Справа № 503/767/24
Провадження №3/503/724/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1732 КУпАП,

встановив:

03 квітня 2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 305764, згідно змісту якого 03.04.2024 року близько 16.30 години ОСОБА_1 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , вчинив неправомірні дії відносно співмешканки свого батька ОСОБА_2 , обзивав її грубими нецензурними словами, штовхав, чим скоїв домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого завдав чи міг завдати шкоди її психічному та фізичному здоров`ю, у зв`язку з чим ОСОБА_1 своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 1732 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , який протягом розгляду справи в суді досяг повноліття, з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, про місце і час розгляду справи був своєчасно сповіщений належним чином, у відповідності до вимог ст. 2772 КУпАП та Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, на номер його телефону, зазначений у змісті протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 305764 від 03.04.2024 року (а.с.2), про що свідчить відповідна довідка від 29.06.2024 року про недоставлення SMS, у зв`язку з тим, що абонент тимчасово недоступний. При цьому, суд відзначає, що судові повістки про виклик в минулі судові засідання (коли в провадженні перебували у відношенні нього справи про адміністративні правопорушення за ст. 173, 178 ч.1, 185 КУпАП) призначені на 10.04.2024 року та 08.05.2024 року надсилалися судом ОСОБА_1 також на згаданий номер телефону та були йому доставленні, що підтверджують довідки від 09.04.2024 року та 15.04.2024 року про доставку SMS. Однак, в подальшому, зокрема судова повістка про виклик в минуле судове засідання призначене на 29.05.2024 року, вже недоставлялися на згаданий номер телефону, у зв`язку з тим, що абонент тимчасово недоступний. Водночас протягом всього часу перебування справ про адміністративні правопорушення в провадженні суду ОСОБА_1 не звернувся до суду для з`ясування часу розгляду справи, хоча про направлення справи для розгляду до Кодимського районного суду йому було відомо зі змісту другого примірника протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 305764 від 03.04.2024 року, який йому був вручений, але ставити підпис про його отримання ОСОБА_1 відмовився, про що зроблено відповідний запис у відповідній графі вказаного протоколу. Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило. У зв`язку з чим суд в сукупності вище наведених обставин оцінює таку процесуальну поведінку ОСОБА_1 як створення ним штучних перешкод для розгляду судом справи, а саме перешкоджання здобуття судом відомостей про отримання ним судової повістки про виклик, для створення умов відсутності у суду відомостей щодо його повідомлення про судовий розгляд у відповідності до положень ст. 2772 КУпАП та тим самим ухилення від відповідальності. Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. З аналізу постанови Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі №0870/8014/12 вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції. При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що 03.04.2024 року є останнім днем тримісячного строку накладення адміністративного стягнення, передбачений ч.2 ст. 38 КУпАП, що наразі вже збігає. Частина друга ст. 268 КУпАП не визнає обов`язковою присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1732 КУпАП. У зв`язку з вище викладеним суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд вважає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме протоколом про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 305764 від 03.04.2024 року (а.с.2); письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 03.04.2024 року (а.с.6), в якому остання повідомила, що 03.04.2024 року ОСОБА_1 прибувши до неї додому, де вона співмешкає з його батьком, почав сваритися з нею, при цьому кричав та висловлювався грубими нецензурними словам, штовхнув її руками у живіт, від чого вона не втрималась та впала на крісло; а також письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 від 03.04.2024 року (а.с.9), в якому остання підтвердила ті обставини, що 03.04.2024 року близько 17:10 години до неї прибула її дочка ОСОБА_2 , яка проживає разом із своїм співмешканцем ОСОБА_4 , та розповіла їй, що до них прибув син її співмешканця ОСОБА_1 та розпочав висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою і штовхати, висловлюючи претензії, після цієї розповіді дочки вона разом з нею пішла до її будинку, а прибувши до останнього побачила там ОСОБА_1 , який помітивши її дочку ОСОБА_2 розпочав на адресу останньої висловлюватися нецензурною лайкою.

Водночас із цим суд відзначає, що у пункті 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.08.2023 року у справі № 208/712/19 висловлено позицію про те, що положення КУпАП не містять заборони використовувати у судовому рішенні письмові пояснення, надані службовій особі правоохоронного органу.

Відтак суд вважає вище наведені письмові пояснення учасників справи допустимими, належними, достатніми і достовірними доказами, внаслідок узгодженості внутрішнього змісту кожного із них та відсутності суперечностей між ними, що дозволяє суду зробити на їх підставі однозначні та переконливі висновки щодо дійсних обставин діяння.

Водночас із цим, згідно змісту рапорту працівника поліції від 03.04.2024 року (а.с.10), під час досудового оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився від надання письмових пояснень, скориставшись положеннями ст. 63 Конституції України. Внаслідок чого в матеріалах справи відсутня висловлена ним позиція щодо обставин події, зокрема щодо визнання або заперечення ним яких-небудь обставин.

В свою чергу письмове пояснення свідка ОСОБА_4 від 03.04.2024 року (а.с.8) суд не приймає як доказ через відсутність в ньому доказового значення, оскільки воно не містить в собі відомостей на підтвердження або спростування обставин діяння інкримінованого ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_4 , який є батьком ОСОБА_1 , не був очевидцем спілкування останнього з його співмешканкою ОСОБА_2 .

При цьому, на час вчинення вище вказаного адміністративного правопорушення ОСОБА_1 було сімнадцять років, а на час розгляду справи судом останній вже досяг повноліття.

В чинній редакції КУпАП не врегульовано питання притягнення особи до адміністративної відповідальності за згаданих вище обставин, тому суд вважає необхідним при вирішенні даного питання керуватися аналогією права. В свою чергу ч.2 ст. 97 КК України передбачає, що примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Таким чином при вирішенні питання притягнення до адміністративної відповідальності у даній справі суд вважає за можливе застосовувати до ОСОБА_1 , який вже досяг повноліття, заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу, оскільки саме адміністративне правопорушення було вчинене ним у віці до вісімнадцяти років.

Згідно до ч.1 ст. 13 КУпАП, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 24-1 КУпАП, за вчинення адміністративного правопорушення до неповнолітніх віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, може бути застосовано такий захід впливу як попередження.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, визнаючи обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення його вчинення неповнолітнім, не знаходячи обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає необхідним застосувати до вже повнолітньої особи, за вчинене ним до досягнення повноліття адміністративне правопорушення, захід впливу у виді попередження.

Керуючись ст. 13, 23, 24-1, 33-35, 173-2 ч.1, 213, 221, 246, 268, 280, 283-284 КУпАП, суд

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1732 КУпАП і застосувати до нього захід впливу у виді попередження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Вороненко