Справа № 308/8489/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шепетко І.О., за участю представниці особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Лешанич Л.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт Ювілейне, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , студента Київського національного університету імені Тараса Шевченка, документ, що посвідчує особу: паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 12.08.2022, орган видачі - 1266, -

за ч.1 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Як випливає з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №142044 від 24.04.2024, 24.04.2024 о 16 год. 00 хв. ОСОБА_1 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» спільно з оперативно-розшуковим відділом на відстані 500 метрів до державного кордону України, на напрямку 310 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за спробу незаконного перетину державного кордону в України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску. Дії ОСОБА_1 за порушення вимог ст.ст.9,12 Закону України «Про Державний кордон України» кваліфіковані ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

В судове засідання з`явилась представниця особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Лешанич Л.В., яка просила закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП. Зазначила, що ОСОБА_1 був затриманий на залізничному вокзалі м. Ужгорода відразу після того як приїхав потягом в Ужгород. Перебування особи на території вокзалу міста не є підставою для застосування ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, адже жодним чином не може відображати спробу незаконного перетину державного кордону в незаконний спосіб. Також, він мав при собі всі документи, що надавали йому право на виїзд за кордони. Окрім того, після його звільнення із адміністративного затримання, він реалізував свій виїзд за кордони і повернувся назад. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 мав законні підстави для виїзду за кордон, з огляду на що, в його діях відсутня суб`єктивна сторона інкримінованого правопорушення.

Також вказала, що ОСОБА_1 є студентом Київського національного університету, денної форми навчання. Також він є волонтером Благодійної організації Благодійний Фонд «ГЕФЕСТ» і метою приїзду до Ужгорода була доставка гуманітарної допомоги із Польщі до Харкова.

Заслухавши пояснення представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Диспозиція ч.1 ст. 204-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктом даного адміністративного проступку є встановлений порядок управління, а також безпека особи, суспільства і держави.

Об`єктивну сторону цього правопорушення становлять такі альтернативні діяння: 1) перетинання державного кордону України пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, а також 2) спробу такого перетинання.

Із суб`єктивної сторони дане адміністративне правопорушення вчиняється з прямим умислом тобто, особа усвідомлює, що незаконно перетинає кордон і бажає вчинити такі протиправні дії.

Як випливає з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №142044 від 24.04.2024, ОСОБА_1 ставиться у вину, що він 24.04.2024 о 16 год. 00 хв. був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» спільно з оперативно-розшуковим відділом на відстані 500 метрів до державного кордону України, на напрямку 310 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за спробу незаконного перетину державного кордону в України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску.

Для наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 КУпАП необхідна наявність всіх його ознак, а саме об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

З вказаного протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів не видається можливим встановити ознаки суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 КУпАП, а саме прямого умислу в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 щодо спроби незаконного перетину державного кордону України поза пунктами пропуску.

Так, надані до заперечення документи підтверджують обставини, на які покликається особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема щодо відсутності умислу та наміру на незаконний перетин кордону України. Суд бере до уваги той факт, що згідно наданої копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 перетинав державний кордон України 25.04.2024 на виїзд з України та 27.04.2024 на в`їзд в Україну, тобто вже після складення відносно нього протоколу серії ЗхРУ №142044 від 24.04.2024.

Крім того, відповідно до листа благодійної організації «Благодійний фонд «ГЕФЕСТ» з вих.№17 від 11.03.2024 було узгоджено виїзд ОСОБА_1 за межі України з метою доставки гуманітарної допомоги.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 прямого умислу як ознаки суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Згідно приписів ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України», «Берктай проти Туреччини», «Леванте проти Латвії» неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України», суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про відсутність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що вина ОСОБА_2 у інкримінованому йому правопорушенні не доведена належними та допустимими доказами, а тому провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 204-1 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 9, 204-1, 221, 245, 280, 283-284, 288-289, 291 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч.1 ст. 204-1 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.О. Шепетко