Номер провадження: 33/813/1869/24
Номер справи місцевого суду: 495/5633/24
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Стоянової Л.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника Берзінь С.Л. на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обл. від 20.06.2024 відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 3400 грн. з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення, а також стягнено з нього на користь держави судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Відповідно до вказаної постанови суду, 02.06.2024 о 11 год. прикордонним нарядом «Контрольний пост» на автодорозі Одеса-Рені на відстані 3900 м від лінії державного кордону було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який не маючи при собі документів, які надають дозвіл на виїзд за межі України, здійснив спробу незаконного перетину ДК України з України в респ. Молдова, чим порушив вимоги ст.ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Захисник Берзінь С.Л., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, незаконною, ухваленою з порушенням норм процесуального права, з огляду на такі обставини:

- судом 1-ої інстанції порушено право ОСОБА_1 на участь у судовому розгляді справи особисто або за представництва його захисника, що на думку сторони захисту, є окремою підставою для скасування постанови суду;

- обставини справи, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема щодо його затримання за 35000 м від лінії державного кордону, не збігаються з обставинами, встановленими судом;

- судом не взято до уваги, що ОСОБА_1 не мав наміру перетинати державний кордон, а лише скористався послугами ТОВ СП «Нібулон» з метою переміщення до м. Білгород-Дністровський на катері «Нібулон Експрес-4»;

- ОСОБА_1 затримано за 35000 м від лінії державного кордону, однак прикордонний режим діє завширшки 5 км від лінії державного кордону, а тому він не міг перетинати кордон чи здійснювати таку спробу;

- рапорти прикордонників є неналежними і недопустимими доказами, оскільки вони є зацікавленими особами, що ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин справи; інші докази вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення в матеріалах справи відсутні.

Посилаючись на наведені обставини, захисник Берзінь С.Л. просить визнати неналежними та недопустимими доказами рапорти інспектора Гусарук В. від 02.06.2024 та старшого зміни Ворошилової Н. від 03.06.2024, які долучені до матеріалів справи, скасувати постанову суду та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду, призначене на 02.09.2024 ОСОБА_1 та його захисник Берзінь С.Л., будучи належним чином повідомленими, не з`явилися, водночас від захисника Берзінь С.Л. через підсистему «Електронний суд» надійшла заява, в якій він просив здійснювати апеляційний розгляд за його відсутності у зв`язку із його участю в іншому судовому процесі, скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Враховуючи неявку ОСОБА_1 та його захисника Берзінь С.Л. в судове засідання, апеляційний суд, керуючись приписами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за їх відсутності та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Так, ч. 1 ст. 204-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Водночас, згідно із положеннями ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Порушенням державного кордону України є також перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЗУ "Про прикордонний контроль" пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що дії особи з перетинання або спроби перетинання державного кордону без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку охоплюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Окрім того, Указами Президента України від 24.02.2022 №64/2002 "Про введення воєнного стану" та №65/2002 "Про загальну мобілізацію", у зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні введено воєнний стан та оголошено проведення загальної мобілізації. Дія зазначених Указів продовжувалася в установленому законом порядку, в тому числі і станом на лютий 2024.

За загальним правилом на період дії воєнного стану чоловікам-громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП за кваліфікуючими ознаками спроба перетину державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, повністю доведена та підтверджується дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №307372 від 02.06.2024, відповідно до якого 02.06.2024 о 11 год. прикордонним нарядом «Контрольний пост» на автодорозі Одеса-Рені на відстані 35000 м від лінії державного кордону було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який не маючи при собі документів, які надають дозвіл на виїзд за межі України, здійснив спробу незаконного перетину ДК України з України в респ. Молдова, чим порушив вимоги ст.ст. 9,12 Закону України «Про державний кордон України» та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП (а.с. 3);

- рапортом інспектора прикордонної служби Гусарук В. від 02.06.2024, відповідно до якого нею близько 11 год. на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « Удобне » в межах прикордонного знаку № 0612 (територія Білгород-Дністровського району, Одеської області) на відстані 35000 метрів від лінії державного кордону України було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з території України на територію Румунії поза пунктами пропуску та без дозволу посадових осіб ДПСУ з метою ухилення від мобілізації; рапортом інспектора прикордонної служби Ворошилової Н. аналогічного змісту (а.с.7,8);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , власноручно ним написаними, з яких вбачається, що він не оспорює обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, вину у спробі незаконного перетину державного кордону України визнає та пояснює, що намагався незаконно перетнути кордон з метою подальшого прямування до своєї дівчини у Німеччину, при цьому також зазначив, що претензій до співробітників ДПС України не має (а.с.6);

- заявою ОСОБА_1 , у якій він серед іншого також вказав, що свою вину у спробі перетину державного кордону України визнає повністю та просить розглядати справу за його відсутності (а.с.9).

Як вбачається із аналізу змісту оскаржуваної постанови суду, зазначені вище докази, які узгоджуються між собою, були належним чином досліджені, повно та всебічно, та їм була надана відповідна оцінка, на підставі чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та наявність в його діях складу зазначеного правопорушення.

В цьому контексті апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що рапорти прикордонників є неналежними та недопустимими доказами, а інші докази в матеріалах справи відсутні, оскільки відповідні рапорти складені уповноваженими особами при виконанні ними службових обов`язків, при цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили як про їх зацікавленість та як наслідок незаконність дій під час виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

Що стосується доводів апелянта відносно того, що висновок суду про його винуватість базується на припущеннях працівників прикордонної служби, оскільки, лише сам факт перебування на відстані 35000 метрів від лінії Державного кордону України не може свідчити про наявність у нього наміру незаконного перетину державного кордону поза пунктами пропуску апеляційний суд оцінює критично, оскільки винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення окрім рапортів інспекторів прикордонної служби підтверджується також написаними ним від руки та особисто підписаними поясненнями.

З цих же підстав апеляційний суд не приймає до уваги твердження сторони захисту про відсутність наміру у ОСОБА_1 на перетин кордону, який лише скористався послугами ТОВ СП «Нібулон» з метою переміщення до м. Білгород-Дністровського на катері, як такі, що спростовані дослідженими судом доказами, в тому числі і поясненнями самого ОСОБА_1 , який підтвердив намір перетину кордону, вказавши, що 02.06.2024 прибув з м. Овідіополь до м. Білгород-Дністровський на катері Нібулон з метою подальшого слідування до м. Кілія та перетину кордону України з Румунією, де хотів отримати статус біженця та в подальшому направитися до Німеччини, де перебуває його дівчина.

При цьому, доводи сторони захисту про те, що обставини справи, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема щодо його затримання за 35000 м від лінії державного кордону, не збігаються з обставинами, встановленими судом, яким в описовій частині зазначено, про затримання ОСОБА_1 на відстані 3900 м. від лінії державного кордону, частково заслуговують на увагу, оскільки свідчать про допущену в постанові суду описку у наведеній частині.

Отже, з огляду на правильність викладених у протоколі обставин, на які посилається сторона захисту, апеляційний суд вважає, що наявні підстави для зміни по тексту постанови відстані від лінії державного кордону, на якій виявлено ОСОБА_1 , та зазначити: «на відстані 35000 м».

Загалом апеляційний суд доводи, викладені в апеляційній скарзі, оцінює як спосіб уникнення відповідальності, оскільки ОСОБА_1 не надано будь-яких доказів, які б свідчили про помилковість висновків суду 1-ої інстанції щодо його винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що не вбачає порушень прав ОСОБА_1 на особисту участь у судовому розгляді справи або через представника, зважаючи на його письмову заяву, подану на ім`я голови суду 1-ої інстанції щодо розгляду справи за його відсутності, в той же час судом апеляційної інстанції з метою дотримання права ОСОБА_1 на захист така можливість була надана шляхом повідомлення про апеляційний розгляд справи як самого ОСОБА_1 , так і його захисника, однак, наведеним правом останні не скористались, зокрема, подавши заяву про розгляд апеляційної скарги без їх участі.

Інших істотних та переконливих доводів, які б свідчили про недопустимість доказів, які містяться в матеріалах справи або спростовували висновки суду першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Відповідно до ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

З огляду на викладені вище обставини, апеляційна скарга захисника Берзінь С.Л. підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова зміні з підстав, викладених апеляційним судом вище.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Берзінь С.Л., в інтересах ОСОБА_1 -задовольнити частково.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обл. від 20.06.2024 про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП -змінити.

По тексту постанови змінити відстань від лінії державного кордону, на якій виявлено ОСОБА_1 , та зазначити: «на відстані 35000 м».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца