ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1725/24 Справа № 174/1201/23 Суддя у 1-й інстанції - Борцова А.А. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Слов`янка Межівського району Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого інженером-лаборантом ТОВ «Автомагістраль-південь», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

на постанову судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10 червня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_1 - закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

У постанові суду зазначено, що 10.12.2023, о 00:04 год., водій ОСОБА_1 , в м.Вільногірськ Кам`янського району Дніпропетровської області, вул.Промислова, керував автомобілем ЗАЗ 110557 д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6820», відповідно до тесту № 432 від 10.12.2023 результат огляду 1,79 ‰

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, 10.12.2023, о 00:04 год., водій ОСОБА_1 , в м.Вільногірськ Кам`янського району Дніпропетровської області, вул.Промислова, керуючи автомобілем ЗАЗ 110557 д/н НОМЕР_1 , не врахував безпечної швидкості руху та дорожньої обстановки в темну пору доби та скоїв наїзд на пішохода, який знаходився на узбіччі, що спричинило пошкодження транспортного засобу, чим порушив вимоги п.п.12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.124 КУпАП.

Постановою від 15.12.2023 провадження у вказаних справах об`єднано на підставі ст.36 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду винесена з порушеннями норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Посилається на те, що 10.12.2023 він знаходився в стані алкогольного сп`яніння та був вимушений сісти за кермо автомобіля ЗАЗ 1247 д.н.з. НОМЕР_1 у м. Вільногірську по вул. Промисловій близько 00.00 годин, так як це було обумовлено крайньою необхідністю, а саме доставкою ОСОБА_2 , у якого різко погіршився стан здоров`я на той час, що вимагало негайної медичної допомоги, що прийомного відділення КП "Вільногірська центральна міська лікарня".

Тобто він діяв у стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність за вчинені ним дії.

Зазначає, що він діяв для усуненні небезпеки, яка реально загрожувала здоров`ю та життю ОСОБА_2 , і ця небезпека за наявних на той час обставин не могла бути усунута іншими засобами. Заподіяна ним шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.12.2018 № 686/5225/17, зазначено, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності, така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі на розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Суд першої інстанції не взяв до уваги наведене, пославшись та те, що усунути небезпеку стану здоров`я ОСОБА_2 було можливо шляхом виклику швидкої допомоги, ніж керування ним автомобілем в стані сп`яніння. На думку апелянта, такі висновки суду є припущенням, оскільки у тій ситуації, на його погляд та погляд іншого учасника події - ОСОБА_3 , у ОСОБА_2 були усі ознаки, що він потребує негайної медичної допомоги (втрата свідомості, конвульсії) , і він повинен був сісти за кермо транспортного засобу, щоб усунути небезпеку здоров`ю та життю останнього, приймаючи до уваги, що швидка допомога могла приїхати тільки через 40-60 хвилин і це були би дуже пізно і не врятувало б ОСОБА_2 життя.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено положення ст.62 Конституції України, відповідно до якої винуватість особи повинне бути доведена у встановленому законом порядку, та притягнув його до адміністративної відповідальності за правопорушення, вчинене в стані крайньої необхідності.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", місцевий суд повинен був при розгляді справи в обов`язковому порядку залучити до участі публічного обвинувача - прокурора.

На підставі наведеного ОСОБА_1 просить скасувати постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10.06.2024 в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладення адміністративного стягнення, та закрити провадження у справі у цій частині на підставі п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП, за обставин вчинення дії в стані крайньої необхідності.

В судове засідання апеляційної інстанції ні особа, яка притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , ані його захисник - адвокат Григор`єв Д.В. в режимі відеоконференції (довідка секретаря с/з Левковської А.В. від 08.07.2024), не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомили, але їх неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянтом не оскаржується постанова Вільногірського міського суду від 10.06.2024 в частині закриття провадження щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, тому постанова в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до вимог ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Як зазначено законодавцем в ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. При цьому, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 020457 від 10.12.2023, рапорт інспектора поліції, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результатами тестування на алкоголь, проведеного за допомогою приладу «Alcotest 6820», відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Надані докази були досліджені апеляційним судом.

Як убачається з протоколу судового засідання та постанови, судом першої інстанції було допитано в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 10.1202023 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 вживали спиртні напої, потім пішли в нічний клуб, де також вживали алкоголь. Коли повертались назад, ОСОБА_2 стало зле, він почав втрачати свідомість. Свідок припускав, що ОСОБА_2 настільки погано, що він міг померти, тому ОСОБА_1 запропонував взяти автомобіль та відвезти ОСОБА_2 в лікарню. Він залишився з ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 побіг за автомобілем. ОСОБА_1 приїхав приблизно через 10 хвилин. Коли він під`їхав, ОСОБА_2 різко встав і впав прямо на автомобіль. Викликали швидку допомогу, потім він пішов на базу, бо зранку комусь потрібно було вийти на роботу, а ОСОБА_1 залишився розбиратись далі.

Свідок ОСОБА_2 пояснив, що 10.12.2023 разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відпочивали, вживали алкогольні напої, можливо більше, ніж треба. Повертаючись назад, дорога була слизькою, перейшли через переїзд, йому стало зле і що відбувалось далі, він не пам`ятає. Від чого йому стало зле - свідок пояснити не зміг, вказав, що можливо через вживання алкоголю, а можливе через те, що він упав. Наступного ранку прокинувся в лікарні, а працівники поліції повідомили йому, що він потрапив в аварію, його збив автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Свідок пояснив, що ніяких претензій до ОСОБА_1 він не має, ніяких заяв писати не буде. Тілесних ушкоджень в результаті ДТП він не отримав, в той же ранок залишив медичний заклад. Як відбулась ДТП - не пам`ятає.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 0204557 від 10 грудня 2023 року, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП вбачається, що 10.12.2023 року о 00 годин 04 хвилини у м. Вільногірськ, вул. Промислова, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 110557 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проведено у встановленому законом порядку зі застосуванням Drager Alkotest 6820 у присутності двох свідків. Відповідно до тесту № 432, проведеному в 02.11 годин 10.12.2023 газоаналізатором Drager Alkotest 6820, водій керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду позитивний - 1,79 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. У протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено "пояснення додаються на окремому аркуші". Крім того зафіксовано, що у водія документи не вилучались, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавалось. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП і повідомлено місце та час розгляду справи, про що мається підпис останнього у відповідній графі (а.с.1).

Відповідно до рапорту інспектора СР ВП № 4 Кам`янського РУП Мільтих Д.С., 10.12.2023 приблизно о 00.04 години на лінію 102 надійшло повідомлення про те, що в м.Вільногірськ по вул. Промисловій, по дорозі на цегляний завод збили пішохода, потерпілий не у свідомості, ймовірно у нетверезому стані.

По прибуттю на місце події було встановлено громадянина ОСОБА_1 , водія автомобіля ЗАЗ 110557 д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився біля автомобіля. Під час спілкування останній надавати посвідчення водія відмовився та пояснив, що рухався з цегляного заводу по вул. Промисловій в м. Вільногірськ, та не врахувавши безпечної швидкості руху та дорожньої обстановки в темну пору доби, скоїв зіткнення з пішоходом, який знаходився на узбіччі, від чого пішохід отримав легкі тілесні ушкодження, а автомобіль, внаслідок ДТП, отримав механічні ушкодження з матеріальним збитком. В момент спілкування виникла підозра, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння за явними ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, невиразна мова. В установленому законом порядку останньому було запропоновано пройти огляд для визначення стану сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest 6820, на що особа погодилась, повідомивши, що напередодні вживав алкогольні напої. Пройшовши тест, результат склав - 1,79 проміле. З результатом огляду ОСОБА_1 погодився. Також йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився.

Враховуючи викладене, на ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП серії ОБ № 020457, за ст. 124 КУпАП серії ОБ № 020318 та складено постанову про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП серії БАД № 578097.

Дану подію було зафіксовано на нагрудну боді камеру поліцейського (а.с.15).

З письмових пояснень ОСОБА_1 від 10.12.2023 вбачається, що ввечері 09.12.2023 він зі своїми знайомими відпочивав у нічному клубі "Клетка" в м.Вільногірську, де розпивали спиртні напої, після чого на таксі поїхав на цегельну базу у м. Вільногірськ, де наразі перебуває по роботі. 10.12.2023 приблизно о 00.01 годин йому зателефонував його керівник ОСОБА_2 та попросив забрати його, так як він іде по дорозі на базу. ОСОБА_1 сів в автомобіль ЗАЗ 110557 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Рухаючись по вулиці Промисловій, недалеко від цегельного заводу, на дорогу із-за стовпа вибіг ОСОБА_2 , на якого він здійснив автомобілем, а сам врізався головою у лобове скло. Після чого вибіг з автомобіля та почав надавати ОСОБА_2 невідкладну медичну допомогу. Потім він викликав швидку медичну допомогу. Після приїзду швидкої допомоги приїхали працівник поліції (а.с.4).

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного о 02 годині 25 хвилин 10.12.2023, водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я (а.с.8).

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Огляд водія на перебування у стані алкогольного сп`яніння проведено у присутності двох свідків: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest 6820. Результат тесту позитивний, 1,79 проміле (а.с.9).

Відповідно до чеку Alkotest Drager 6820, 10 грудня 2023 року о 02.11 годин, було проведено огляд водія ОСОБА_1 на перебування у стані алкогольного сп`яніння, результат склав - 1,79 проміле (а.с.10).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозапис з нагрудних боді-камер працівників патрульної поліції, які містяться у двох дисках DVD-R, долучених до матеріалів справи (а.с.15), з якого вбачається, що ОСОБА_1 , у присутності двох свідків, підтвердив факт вживання алкоголю, добровільно пройшов тестування за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager 6820, отриманий результат не заперечував.

Отже зазначені на цих відеофайлах фактичні обставини, а також інші докази по справі в їх сукупності, зокрема зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОЮ № 020457 від 10.12.2023, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів інформації, підтверджують наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну правову оцінку доказам, обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Згідно п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з діючим законодавством.

Відповідно до п.п. "а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями частин 1-3 статті 266КУпАП встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція).

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена.

Що стосується доводів апеляційної скарги про закриття справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку із вчиненням ним правопорушення в стані крайньої необхідності, то, на думку апеляційного суду, вони не підлягають до задоволення, оскільки суд не погоджується з оцінкою дій водія ОСОБА_1 за наведених в матеріалах справи обставин, як крайня необхідність.

Так, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Відповідно до ст.17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути саме об`єктивний критерій.

В апеляційній скарзі не наведено доказів стосовно того, яка небезпека загрожувала здоров`ю та життю ОСОБА_2 , до місця знаходження якого направлявся водій ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, і яким чином ця небезпека могла бути усунута діями ОСОБА_1 , щоб можна було оцінити необхідність апелянта вчинити правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, для усунення такої небезпеки.

Апеляційний суд зауважує, що водій ОСОБА_1 , сів за кермо автомобіля у стані алкогольного сп`яніння, за його версією, з метою усунення небезпеки, яка загрожувала здоров`ю та життю ОСОБА_2 , оскільки чекати приїзду швидкої допомоги потрібно було б довго. Водночас, відповідно до встановлених обставин, які не оспорюються стороною захисту, після скоєння наїзду на ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , перебуваючи на місці ДТП, викликав швидку медичну допомогу.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_2 , наданих суду першої інстанції, після того, як 10.12.2023 йому стало зле (можливо від вжитого алкоголю, а можливо від того, що він впав), наступного ранку він прокинувся у лікарні, тілесних ушкоджень в результаті ДТП не отримав і в той же ранок залишив медичний заклад.

Згідно копії довідки, наявної в матеріалах провадження (а.с.27), ОСОБА_2 доставлено до приймального відділення "Вільногірської ЦМЛ" ДОР 10.12.2023 приблизно о 00.20 годин з діагнозом: алкогольне сп`яніння, садна лоба, крововиливи в області грудної клітини.

Тобто час доставлення ОСОБА_2 до медичного закладу з моменту ДТП складає приблизно 15 хвилин.

Доказів того, що ОСОБА_2 дійсно 23.12.2023 о 00.04 години потребував негайної медичної допомоги, його життю та здоров`ю загрожувала небезпека, на яку вказує апелянт, та яка не могла бути усунута іншими засобами, ніж керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, в тому числі, викликом швидкої медичної допомоги та/або служби таксі, матеріали провадження не містять та стороною захисту надано не було.

Таким чином, правопорушення, вчинене ОСОБА_1 є умисною, суспільно небезпечною дією, а тому зазначені у апеляційній скарзі обставини не можуть вважатись такими, що є підставою для закриття справи у зв`язку з вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Доводи апеляційної скарги щодо залучення до участі у справі прокурора апеляційний суд вважає такими, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Статтею 250 КУпАП визначено повноваження прокурора при здійснені прокурорського нагляду.

Чинним КУпАП передбачено, що участь прокурора є обов`язковою при розгляді судом справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Участь прокурора у розгляді справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, положеннями КУпАП не передбачено.

Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим було порушено вимоги п.2.9 «а» ПДР України при обставинах, встановлених постановою судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10 червня 2024 року, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні зазначеного правопорушення, та вчинення його в стані крайньої необхідності.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.4 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10 червня 2024 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО