ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2336/24 Справа № 202/9455/24 Суддя у 1-й інстанції - Дребот І. Я. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Воєводіна та його захисника адвоката Єпіка С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

на постанову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

У постанові суду зазначено, що 12 липня 2024 року, о 03 годині 43 хвилин, в м.Дніпро, Індустріальному районі, по проспекту Миру, 93, ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA RIO д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки відмовився. Доставлений до найближчої лікарні, де від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, про що зазначено у висновку КП «ДБКЛПД» ДОР від 12.07.2024, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови суду як незаконної та необґрунтованої.

Посилається на те, що наявні матеріали справи не містять доказів факту керуванням ним транспортним засобом, однак суд першої інстанції, замість того, щоб закрити справу на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, самостійно розпочав збирати докази шляхом припущень.

Після дослідження відеозапису, суд намагався знайти на ньому тінь якоїсь особи, проводити незрозумілі порівняння та припущення. В оскаржуваній постанові суду зазначено, що «знову зафіксовано дане авто в полі зору відеореєстратора в 03:42:56, на якому видно, що автомобіль здійснив зупинку та з 03:43:00 фіксується вихід ОСОБА_1 зі сторони автомобіля.»

Однак згідно фабули протоколу про адміністративне правопорушення та у цій же постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем о 03 годині 43 хвилин, що не відповідає дійсності, так як у вказаний час автомобіль знаходився у нерухомому стані.

Звертає увагу, що відеозапис, який знаходиться в матеріалах справи не є безперервним та змонтованим з різних фрагментів, що є порушенням ч.9 розділу Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

В судовому засіданні він свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав та пояснив, що 12.07.2024 він разом зі своїм другом повертались додому, за кермом сидів не він, а його друг. Під час його затримання працівниками поліції, він постійно наголошував, що не керував транспортним засобом.

Пояснення свідка з приводу того, що ОСОБА_1 дійсно не керував транспортним засобом, а за кермом був він свідок, суд першої інстанції розцінив критично лише через те, що свідок перебуває у дружніх відносинах з ОСОБА_1 .

Такий висновок суду є необґрунтований та недоречний, оскільки доручити керування транспортним засобом чужій людині він не міг.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2024 скасувати, а справу закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Єпік С.О. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Сторона захисту вказувала на відсутність належних доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та наполягали, що автомобілем керував його друг ОСОБА_2 .

Додатково ОСОБА_1 суду пояснив, що від працівників поліції він разом з ОСОБА_2 втекли, бо були налякані, що за перебування на вулиці під час комендантської години їх відвезуть до відділку поліції. Погрожував поліцейським, бо перебував у емоційному стані та був обурений їхньою поведінкою. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, бо вважав дії працівників поліції по відношенню до себе незаконними, але скарг до ДБР чи прокуратури не подавав. У лікарні здати для аналізу біологічні зразки не зміг, бо були присутні лікар та працівники поліції.

Вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови, місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд на стан сп`яніння, рапорт працівника поліції, протокол затримання ОСОБА_1 , відеозапис з нагрудної камери працівників поліції.

Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного розгляду.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №690990 від 12.07.2024, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 21.07.2024 о 03 годині 43 хвилини в м. Дніпрі, Індустріальний район, проспект Миру, 93, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA RIO д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження мудичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у лікаря наркоголога, що підтверджується висновком № 2736 від 12.07.2024, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього руху за що відповідальність передбачена за ч.1 ст. 130 КУпАП. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування транспортного засобу. Подію зафіксовано на нагрудні камери відеофіксації № 474397, 470283,469354.

У графі Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено відмовився.

Вказано, що тимчасово документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався.

Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено місце розгляду справи, однак останній відмовився від підпису у протоколі.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння КП «ДБКЛПД» ДОР» від 12.07.2024, ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду на стан сп`яніння (а.с.3).

З рапорту працівника поліції убачається, що 12.07.2024 під час патрулювання у місті Дніпро, по проспекту Миру було помічено транспортний засіб KIA RIO д.н.з. НОМЕР_1 , котрий порушив вимогу дорожнього знаку 5.7.2 « Виїзд на дорогу з одностороннім рухом», тому працівниками було прийнято рішення зупинити даний транспортний засіб згідно ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» і увімкнувши спеціальні проблискові світлові та звукові сигнали, але водій не виконуючи вимог про зупинку, почав прискорювати рух. Зупинившись біля будинку № 93 по проспекту Миру водій вибігши з авто, почав втікати. Працівниками поліції було прийнято рішення наздогнати водія. Водій при затриманні почав чинити опір, тому було прийнято рішення про застосування спеціального засобу кайданки та затримання водія (затримання о 03:45, застосування кайданок о 03:46 год). Попередити водія про затримання та застосування спец. засобів не було змоги. Під час спілкування виявлено ознаки сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння водій на місці зупинки відмовився. Доставлено до найближчої лікарні, від проходження в лікарні відмовився, що зазначено відповідним висновком лікаря. Викликати адвоката неможливо лінія не працює. Звільнено громадянина після виконання всіх необхідних заходів провадження о 05:45 годин. Під час огляду виявлено тілесні ушкодження подряпини на ногах. Від отримання копій матеріалів водій відмовився (а.с.5).

Також до матеріалів справи працівниками поліції долучено копію протоколу про адміністративне затримання ОСОБА_1 серії АЗ № 061117 від 12.07.2024 та копію екзаменаційної картки водія ОСОБА_1 (а.с.6,7).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2)забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозапис, який міститься на трьох DVD-R дисках, долучених до матеріалів справи (а.с.2).

Так, на диску № 1 міститься єдиний відеофайл «export-t7ajl», який складається із поєднаного запису з відеореєстратора із автомобіля працівників поліції та нагрудної камери поліцейського № 474397.

З відеозапису з реєстратора із автомобіля працівників поліції тривалістю 03:41:05 03:45:04 годин від 12.07.2024 убачається, що працівники поліції слідують за автомобілем KIA RIO д.н.з. НОМЕР_1 та за допомогою проблескових маячків подають сигнал водієві про зупинку транспортного засобу. Водій вказаного автомобіля не реагує на вимогу працівників поліції, збільшує швидкість та тікає, а працівники поліції переслідують його. О 03:43:02 годині запису видно, що водій, як у подальшому буде встановлено ОСОБА_1 , виходить з водійського місця та тікає від працівників поліції, які слідують за ним.

З відеозапису з нагрудної камери працівника поліції № 474397 тривалістю 03:43:34- 05:52:09 годин видно, як поліцейські переслідують водія, догнавши його запитують, чому він не зупинив автомобіль на вимогу працівників поліції, поданий за допомогою проблескових маячків. Водій ОСОБА_1 поводить себе агресивно, погрожує поліцейським фізичною розправою, виражається із застосуванням нецензурної лексики. Працівники поліції здійснили адміністративне затримання ОСОБА_1 , застосували спецзасоби кайданки, роз`яснивши йому його процесуальні права, передбачені ст.ст.55,59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

О 03:48:58 годині запису працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що під час спілкування, у нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці та запропоновував пройти огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

О 03:49:10 годині запису ОСОБА_1 вказав, що хоче поїхати в лікарню для проходження медичного огляду, на що працівник поліції погодився та повідомив, що зараз водія буде доставлено до медичного закладу.

На пропозицію надати посвідчення водія, ОСОБА_1 відмовився, зазначив, що не керував автомобілем, знову погрожував поліцейським фізичною розправою, вів себе агресивно, використовував нецензурну лексику.

Далі видно, як ОСОБА_1 та працівники поліції повертаються до місця перебування автомобіля KIA RIO д.н.з. НОМЕР_1 , працівник поліції за допомогою ключів ОСОБА_1 замикає автомобіль, і сідають до автомобіля поліцейських.

Потім показавши ОСОБА_1 запис з реєстратора автомобіля працівників поліції моменту переслідування автомобіля ОСОБА_1 та те, як останній вийшовши з водійського місця втікає з місця зупинки транспортного засобу, поліцейські доставляють водія до медичного закладу.

О 04:26:56 годині запису на запитання лікаря, ОСОБА_1 вказав, що буде проходити медичний огляд.

Після того, як лікар-нарколог надав Воєводіну алкотестер для проведення огляду, останній сказав, що не буде проходити огляд за допомогою алкотестеру.

На запитання лікаря, чи він відмовляється від проходження огляду, ОСОБА_1 о 04:27:25 годин запису вказав, що хоче здавати біологічні аналізи.

Лікар-нарколог повідомив, що така поведінка ОСОБА_1 буде сприйнята як відмова від проходження медичного огляду.

Після цього працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що за відмову від проходження медичного огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП та запитав, чи останній розуміє це. Також повідомив, що біологічні аналізи здаються у разі підозри, що водій перебуває у стані наркологічного сп`яніння.

Лікар -нарколог сказав ОСОБА_1 , що у нього заплітається язик.

На вимогу ОСОБА_1 показати йому сертифікат якості на алкотестер, лікар показав його на стенді на стіні.

Далі, після обіцянки ОСОБА_1 поводити себе адекватно, працівники поліції зняли з рук останнього кайданки.

О 04:34:36 годині запису лікар-нарколог знову запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру, на що водій ОСОБА_1 відмовився.

Після чого лікар сказав: «Добре, будемо здавати кров і сечу».

Далі ОСОБА_1 у присутності працівника поліції та медичного працівники слідують до іншої кімнати, де медичний працівник оформляє документи на надає ОСОБА_1 контейнер для сечі.

О 04:39:12 годин запису ОСОБА_1 сказав: «Я не могу».

На запитання медичного працівника: «Чому?», ОСОБА_1 сказав: «Потому что не получается».

Далі ОСОБА_1 , поліцейський та медичний працівник переміщаються до іншої кімнати для взяття крові.

О 04:40:36 годин запису ОСОБА_1 сказав: «Я не могу сдавать кровь, потому что хочу в присутствии адвоката».

Працівник поліції зазначив, що за вказаним ОСОБА_1 номером телефону адвоката, лінія не працює.

ОСОБА_1 , медичний працівник та поліцейський повертаються у кабінет лікаря-нарколога, який повідомляє, що така поведінка ОСОБА_1 розцінюється ним як відмова від проходження огляду.

Працівник поліції знову роз`яснив ОСОБА_1 , що за відмову від проходження огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Потім ОСОБА_1 та працівники поліції виходять з медичного закладу до службового автомобіля, де розпочинають процедуру оформлення адміністративних матеріалів.

О 05:31:56 годині запису працівник поліції сказав: «Если бы ты не поехал под знак, мы бы на тебя внимания не обратили. А ты под знак, не остановился и побежал куда-то».

ОСОБА_1 не заперечував.

О 05:35:05 годині запису ОСОБА_1 оголошується протокол про адміністративне правопорушення, повідомлено про час та місце розгляду справи у суді.

На що ОСОБА_1 вказав, що не підтверджує інформацію, викладену у протоколі та відмовляється підписувати його.

Далі ОСОБА_1 оголошено інші адміністративні матеріали, складені щодо нього, від підпису яких останній також відмовився.

Диск № 2 містить відеофайл під назвою «expotr-ns46o» містить запис з нагрудної камери працівника поліції №470283 від 12.07.2024 тривалістю 03:33:35 05:52:10 годин; диск № 3 містить відеофайл під назвою «expotr-518dk» містить запис з нагрудної камери працівника поліції №469354 від 12.07.2024 тривалістю 03:46:16 05:18:51 годин, які ідентичні запису, наявному на диску № 1 з нагрудної камери працівника поліції №474397.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, відповідно до ст. 31 Закону України Про Національну поліцію, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Тому долучений відеозапис відповідає зазначеним вимогам та положенням ст. 251 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено номери нагрудних камер працівників поліції, ці ж номери камер зазначені і на відеозаписі, долученому до матеріалів провадження.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну правову оцінку доказам, обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовився від проходження запропонованого працівниками поліції огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.

Зазначені на вказаному відеофайлі фактичні обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті співробітника поліції інформації спростовують твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

З відеозапису убачається, що автомобіль працівників поліції переслідує автомобіль KIA RIO д.н.з. НОМЕР_1 , який не зупинившись на вимогу поліцейський, подану за допомогою проблескових маячків, збільшує швидкість, намагаючись утекти повертає та за рогом, о 03:43:02 годині видно, як ОСОБА_1 виходить з водійського місця уже припаркованого транспортного засобу та біжить від працівників поліції, які його переслідують та, наздогнавши, здійснюють адміністративне затримання. Дана обставина підтверджується наявним у справі протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 12.07.2024 (а.с.6).

Апеляційний суд вважає, що хоча наданим відеозаписом не зафіксовано перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля саме під час його руху, на що звертає увагу апелянт, але в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер, так і у медичному закладі, що не заперечується стороною захисту.

Тому твердження апелянта про те, що суд першої інстанції самостійно розпочав відшукувати у якості доказів різні припущення, намагався знайти тінь якоїсь особи, проводити різні незрозумілі порівняння, апеляційний суд відкидає, як хибні та такі, що спростовуються матеріалами справи в їх сукупності.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує той факт, що в поданій апеляційній скарзі сторона захисту не оспорює сам факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а оспорює лише наявність доказів керування ним транспортним засобом.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

На переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2024, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у постанові суду та протоколі про адміністративне правопорушення зазначено неправдиві відомості про те, що ОСОБА_1 о 03 годині 43 хвилин керував транспортним засобом, оскільки у постанові суду зазначено, що останній о 30 годині 43 хвилин вийшов з автомобіля за сторони водія, заслуговують на увагу, однак, на переконання апеляційного суду, різниця часу в декілька секунд між керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом та його виходом з водійського місця автомобіля, зафіксована на відеореєстратор, не є підставою для визнання усіх доказів неналежними та скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

Також слід зауважити, що фіксація правопорушення була здійснена працівниками поліції технічними засобами відеофіксації відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, а сам відеозапис, який приєднаний до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає. Апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що відеозапис не є безперервним, не відповідає дійсності, оскільки на диску № 1, в єдиному відеофайлі «export-t7ajl», міститься поєднання запису з реєстратора зі службового автомобіля поліцейських та запису з нагрудної камери працівника поліції № 474397. На дисках № 2 та № 3 містяться відеофайли із записами подій даного адміністративного правопорушення з нагрудних камер працівників поліції №470283 та № 469354. Долучений відеозапис не містить ознак фальсифікації та фабрикації, тому є належним та допустимим доказом у справі.

Не є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції віднісся критично до пояснень допитаного свідка про те, що він керував транспортним засобом 12.07.2024, а не ОСОБА_1 , саме через те, що між останнім і свідком є дружні відносини, оскільки пояснення ОСОБА_2 суперечать наявним доказами у справі в їх сукупності.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2024 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО