Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1033/23 Головуючий у 1-й інст. Буткевич М. І.
Категорія ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі: захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Матвійчук Галини Михайлівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2023 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2023 року об`єднано в одне провадження справи 278/1033/23 і 278/1224/23, та присвоєно їм спільний номер 278/1033/23.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 , який протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП, 21.02.2023 о 20 год. 45 хв. на 130 км автодороги М-06 "Київ-Чоп" в с. Глибочиця Житомирського району та області, керував автомобілем марки "Mitsubishi", реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Матвійчук Г.М. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП скасувати, прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях її підзахисного події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з відеозапису, на який посилається суд, неможливо зробити однозначного висновку про те, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки він вів себе стримано, адекватно та чітко відповідав на питання і добровільно погодився пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. Вважає, що суд безпідставно взяв до уваги висновок закладу охорони здоров`я, відповідно до якого 21.02.2021 о 22 год. 20 хв. у ОСОБА_1 виявлено алкогольне сп`яніння, оскільки такий отриманий з порушенням визначеного порядку та поза межами часу, передбаченого для виявлення стану сп`яніння, а тому цей висновок, як і складений на його підставі протокол, є неналежними та недопустимими доказами у справі. З відеозапису вбачається, що станом на час складення висновку у її підзахисного не було відібрано жодного біологічного зразку для проведення медичного освідування. Дослідження біологічного зразку (сечі) проведено поза межами часу відведеного для цього законом (понад дві години), а тому будь-які результати не можуть прийматись до уваги як доказ перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Здійснення лікарем візуального огляду (вимірювання тиску, перевірка реакції рухів) не є підтвердженням стану алкогольного сп`яніння чи його ступеня. Також, вказала на помилкову оцінку судом наявного в матеріалах справи рапорту працівника поліції, враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20.05.2020 у справі №524/5741/16-а. Окрім того, вважає, що протокол відносно її підзахисного складений з порушенням вимог ст.266-1 КУпАП, оскільки поліцейські встановили особу ОСОБА_1 за військовим квитком, який підтверджує його статус як військовослужбовця. Тому, саме поліцейські мали спростувати факт не виконання останнім обов`язків військової служби та переконатись у тому, що не має підстав для виклику ВСП та складання саме цією службою протоколу про адміністративне правопорушення. Отже вважає, що у справі відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Також вказала на безпідставне стягнення з її підзахисного судового збору з огляду на його статус учасника бойових дій

Разом із апеляційною скаргою захисник подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що виконала вимоги постанови апеляційного суду від 08.02.2024, а саме, долучила документи на підтвердження повноважень надання правової допомоги ОСОБА_1 в апеляційному суді.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, або у медичному закладі.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, за порушення ним п.2.9 а) Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.

Як правильно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, підтверджується:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №087290 від 01.03.2023, який є доказом відповідно до ст.251 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 21.02.2023 о 20 год. 45 хв. на 130 км автодороги М-06 "Київ-Чоп" в с.Глибочиця Житомирського району та області керував транспортним засобом "Mitsubishi" (номер знак був відсутній), в стані алкогольного сп`яніння відповідно до висновку лікаря нарколога №140 від 21.02.2023, чим порушив вимоги п.2.9 "а" ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1);

висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради від 21.02.2023 №140, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.34);

довідкою старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Житомирській області ДПП Василенко О., з якої вбачається, що 06.10.2022 відносно ОСОБА_1 було складено протокол за №ААБ №107105 за ч.1 ст.130 КУпАП та рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.12.2022 у справі №243/2851/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Дане судове рішення є чинним (а.с.36, 42-47);

повідомленням про запрошення ОСОБА_1 до підрозділу патрульної поліції на 01.03.2023 на 17 год. 30 хв. для складення адміністративних матеріалів, від отримання якого та підпису ОСОБА_1 відмовився (а.с.33);

рапортом сержанта поліції поліцейського взводу №2 роти №3 БУПП в Житомирській області ДПП Чередник І. (а.с.35);

відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції (а.с.48).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доводами апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовано. На наявному в матеріалах справи відеозаписі із нагрудної камери поліцейського об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Порушень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 (далі Інструкція), під час огляду ОСОБА_1 не встановлено. Вбачається, що під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти відповідний огляд. При цьому, водій зізнався, що перед тим, як сісти за кермо, вживав спиртні напої. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці транспортного засобу ОСОБА_1 відмовився та виявив бажання пройти огляд в медичному закладі охорони здоров`я, де цей огляд і пройшов, про що свідчить висновок від 21.02.2023 №140, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Посилання на ту обставину, що висновок щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння складений з порушенням встановленого порядку, а тому є недійсним, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Пункт 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 зазначає, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису, який є належним і допустимим доказом та відповідає вимогам ст.251 КУпАП, ОСОБА_1 о 20:49:00 працівником поліції було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд на визначення стану сп`яніння. До медичного закладу ОСОБА_1 уповноваженими особами було доставлено о 22:20:40, тобто, протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення такого огляду. Дані обставини також спростовуються часом, вказаним у висновку щодо результатів медичного огляду.

Окрім того, не дотримання вимог ч.4 ст.266 КУпАП щодо здійснення огляду в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, не порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і не призводить до недопустимості доказів, оскільки проведення огляду на стан сп`яніння після двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення є ситуацією, за якою особа має більше шансів на негативний результат огляду, тобто на констатацію не перебування неї у стані алкогольного сп`яніння та відсутності підстав для притягнення до відповідальності. Натомість встановлення перевищення законодавчо допустимої норми концентрації алкоголю в крові навіть після двох годин з моменту встановлення підстав для огляду однозначно свідчить про перебування особи в стані алкогольного сп`яніння та про її вину в інкримінованому правопорушенні.

Отже, наявний у матеріалах справи висновок медичного огляду є належним та допустимим доказом, а доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для визнання такого доказу недопустимим, не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_1 та не спростовують висновків суду про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене п.14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 (зі змінами та доповненнями). Разом із тим, доказів оскарження вказаного висновку (його неповноти або неправильності) або дій працівників закладу охорони здоров`я, ОСОБА_1 та його захисником не надано, матеріали справи також таких доказів не містять.

Порушень, які б могли бути підставою для визнання недійсним огляду на стан сп`яніння працівниками поліції та лікарем не допущено.

Дані зафіксовані на відеозаписі повністю спростовують доводи захисника та свідчать, що поліцейські діяли з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція). Відеозапис не має ознак монтування, містить фіксацію обставин, які мають значення для справи та які є достатніми для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП у діях ОСОБА_1 .

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому наслідком не залучення поліцейськими під час огляду на стан сп`яніння представників Військової служби порядку у Збройних Силах України є недійсність такого огляду, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки у даній ситуації він був учасником дорожнього руху, а тому за змістом ст.15 КУпАП за порушення, зокрема, правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, він як військовослужбовець несе адміністративну відповідальність на загальних підставах. Крім того, на обставини, за яких був зупинений поліцейськими ОСОБА_1 , не розповсюджується положення ст.266-1 КУпАП. Останній керував транспортним засобом за межами несення військової служби, доказів на підтвердження виконання ним під час керування транспортним засобом обов`язків військової служби як суду першої так і апеляційної інстанції не надав, навпаки пояснював, що їде у своїх особистих справах на похорони дядька.

Протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Не заслуговують на увагу також посилання захисника про те, що рапорт працівника поліції не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки пояснення викладені у рапорті працівника поліції підтверджується та узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, спростовуються наступним.

Відповідно до положень п.12 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

У даному випадку ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Так, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху - водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Тобто, дана справа не є такою, що пов`язана з порушенням прав військовослужбовців. Відповідно, ОСОБА_1 не є особою, яка звільняється від сплати судового збору під час розгляду цієї справи в суді.

Інші доводи апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Клопотання адвоката Матвійчук Галини Михайлівни про поновлення строку задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Житомирського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2023 року.

Апеляційну скаргу адвоката Матвійчук Галини Михайлівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Житомирського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич