ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №33/818/1154/24 Доповідач: Люшня А.І.
Категорія: ч.3 ст.172-20 КУпАП

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді Люшні А.І.,

- за участю секретаря Кириченко А.В.,

- особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

- захисника Ямкового В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові, в режимі відеоконференції, клопотання захисника Ямкового В.Ф. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 січня 2024 року,-

УСТАНОВИВ:

Цією постановою накладено на ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

На зазначену постанову суду захисник Ямковий В.Ф. 01 липня 2024 року подав апеляційну скаргу, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи його тим, що ОСОБА_1 належним чиномпро час та місце судового засідання судом не повідомлявся, участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення не приймав, копію оскаржуваної постанови не отримав, про наявність судового рішення дізнався з офіційного сайту «Судова влада України» після накладення арешту на його кошти, які знаходилися на банківських рахунках, постановою державного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисника Ямкового В.Ф., які клопотання підтримали та просили його задовольнити, дослідивши матеріали справи, вважаю, що підстави для задоволення клопотання відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Отже, закон пов`язує строк внесення апеляційної скарги на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення не з датою отримання постанови суду, а лише з датою ухвалення судового рішення.

В судовому засіданні 22 січня 2024 року особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не був присутнім.

Про дату та час судового засідання ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, а саме 02 січня 2024 року о 17-31 год., що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення на його мобільний номер телефону, який вказаний у тому числі в апеляційній скарзі (а.с.23).

За таких обставин посилання сторони захисту на неналежне повідомлення ОСОБА_1 судом про час та місце судового засідання, розгляд справи за його відсутностіта на неотримання ним копії оскаржуваної постанови як на підставу вважати поважним пропуск строку на апеляційне оскарження, є необґрунтованими, оскільки останній не був позбавлений можливості звернутися з апеляційною скаргою, будь яким процесуальним способом, у передбачений законом строк та в подальшому доповнити її.

Відповідно до ордеру ОСОБА_1 уклав договір про надання правничої (правової) допомоги з захисником ОСОБА_2 18 червня 2024 року (а.с.43).

Однак, захисник Ямковий В.Ф. подав апеляційну скаргу на постанову Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 січня 2024 року лише 01 липня 2024 року після спливу десятиденного строку на апеляційне оскарження, не надавши поважних причин його пропуску.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п.27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Подаючи апеляційну скаргу після пропуску строку на апеляційне оскарження, сторона справи повинна навести достатні поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які б об`єктивно перешкоджали звернутися до суду у визначений КУпАП строк, а отже вплинули на право сторони реалізувати конституційні засади, які визначають право на оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п.41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Крім того, відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, заява №23436/03).

Таким чином, твердження захисника Ямкового В.Ф. про те, що строк на апеляційне оскарження пропущено із поважних причин, не підтверджено відповідними обставинами та належними доказами, клопотання не містить посилання на обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто такими, які не залежать від волевиявлення апелянта, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга, подана після закінчення строку апеляційного оскарження, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За вищенаведених обставин підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції відсутні, оскільки відсутні поважні причини його пропуску.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити захиснику Ямковому В.Ф. в поновленні процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 січня 2024 року щодо ОСОБА_1 , а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду А.І. Люшня