Провадження № 3/127/9859/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2024м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Тишківський С.Л., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії від 11.12.2024 р. ВАД № 081308: «11.12.2024 р. ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки по вихованню свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній поводив себе зухвало під час навчального процесу, забирав речі учителя без її дозволу та не випускав останню з кабінету».

ОСОБА_1 у судовому засіданні винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та суду пояснила, що вона належним чином виконує свої батьківські обов`язки. Зазначила, що 11.12.2024 року її син ОСОБА_2 списував на уроці алгебри з нотатків власного блокноту, внаслідок чого вчитель алгебри ОСОБА_3 вирвала в нього з рук його блокнот. По закінченню уроку на прохання дитини повернути блокнот, який є його власністю, вчителька категорично відмовилась. Дверей класної кімнати дитина ОСОБА_2 не зачиняв та не перешкоджав вчительці залишити класну кімнату. ОСОБА_1 також повідомила суду, що вчитель алгебри ОСОБА_3 упереджено ставиться до її сина, занижує йому оцінки, поряд з цим з усіх інших предметів ОСОБА_2 навчається добре, має гарні відмітки, також вважає, що вчитель ОСОБА_3 зазначила недостовірні відомості про означену подію. ОСОБА_1 надала пояснення суду, що належним чином виконує свої батьківські обов`язки, виховує сина в дусі поваги до оточуючих, вчителів, та за високими моральними стандартами. Жодних уроків її син ніколи не зривав.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступних висновків.

Зі змісту частини першої статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) випливає, що адміністративна відповідальність настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно зі статтею 245 КпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 278 КпАП регламентовано перелік питань, які орган (посадова особа) вирішує при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Відповідно до частини першої статті 256 КпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 неналежно виконувала свої батьківські обов`язки 11 грудня 2024 року, внаслідок чого її син ОСОБА_2 поводив себе зухвало під час навчального процесу.

Разом з тим, в порушення вимог статті 256 КпАП, у зазначеному протоколі не конкретизовано суть адміністративного правопорушення, а саме не зазначено у чому саме полягало ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків та які саме норми законодавства були порушені.

Згідно з абзацом 2 пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як вже суд зазначив вище, з протоколу про адміністративне правопорушення не зрозуміло, в яких саме діях ОСОБА_1 знайшло своє вираження ухилення від виконання її батьківських обов`язків.

В Протоколі вказано про разове неналежне виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків 11 грудня 2024 року. Тоді як ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Суд враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначено, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 184, 247, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: