єдиний унікальний номер справи 531/1493/24
номер провадження 3/531/512/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2024 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Герцова О. М.,

за участі секретаря судового засідання Капленко Є. С.,

прокурора Крихтенка А. О.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Ткачова В. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , головного державного інспектора Карлівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Полтавській області, за ч. 1, 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 134 від 22.05.2024 року, ОСОБА_1 будучи на посаді головного державного інспектора Карлівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Полтавській області та являючись відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (надалі Закону), суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ст. 28 Закону щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, усвідомлюючи наявну суперечність між приватним інтересом та своїми службовими повноваженнями, прийняла рішення та вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, який нею був реалізований 09.06.2023 року під час проведення камеральної перевірки декларації про майновий стан і доходи за 2022 рік ОСОБА_2 (реєстраційний номер ), яка є її безпосереднім керівником, чим вчинила адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 133 від 22.05.2024 року, ОСОБА_1 будучи на посаді головного державного інспектора Карлівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Полтавській області та являючись відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (надалі Закону), суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ст. 28 Закону щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, усвідомлюючи наявну суперечність між приватним інтересом та своїми службовими повноваженнями, у встановленому законом порядку не повідомила про наявність у неї реального конфлікту інтересів, який нею був реалізований 09.06.2023 року під час проведення камеральної перевірки декларації про майновий стан і доходи за 2022 рік ОСОБА_2 (реєстраційний номер ), яка є її безпосереднім керівником, чим вчинила адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою Карлівського районного суду Полтавської області від 24.05.2024 справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП об`єднані в одне провадження і присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №531/1493/24 (провадження 3/531/512/24).

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину не визнала, просила провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень. Пояснила суду, що в неї не було підстав щодо повідомлення про наявність у неї реального конфлікту інтересів через відсутність останнього під час виконання нею своїх посадових обов`язків та нею не вчинялись будь-які дії та не приймались будь-які рішення в умовах реального конфлікту інтересів. Разом з тим, пояснила, здійснюючи камеральну перевірку декларацій про майновий стан та доходи їй не відомо чиї декларації вона перевіряє, оскільки перевірка здійснюється за реєстраційним номером облікової картки платника податків. Окремо зазначила, що ОСОБА_2 не повідомляла її про те, що вона отримала податкову знижку. Надала суду письмові тези промови.

В судовому засіданні захисник Ткачов В.В. заперечив щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП. Суду пояснив, що обставини правопорушення викладено неповно та однобоко, оскільки надмірну суму ПДФО в розмірі ОСОБА_2 одержала 13.04.2023 року, тобто за два місяці до проведення камеральної перевірки, яку було проведено на вимогу ГУ ДПС в Полтавській області. Порядком інформаційної взаємодії ДПС, ДКС України, їх територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом Міністерства фінансів № 60 від 11.02.2019 року, проведення камеральних перевірок взагалі не передбачено. В протоколах від 22.05.2024 року приватний інтерес ОСОБА_1 визначений як немайновий інтерес, який полягає у бажанні задовольнити майновий інтерес її керівника ОСОБА_2 у вигляді одержання податкової знижки та вплинути на подальше лояльне ставлення, уникнення негативної реакції, матеріальне заохочення. Камеральну перевірку ОСОБА_1 проводила 09.06.2023 року, тоді як податкову знижку ОСОБА_2 отримала 13.04.2023 року, тобто на момент проведення камеральної ОСОБА_1 не могла бажати задоволення приватного інтересу ОСОБА_2 . Таким чином, є очевидним відсутність у ОСОБА_1 будь-якого приватного інтересу при здійсненні камеральної перевірки податкової декларації ОСОБА_2 . Адвокат Ткачов В. В. зазначив, що камеральна перевірка це перевірка своєчасності та правильності заповнення податкових декларацій. Таким чином, з огляду на зміст камеральної перевірки, ОСОБА_1 в силу своїх повноважень не могла і не повинна була приймати рішення, яке б потягло будь-які негативні наслідки для ОСОБА_2 . Надав суду письмові тези промови.

В судовому засіданні прокурор просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що не повідомляла ОСОБА_1 про отримання податкової знижки та про те, що остання буде здійснювати камеральну перевірку її декларації. Разом з тим, зазначила, що камеральна перевірка здійснюється за РНОКПП особи і перевіряється лише вчасність подання та правильність заповнення декларації. Разом з тим, зазначила, що повноважень у призначенні ОСОБА_1 будь-яких стимулюючих виплат у неї немає.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши додані матеріали, суд приходить до наступних висновків.

За змістом ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст.245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КпАП України).

Частиною 1 статті 172-7 КУпАП України встановлено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а частиною 2 цієї статті - за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах конфлікту інтересів.

Відповідно до п.п.«в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія зазначеного Закону, є в тому числі і головний державний інспектор відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п.1 ч.1 ст.3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального конфлікту інтересів у випадку перебування особи на посаді в колегіальному органі, колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

У ч.1 ст.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

За змістом зазначеної статті суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага.

Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.

При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

За змістом ст.172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Виходячи з аналізу загальних положень Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктивна сторона як корупційного правопорушення, так і правопорушення, пов`язаного з корупцією характеризується тим, що воно вчиняється лише з корисливих спонукань і особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага. Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.

При цьому, якщо мова йде про конфлікт інтересів, то він повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Аналізуючи вищенаведені положення КУпАП щодо підстав адміністративної відповідальності, у сукупності з приписами Закону України «Про запобігання корупції», суд звертає увагу, що адміністративна відповідальність щодо порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів настає лише за неповідомлення особою про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах саме реального конфлікту інтересів.

Таким чином, хоча й статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції», порушення вимог якої ОСОБА_1 зазначено у вищевказаних протоколах, передбачає обов`язок особи повідомляти про наявність у неї потенційного чи реального конфлікту інтересів, проте адміністративна відповідальність за ч.1 ст.172-7 КУпАП та ч.2 ст.172-7 КУпАП настає лише за умови неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також прийняття рішення в умовах лише реального конфлікту інтересів.

Отже, чинним законодавством не передбачено адміністративної відповідальності за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї потенційного конфлікту інтересів.

Аналіз термінів "потенційний інтерес" та "реальний інтерес", які містяться у ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім.В. М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року №126/50-е щодо законодавства про боротьбу з корупцією, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як:

1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;

2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;

3) наявність повноважень на прийняття рішення;

4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

Відповідно до п.1.1.1. розділу І Методичних рекомендацій щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 29.09.2017 року N 839, тільки такий приватний інтерес у сфері службових/представницьких повноважень, що може вплинути або впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень, спричиняє виникнення реального або потенційного конфлікту інтересів. Відповідно до п.1.1.1. розділу І Методичних рекомендацій щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 29.09.2017 року N 839, наявність протиріччя встановлюється в кожному окремому випадку виконання доручення, розгляду листа, здійснення контрольного заходу тощо, шляхом порівняння повноважень та існуючого у особи приватного інтересу із подальшим визначенням можливості (неможливості) такого інтересу вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішення, вчинення діяння службовою особою.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів при проведенні камеральної перевірки ОСОБА_2 , суд виходить із встановлених у судовому засіданні в порядку ст.280 КУпАП обставин справи та відповідних нормативно-правових актів, що регламентують діяльність головного державного інспектора Карлівського відділу податків та зборів з фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Полтавській області і його обов`язки по запобіганню корупції.

Як вбачається з довідки виданої ОСОБА_1 , вона дійсно працює на посаді головного державного інспектора Карлівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Полтавській області з 18.08.2022 року і по даний час.

Згідно з Посадовою інструкцією державного службовця (головного державного інспектора Карлівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Полтавській області) до основних посадових обов`язків ОСОБА_1 входить, зокрема, організація проведення камеральних перевірок.

Як встановлено, при дослідженні матеріалів, камеральну перевірку ОСОБА_1 проводила 09.06.2024 року на виконання листа ГУ ДПС у Полтавській області, яким було поставлено завдання провести перевірку податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2022 рік, які обліковуються за Карлівським відділом ГУ ДПС у Полтавській області. Станом на 06.06.2023 року на опрацюванні у Карлівському відділі обліковувалося 806 декларацій про майновий стан і доходи, в тому числі і декларація ОСОБА_2 .

Надмірну суму ПДФО в розмірі ОСОБА_2 одержала 13.04.2023 року, тобто за два місяці до проведення камеральної перевірки. Порядком інформаційної взаємодії ДПС, ДКС України, їх територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом Міністерства фінансів № 60 від 11.02.2019 року, проведення камеральних перевірок взагалі не передбачено.

Відповідно до п. 4.6 Порядку взаємодії структурних підрозділів ДПС та її територіальних органів при встановленні деяких надбавок державним службовцям та працівникам, які виконують функції з обслуговування, ДПС України та її територіальних органів, затвердженого Наказом ДПС України № 502, подання про встановлення надбавок по кожному з видів надбавок в територіальних органах ДПС формуються за підписом щодо всіх працівників структурних підрозділів територіальних органів ДПС, крім керівників структурних підрозділів.

Відповідно до п. 4.10 Положення про преміювання Головного управління ДПС у Полтавській області рішення про встановлення розміру премії приймається керівником ГУ ДПС. Стосовно інших працівників керівником ГУ ДПС самостійно або за відповідним поданням керівників самостійних структурних підрозділів.

Згідно посадової інструкції ОСОБА_1 визначено найменування самостійного структурного підрозділу Управління оподаткування фізичних осіб. Тобто подання про преміювання та встановлення надбавок ОСОБА_1 подається безпосередньо начальником управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Полтавській області, але ніяк не ОСОБА_2 .

Суд вважає, що в діях ОСОБА_1 при проведенні камеральної перевірки була відсутня суперечність між її приватними інтересами та її службовими повноваженнями, наявність яких могла б вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень, виходячи з таких міркувань.

Статтею 76 Податкового кодексу України визначено порядок проведення камеральної перевірки.

Пунктом 76.1 ст.76 Податкового кодексу України передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог ст.86 ПКУ.

Згідно з п.86.2 ст.86 ПКУ за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному ст.42 ПКУ.

Абзацами першим та другим п.86.7 ст.86 ПКУ визначено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому п.п.78.1.5 п.78.1 ст. 78 ПКУ), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до ПКУ, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Зі змісту протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, не вбачається наявності факту суперечності між приватним інтересом ОСОБА_1 і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення, адже з матеріалів справи про адміністративні правопорушення, досліджених в судовому засіданні вбачається, що до протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, не додано будь-яких доказів на підтвердження того, що виконуючи покладені на неї посадовою інструкцією повноваження, ОСОБА_1 необґрунтовано провела камеральну перевірку з результатом, що не відповідає чинному законодавству.

Відтак зі змісту протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язаних з корупцією, судом не встановлено наявності усіх чотирьох обов`язкових юридичних фактів, необхідних для встановлення наявності реального конфлікту інтересів, а також факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів у діях ОСОБА_1 , а саме: факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення, що не відображено у фабулах протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, що виключає наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП.

Окрім наведеного, суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення - це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі.

Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд не вправі самостійно змінювати всупереч інтересам особи фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому суд звертає увагу, що фабули протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, №№133,134 відносно ОСОБА_1 , а саме: вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів не є конкретизованими та не дозволяють встановити, яке саме діяння (вчинення дій чи прийняття рішень), що становить об`єктивну сторону правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.2 ст.172-7 КУпАП, інкримінують ОСОБА_1 .

За нормою ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п.282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі "Barbera, MesseguandJabardo v. Spain" від 06.12.1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитисянакористь цієї особи.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме: ст.ст.9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, вважаю, що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даних правопорушень слід тлумачити на її користь.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням досліджених у судовому засіданні обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративих правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, тому справу відносно неї за вказаними статтями слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності складу адміністративного правопорушення).

А, тому, керуючись ст.ст.247, 251, 252, 266, 280, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови суду виготовлено 04 липня 2024 року

Суддя О. М. Герцов