Провадження №: 3/755/5336/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2024 р. Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Мельниченко Л.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

05 серпня 2024 року близько 23 години 29 хвилин ОСОБА_1 передав право керування транспортним засобом «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Огляд ОСОБА_2 на стан сп`яніння проводився за тестом «Драгер», тест 4797, результат 0,92%.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 г Правил дорожнього руху України.

Будучи належними чином повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 двічі не з`явився у судові засідання, про поважність причин неявки не повідомив, з клопотаннями про відкладення судових засідань не звертався, правом надати пояснення не скористався.

16 вересня 2024 року до суду надійшло клопотання адвоката Кобильника Д.О. про те, що він представляє інтереси ОСОБА_1 і заявляє клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях ознак адміністративного правопорушення, оскільки у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 130 КУпАП, однак диспозиція ч.5 передбачає відповідальність за вживання особою, яка керувала річковим, морським, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, після аварійної події за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як судно було зупинено на вимогу поліцейського або іншої уповноваженої законом посадової особи до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, - при цьому, відповідно до матеріалів справи в діях ОСОБА_1 не вбачається ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 130 КК України; крім того, автомобіль за кермом якого нібито перебував ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`янінням належить іншій особі, а не ОСОБА_1 , що виключає факт передання останнім транспортного засобу.

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, клопотань не надсилав, уклав угоду з адвокатом, адвокат у судові засідання не з`явився, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, а звернувся до суду з клопотанням про закриття справи за відсутністю ознак адміністративного правопорушення.

За таких обставин суддя приходить до висновку, що були вжиті усі передбачені законодавством заходи для забезпечення реалізації ОСОБА_1 його прав під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №029312 від 05 серпня 2024 року: «05 серпня 2024 року близько 23 години 30 хвилин в м. Києві по проспекту Воскресенському, 20 ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд ОСОБА_2 на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу «Драгер» у встановленому законом порядку, тест №4797, результат позитивний 0,92%.

До протоколу долучено талон на тестування на алкоголь та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_2 підтвердив своїм підписом згоду з результатами огляду та тестування.

У судовому засіданні було відтворено відеозапис з бодікамер працівників поліції. Як вбачається з даних, що містяться на відеозапису, «працівники поліції на службовому автомобілі переслідують транспортний засіб «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2 , увімкнена сирена. За допомогою автомобілів, які заблокували проїзд, був зупинений транспортний засіб «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2 . З водійського сидіння виходить ОСОБА_2 та повідомляє, що вони не чули та не бачили, що їх переслідують, тому не зупинялися. Працівники поліції повідомляють, що вони їхали з великою швидкістю та машина «виляла у різні сторони». Під час тривалого спілкування ОСОБА_2 повідомив, що він керував автомобілем, що він перевищував швидкість, що автомобіль належить товаришу і той дав йому керувати, вони перевіряли автомобіль на швидкість та їхали зі швидкістю 140 км/годину, що він третій раз у житті керує автомобілем, що у нього ніколи не було документів на право керування автомобілем, тому він не проти сплатити штраф та розійтись, що замість того, щоб сидіти вдома, він в казино програв гроші та їхав за кермом, що він вжив мабуть 1,5 л пива, погоджується пройти огляд на приладі «Драгер», погоджується з результатами теста, підписує документи, просить скласти документи так, щоб його не викликали до суду та дали штраф без нього, просить не чіпати його товариша ОСОБА_1 , а саме головне, щоб про цю подію не дізналася дружина ОСОБА_1 .

У той же час, ОСОБА_1 у салоні автомобіля на пасажирському сидінні намагається відшукати свій мобільний телефон, який випав, пояснює працівникам поліції, що айфон випав, а інший мобільний телефон розряджений, тому він не може показати документи. Працівники поліції надають йому зарядний пристрій. ОСОБА_1 з ОСОБА_2 сміються, розповідають працівникам поліції, як рухалися зі швидкістю 140 км/г, але просять, щоб про це не дізналася жінка ОСОБА_1 .. ОСОБА_2 дякує, що ОСОБА_1 дав йому покататися, а ОСОБА_1 погоджується, що дав покататися, але не очікував такі наслідки катання. ОСОБА_1 у гарному гуморі розповідає працівникам поліції, що він сміється з ОСОБА_2 , оскільки знає, які його чекають проблеми. ОСОБА_1 повідомляє, що його вже затримували по ст. 130 КУпАП, головне мати гарного адвоката, який вміє допомагати, у нього він є. За 4 тисячі домовилися і працівники поліції не направляли протокол до суду. А ще у нього зараз є 130, а тому немає прав на керування автомобілем ОСОБА_1 неодноразово просить працівників поліції роз`яснити йому, що буде, якщо він буде їздити без прав. Він знає, що перший раз штраф 3 400 гривень, але він не знає, що буде за другу зупинку. Для нього 3 400 гривень не гроші, і якщо постійно такий штраф, то він може за кермом їздити сам. У нього зараз немає прав, тому він попросив керувати автомобілем ОСОБА_2 .. Для нього головне, щоб нічого не знала дружина. ОСОБА_2 зараз проживає разом з ним за однією адресою, вони трошки не доїхали до будинка. Хлопці просять працівників поліції відвезти їх додому на автомобілі, а не викликати евакуатор. Працівники поліції повідомляють, що після оформлення документів відвезуть їх додому.

ОСОБА_1 стверджував, що не міг загубити мобільний телефон, що він десь у салоні автомобіля. Він вирішує пошукати його біля сидіння водія. Він сідає за кермо та з лівої сторони на підлозі знаходить свій мобільний телефон. ОСОБА_2 каже, що мабуть коли вони їхали мобільний телефон випав з кишені ОСОБА_1 .

Коли працівники поліції починають складати протокол на ОСОБА_1 , то він надає їм свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2 , де власником зазначено ОСОБА_1 . Працівники поліції складають протокол, хлопці обговорюють як покаталися, як ОСОБА_1 дав право керування та чим це закінчилося. Потім ОСОБА_1 надає працівникам поліції знайдений мобільний телефон, і вони у додатку «Дія» виявляють свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2 , де вже власником зазначена ОСОБА_3 .. ОСОБА_1 повідомляє, що він вирішив у «Дії» зареєструвати автомобіль на дружину і у нього вийшло. Він не може пояснити навіщо та як він це зробив, вважає винним у цьому Державу, просив на неї скласти протокол, вимагав, щоб працівники поліції прийняли у нього заяву про два свідоцтва про реєстрацію на один транспортний засіб. ОСОБА_2 просить ОСОБА_1 заспокоїтися, більше нічого не показувати та не розповідати, бо їх точно заберуть до відділу поліції. Коли ОСОБА_1 дізнається, що на нього складають протокол і його зміст, то починає скандал, кричить, що не передавав у користування автомобіль ОСОБА_2 , при цьому не може пояснити, де останній узяв ключі та що він, ОСОБА_1 , робив поруч у салоні автомобіля. У відповідь вже кричить ОСОБА_2 , щоб ОСОБА_1 заспокоївся, бо з нього, ОСОБА_2 , ще зараз зроблять злочинця, який викрав автомобіль. Працівники поліції пояснюють, ОСОБА_1 , що автомобіль був у його користуванні і він передав його ОСОБА_2 , і у цьому випадку не важливо хто є власником; крім того, за документами автомобіль тривалий час належав саме йому, незрозуміла поява нового документа, і навіть якщо він вважає, що передати може тільки власник за документами, то у нього з дружиною автомобіль є спільною власністю. ОСОБА_2 каже, що сміявся з мене, а тепер сам попав. ОСОБА_1 оголошують зміст протоколу, тощо. ОСОБА_1 починає ображати працівників поліції, лається та каже, що машину товаришу дала його дружина. ОСОБА_2 цікавиться, а щоб було, якби він відмовився проходити огляд. Працівники поліції йому роз`яснюють вимоги ст. 2.5 Правил дорожнього руху України, наслідки порушення цього пункту, роз`яснюють, що якщо він не погоджується з висновками, то вони готові його везти до лікаря. ОСОБА_2 наполягає, що погоджується з тестуванням та повідомляє, що немає необхідності їхати до лікаря, він готовий одразу на місці сплатити штраф. Працівники поліції складають на ОСОБА_2 протоколи та постанови про порушення інших Правил дорожнього руху України.

При цьому увесь час хлопці пропонують вирішити питання без складання протоколу, пропонують на місці сплатити штраф, пропонують свої послуги по проведенню ремонтних робіт, пропонують акамуляторні батареї, павербанки, тощо. Працівники поліції постійно повідомляють, що ведеться відеозапис і щоб вони припинили незаконні пропозиції.»

Будь яких інших доповнень та клопотань не надходило, а тому суддя приймає рішення на наявних та досліджених доказах.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме дані, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серіїї ААД №029313 від 06 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 ; у копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №029312 від 05 серпня 2024 року щодо ОСОБА_2 , у акті огляду на стан сп`яніння та талоні тестуванні на приладі «Драгер»; у рапорті працівників поліції про допущену механічну помилку при зазначенні у протоколі частини статі 130 КУпАП, відтворивши відеозапис - суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог пункту 2.9 г) Правил дорожнього руху України, водієві заборонено передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

У диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено перелік діянь, що містять склад цього адміністративного правопорушення, зокрема, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як встановлено у судовому засіданні, за порушення Правил дорожнього руху України працівниками поліції був зупинений автомобіль «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2 . На час зупинки за кермом автомобіля знаходився ОСОБА_2 , який одразу визнав, що допустив порушення правил дорожнього руху, що керує автомобілем не маючи документи на право керування, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а право керувати автомобілем йому передав ОСОБА_1 , який є власником та керує цим автомобілем. ОСОБА_1 , який під час руху перебував у салоні цього автомобіля на пасажирському сидінні, повідомив, що це його автомобіль та саме він їм керує, що він надав можливість товаришу, який вживав пиво, сісти за кермо та керувати автомобілем.

Неспроможними є твердження ОСОБА_1 , які він розпочав надавати після складання щодо нього протоколу, про те, що він не власник автомобіля та не передавав право керування автомобілем ОСОБА_2 , оскільки він сам тривалий час наполягав, що це його автомобіль, надав спочатку працівникам свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу на автомобіль, де саме він зазначений власником. Крім того, ОСОБА_1 наполягав, що він надав товаришу автомобіль для поїздки, розповідав, що він надав кермо, бо не має прав, оскільки у нього 130. Просив поліцію знайти цю 130 у програмі та показати результат, цікавився, яке покарання передбачено для тих, кого зупинять і виявлять, що він керує автомобілем без прав.

При цьому, весь час хлопців хвилює лише одне, щоб про цю поїздку та усі обставини не дізналася дружина ОСОБА_1 , що також спростовує покази ОСОБА_1 про те, що саме дружина передала ОСОБА_2 право керування їх сімейним транспортним засобом.

Крім того, той факт, що цим автомобілем зазвичай керував ОСОБА_1 підтверджується тим, що саме з лівої сторони на підлозі біля місця водія було знайдено мобільний телефон ОСОБА_1 , які хлопці вдвох шукали у салоні автомобіля. При цьому, хлопці пояснювали, що цей мобільний телефон знаходився у ОСОБА_1 коли вони сідали до салону автомобіля і тому він може знаходитися тільки у салоні. (поза увагою працівників поліції залишилися факти того, чому автомобіль довго не зупинявся та що відбувалося у салоні автомобіля коли він «віляв» у різні сторони, та за яких обстави під час руху автомобіля мобільний телефон ОСОБА_1 випав з лівої сторони водійського сидіння.)

Щодо тверджень адвоката, що ОСОБА_1 не є власником автомобіля, тому не може нести відповідальність за передачу права керування іншій особі, то ці твердження не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки у диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП зазначено, що відповідальність настає саме за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Щодо клопотання про закриття провадження у зв`язку з невірним зазначенням працівниками поліції при складанні протоколу частини ст. 130 КУпАП, то у змісті протоколу викладено повно, логічно та послідовно суть адміністративного правопорушення та визначено порушення п.2.9.г) Правил дорожнього руху України, що відповідає диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Допущена механічна описка та надані адвокатом аргументи не спростовують наявність у діях ОСОБА_1 фактично встановленого адміністративного правопорушення, відтак відсутні підстави для задоволення клопотання адвоката про закриття цього провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Наведені вище докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своєму взаємозв`язку - достатності для доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні ним приписів п.2.9 г) Правил дорожнього руху України, що як наслідок тягне за собою відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_1 виду адміністративного стягнення суддя, враховує вимоги ст. 23 КУпАП, які передбачають, що адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, враховуючи характер вчинених правопорушень, наявні дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують відповідальність, та те, що санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, передбачено єдине адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, суддя вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортним засобом.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, ст. 36, 40-1, 130, 122-4, 124, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі одної тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до вимог ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення, з урахуванням норм статей 287-279 КУпАП, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні Закону України "Про виконавче провадження", відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18), у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

Суддя: Л.А. Мельниченко