд наголошує, що відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В матеріалах справи відсутні письмові пояснення свідків чи понятих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З тлумачення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, викладених в рішеннях ЄСПЛ вбачається, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, як норми прямої дії, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачиться на користь особи. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що посадовою особою органу поліції, уповноваженою на складання протоколу, не надано належних доказів того, що 21.08.2024 року приблизно о 19.20 ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного та фізичного характеру, що полягали у висловлюванні на його адресу нецензурної лайки, погрозах фізичною розправою, внаслідок чого, могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого ОСОБА_2 , а тому в діях ОСОБА_1 не вбачається складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-3 КУпАП, та відповідно наявність в його діях складу даних правопорушень, що є підставою для закриття проваджень у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 156, 173-2, 247, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Березюк