ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/52/24 Справа № 711/8387/23 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Олійник В. М. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В. за участі захисника Руденка О.І. та правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Руденка О.І. на постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 28.12.2023 р., якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Па-

пужінці Тальнівського р-ну Черкась-

кої обл., має середню спеціальну ос-

віту, пенсіонера, одруженого, прожи-

ває

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та нього накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 536,8 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 6.11.2023 р. о 17:08 год. по вул. Благовісна, 442 в м. Черкаси водій ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Lanos р/номер НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, результат позитивний - 1,55 ‰, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник Руденко О.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адмінправопорушення в діях ОСОБА_1 . Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що 6.11.2023 р. у ОСОБА_1 був день народження, вдень він перебував на роботі та трохи раніше поїхав з роботи щоб відсвяткувати в колі близьких осіб. ОСОБА_1 на своєму авто з гаражів по вул. Зеленій в м. Черкаси забрав свого сусіда, з яким разом скупилися на святкування та поїхали додому. На вул. Надпільній, в напрямку вул. Добровольського в м. Черкаси їх обігнав автомобіль Volkswagen Touareg, який намагався уповільнити рух автомобіля, водій зазначеного автомобіля переслідував ОСОБА_1 , заїхали у двір, але ОСОБА_1 хвилювався ,що це може бути неадекватний водій або бандит. Заїжджаючи у двір, автомобіль ОСОБА_1 наїхав на бордюрний камінь на узбіччі, а потім в дворі запаркувався. Автомобіль Volkswagen Touareg також запаркувався в їхньому дворі та водій з даного авто не виходив. Щоб знизити рівень хвилювання, ОСОБА_1 разом з сусідом в припаркованому авто, випили по 100-150 г горілки. Після чого ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, а сусід був в салоні. З автомобіля Volkswagen Touareg також вийшов водій почав ОСОБА_1 висувати претензії про те, що останній не уступив йому дорогу, а почувши від ОСОБА_1 запах спиртного викликав поліцію. Будучи схвильованим конфліктом, ОСОБА_1 не зміг впевнити працівників поліції, що вживав алкоголь після зупинки автомобіля і автомобілем вже не керував. Сусід під час оформлення матеріалів непомітно вийшов з автомобіля і пішов додому. При розгляді справи суд взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , викладені в поясненні при оформленні матеріалів поліцією, однак зазначений свідок судом не допитувався, письмові пояснення його викликають сумніви, оскільки відповідно до відеозапису з нагрудних камер поліцейських свідок підписав пояснення навіть не читаючи його змісту. Крім того, суд зазначив що ОСОБА_1 жодних заперечень проти огляду не висловлював, а тому це свідчить про згоду, також не може бути доказом винуватості, оскільки ОСОБА_1 був схвильований. Судом необґрунтовано не взяті до уваги пояснення свідка ОСОБА_3 , надані ним в суді, що вплинуло на результат розгляду справи в суді. Вважає, що суд відшукував докази на користь обвинувачення та обвинувачення в суді підтримувалося не стороною обвинувачення, а фактично судом. Вважає, що судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує розмір штрафу визначений ч. 2 ст. 52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортними засобами.

Заслухавши доповідь судді, захисника Руденка О.І. та правопорушника ОСОБА_1 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити по викладеним в ній доводам, вивчивши матеріали адмінсправи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до вимог ст. ст. 254 - 256 КУпАП.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, а саме, що 6.11.2023 р. о 17:08 год. по вул. Благовісна, 442 в м. Черкаси водій ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Lanos р/номер НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння було проведено на місці зупинки за допомогою технічного приладу Drager Alcotest 6820, результат позитивний та склав 1,55 ‰, чим будо порушено п. 2.9 а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його вина підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи та які були досліджені судом першої інстанції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними протоколу про адмінправопорушення серії ААД № 519871 від 6.11.2023 р. ( а. пр. 1), який складено уповноваженою посадовою особою та містить всі необхідні відомості та обставини вчинення правопорушення.

Суд першої інстанції ретельно дослідив матеріали справи які надійшли від поліції та дійшов до висновку, що під час складання протоколу та проведення відеозапису скоєного ОСОБА_1 правопорушення не було допущено порушень вимог нормативних актів. З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що при розгляді справи суд взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , викладені в поясненні при оформленні матеріалів поліцією, однак зазначений свідок судом не допитувався, а письмові пояснення викликають у захисника сумніви, оскільки відповідно до відеозапису свідок підписав пояснення навіть не читаючи його змісту є безпідставними та необґрунтованими.

В п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Безсторонність суду є однією з гарантій, покликаних забезпечити загальну справедливість судового провадження.

За практикою ЄСПЛ, провадження у справі про адмінправопорушення за ст. 130 КУпАП, з огляду на суворість передбачених санкцією цієї статті стягнень у виді штрафу і позбавлення права керування транспортними засобами, їх каральну і профілактичну мету, у розумінні Конвенції вважається «кримінальним» (рішення у справах: Езтюрк проти Німеччини (Ozturk v. Germany) від 21.02.1984 р., заява № 8544/79; Шмауцер проти Австрії (Schmautzer v.Austria) від 23.10.1995 р., заява №15523/89; Маліга проти Франції (Malige v. France) від 23.09.1998 р., заява № 27812/95; Гурепка проти України (Gurepka v. Ukraine) від 6.09.2005 р., заява № 61406/00).

Згідно з законодавством України керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння є адміністративним правопорушенням. Відтак процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання не Кримінального процесуального кодексу України, а КУпАП.

Розглянувши справу щодо ОСОБА_1 без участі прокурора, суд першої інстанції діяв в межах вимог КУпАП та інших законів України.

Матеріали провадження не містять жодних даних (інших, ніж встановив ЄСПЛ у рішенні в справі Бантиш та інші проти України) про можливу необ`єктивність чи упередженість суду, який визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адмінправопорушення, і захисник у своїй апеляції відповідних даних не навів.

Уповноважений орган Національної поліції на стадії досудового оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення фактично виконував функцію обвинувачення та разом із протоколом скерував до суду одержані ним письмові докази.

У письмових протоколах опитування, які надані суду захисником, клопотанні захисника про закриття провадження у справі сторона захисту виклала власну позицію про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Як правоохоронний орган, що на етапі досудового оформлення виконував функцію сторони обвинувачення, так і сторона захисту обґрунтовували свої позиції у письмових документах, поданих до суду в обсязі, який кожна сторона вважала необхідним та достатнім.

У справі відносно ОСОБА_1 суд не вчиняв жодних процесуальних дій, ініціювання чи здійснення яких у змагальній судовій процедурі належало б до повноважень сторони обвинувачення, в основу винесеної постанови суд покладено письмові матеріали, надані уповноваженим правоохоронним органом, а саме протокол про адмінправопорушення, роздруківка чеку приладу Drager Alcotest 6820 з наявним позитивним результатом, акт огляду на стан сп`яніння, копію свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки, рапорт поліцейського, пояснення свідка, відеозапис подій з нагрудної відеокамери поліцейського.

КУпАП не містить заборони використовувати у судовому рішенні письмові пояснення, надані службовій особі правоохоронного органу. Зміст показань особи, яку притягують до адмінвідповідальності, і свідків у судовому засіданні міг би залежати від поставлених запитань, способу допиту і проведення його судом замість прокурора. Натомість долучені до справи письмові докази були зібрані й задокументовані органом Національної поліції без участі суду. Дії суду і застосована ним процедура жодним чином не вплинули і не могли вплинути на формування сукупності доказів вчинення адмінправопорушення.

Розглянувши справу і прийнявши рішення на основі повного, всебічного, об`єктивного й неупередженого дослідження й аналізу матеріалів, направлених правоохоронним органом, доводів та аргументів сторони захисту, суд діяв виключно у межах власної функції - відправлення правосуддя.

Доводи на підтвердження своєї позиції про незаконність і необґрунтованість постанови місцевого суду захисник письмово виклав в апеляційній скарзі, будь-яких нових доказів апеляційний суд не одержував і не досліджував. Доводи апелянта перевірені за матеріалами, поданими до суду першої інстанції як правоохоронним органом, так і стороною захисту.

На переконання апеляційного суду вказані документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють такі правові відносини та які є предметом судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адмінправопорушення не заслуговують на увагу, оскільки в апеляційній скарзі апелянт описує події того дня зі слів правопорушника і зазначає, що для того аби знизити рівень хвилювання, ОСОБА_1 разом з сусідом в припаркованому авто випили по 100-150 г горілки, після чого ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, а сусід залишився в салоні. Проте на відеозапису чітко чути пояснення ОСОБА_1 про те, що за дві години до події він вживав пиво, а потім приїхав за кермом автомобіля додому.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для то-го, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі Хірвісаарі проти Фінляндії від 20.05.2010 р.).

Доводи апеляційної скарги про допущені порушення в процесі провадження у цій справі не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що порушень закону, які б тягли скасування чи зміну постанови допущено не було. Матеріали справи містять докази доведеності події адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та вини ОСОБА_1 у його вчиненні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 28.12.2023 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адмінвідповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Руденко О.І.- залишити без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.