головуючий у суді І інстанції Первушина О.С.
провадження № 33/824/3007/2024
головуючий суддя Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мостової Г.І., за участю секретаря Лазоренко Л.Ю., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Шевчишина Романа Олеговича на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 30 квітня 2024 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 30 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

При розгляді адміністративної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 16 листопада 2023 року о 01 годині 45 хвилин керував транспортним засобом марки «ГАЗ 3302», державний номерний знак НОМЕР_1 , поблизу будинку № 2 по вулиці Цілинній у місті Києві з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, однак від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Шевчишин Р.О. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 30 квітня 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

працівники поліції не здійснили жодних заходів для отримання від ОСОБА_1 результатів тесту за допомогою газоаналізатора «Драгер», отримавши від нього чотири згоди на проходження тестування;

скориставшись довірою ОСОБА_1 , який відповідно до його поведінки та ставлення до ситуації був готовий виконувати будь-які вимоги, працівник поліції-напарник ОСОБА_2 написав повідомлення на своєму мобільному телефоні та показав водію, про пораду відмовитись від проходження тестування взагалі, яке остаточно схилило ОСОБА_1 до відмови від проходження тестування на місці;

навіть після складання протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відмовою проходити тестування на місті зупинки транспортного засобу, працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 поїхати з ними або самостійно до КМКЛ «Соціотерапія» для проходження огляду;

матеріали відеозапису не підтверджують пропозицію поліцейських проїхати ОСОБА_1 в лікарню після відмови від тестування на місці;

сторона захисту впевнена (на підставі поведінки під час події) у тому, що ОСОБА_1 , повністю довіряючи представникам влади, поїхав би в лікарню за першою ж вимогою працівників поліції;

ОСОБА_1 не показали та не повідомили про існування виписаного на його прізвище направлення для проходження огляду у закладі охорони здоров`я.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Шевчишин Р.О. у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями статті 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, до протоколу додано:

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16 листопада 2023 року;

роздруківка інформації із системи «Армор» про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами;

Відеозапис з нагрудної камери працівника патрульної поліції.

Указаний відеозаписом зафіксовано як працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , перевірили його документи та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

На питання працівників поліції ОСОБА_1 повідомив, що транспортним засобом керувала його дружина, однак вона не могла розвернути автомобіль, тому за кермо сів він, але тільки для того щоб його розвернути (01:19 хв. відеозапису), після чого він одразу б пересів на пасажирське сидіння.

Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або у лікаря-нарколога (02:02 хв. відеозапису), а також роз`яснили наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (02:12 хв. відеозапису).

ОСОБА_1 просив його зрозуміти та зазначив, що йому відомо про заборону керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, однак він лише розвертав автомобіль, оскільки цей маневр не могла виконати його дружина (03:01 хв. відеозапису).

Працівниками патрульної поліції повторно роз`яснено ОСОБА_1 що він має три варіанти: пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, у лікаря-нарколога або відмовитися від проходження огляду, однак за таку відмову передбачено відповідальність (05:00 хв. відеозапису).

ОСОБА_1 замість відповіді вибачався та просив працівників поліції зрозуміти його становище (05:07 хв. відеозапису), на що працівник поліції зазначив, що вони діють у межах чинного законодавства.

Після цього ОСОБА_1 запитав працівника поліції, який із запропонованих йому варіантів є найпростішим (06:18 хв. відеозапису)

ОСОБА_1 зазначив, що він пройде огляд на місці зупинки транспортного засобу (08:29 хв відеозапису), а може і не проходити, бо він і так знає, що вживав (08:37 хв відеозапису) та відмовився від проходження огляду (09:30 хв відеозапису).

В апеляційній скарзі захисник Калініченка Р.І. посилається на те, що працівник поліції скористався довірою ОСОБА_1 , який був готовий виконувати будь-які вимоги, та написав повідомлення на своєму мобільному телефоні та показав водію про пораду відмовитись від проходження тестування взагалі, яке остаточно схилило ОСОБА_1 до відмови від проходження тестування на місці.

Апеляційний суд зауважує, що на деяких кадрах відеозапису дійсно зафіксовано, що у працівників поліції при собі є мобільний телефон, однак відеозаписом не зафіксовано зміст інформації на екрані телефону, а крім того працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, у лікаря-нарколога або відмовитися від проходження огляду, а також роз`яснював юридичні наслідки відмови від проходження огляду.

Крім того, зі спілкування ОСОБА_1 з патрульної поліції вбачається, що він обґрунтовував свої сумніви та невизначеність щодо вибору варіанту проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння або відмови, тим, що він і так знає, що вживав (08:37 хв відеозапису).

Враховуючи указані обставини, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи про те, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння була наслідком дій працівників поліції.

Щодо доводу апеляційної скарги про те, що навіть після складання протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відмовою проходити тестування на місті зупинки транспортного засобу, працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 поїхати з ними або самостійно до КМКЛ «Соціотерапія» для проходження огляду, апеляційний суд враховує таке.

Правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у закладі охорони здоров`я.

Таким чином підстави для того щоб пропонувати ОСОБА_1 поїхати з ними до КМКЛ «Соціотерапія» для проходження огляду вже після складення протоколу про адміністративне правопорушення у працівників поліції були відсутні.

Щодо посилання захисника на те, що матеріали відеозапису не підтверджують пропозицію поліцейських проїхати ОСОБА_1 в лікарню після відмови від тестування на місці, то апеляційний суд такі відхиляє з огляду на те, що відеозаписом зафіксоване неодноразове роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 порядку проходження огляду, а також можливості пройти такий на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я.

Таким чином переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - це правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, оскаржувана постанова відповідає фактичним обставинам справи, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 30 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова