Провадження № 3/638/6693/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м.Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Малахової О.В. за участю секретаря судового засідання Дрозденко У.С., розглянувши матеріали, що надійшли з СіЗ ДВКР СБ України ОСУВ «Хортиця» ОТУ «Старобільськ» про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працевлаштованого начальником відділення заступником начальника командного пункту відділення бойового управління у військовій частині, протягом року до адміністративної відповідальності не притягався, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває справа про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, у поясненнях, наданих до матеріалів про адміністративне правопорушення, свою провину визнає.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно з положеннями ст.268 КУпАП адміністративне правопорушення за п. 6 ч. 1 ст.122-4 КУпАП не відноситься до правопорушення, по якому присутність у судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з протоколом №17/8/1-35-28 про адміністративне правопорушення від 04.09.2024, 04.09.2024 о 12 год 10 хв ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) здійснив незаконне копіювання інформації з грифом секретності «таємно». Зокрема, ОСОБА_1 використав у службових цілях не категорований ноутбук «ASUS P1512CE» (серійний номер N7NXCV10R51628E). За результатом огляду даного ноутбуку, встановлено факт наявності на ньому документів з грифом секретності «таємно» (гриф наданий на підставі ст. 1.3.3. наказу ЦУ СБУ від 23.12.2020 №383 «Про затвердження зводу відомостей, що становлять державну таємницю»). Зокрема, виявлено документи за посиланнями: 1. File:///C:///ППД.docx. Ноутбук, ASUS P1512CE (серійний номер N7NXCV10R51628E), який використовував ОСОБА_1 , не призначений для відпрацювання інформації з грифом секретності «таємно», що є порушенням ст. 8 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах», п.п. 4, 16 «Правил забезпечення захисту інформації в інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах» затверджених постановою КМУ від 29.03.2006 №373 та п. 4.6-4.7 наказу Генерального штабу ЗС України від 07.05.2024 №187/ДСК «Про затвердження Інструкції з організації технічного захисту інформації у ЗС України». Оглядом зафіксовано факт підключення ноутбуку до мережі Інтернет, чим створена реальну загрозу витоку інформації, яка на ньому зберігалась.

Функціональними обов`язки начальника відділення бойового управління - заступника начальника командного пункту штабу на ОСОБА_1 , як на таку посадову особу, покладена відповідальність за забезпечення охорони державної таємниці, проведення профілактичних заходів щодо запобігання втратам документів і розголошення відомостей з обмеженим доступом. Відповідно до витягу з наказу від 28.03.2023 №62, ОСОБА_1 надано доступ до відомостей, що становлять державну таємницю, за спрощеною процедурою із ступенем секретності «таємно». Перед отриманням доступу до державної таємниці ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання від 17.03.2023 щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена, та ознайомлений з відповідальністю.

Своїми діями ОСОБА_1 створив передумови до витоку секретної інформації та втрати її матеріальних носіїв, чим порушив ст. 28 Закону України «Про державну таємницю» та п. 116, 232-235, 239, 240, 441-445 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях» затвердженого постановою КМУ від 18.12.2013 №939, за що передбачена відповідальність за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Процесуальна форма та зміст оригіналу протоколу про адміністративне правопорушення відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 212-2 КупАП, встановлено відповідальність за невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП в повному обсязі доведена дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №17/8/1-3528 від 04.09.2024; витягом з наказу про призначення ОСОБА_1 на посаду; витягом із наказу Міністерства оборони України від 04.11.2023 №290, посвідченням офіцера від 02.12.2023, функціональними обов`язками, поясненнями ОСОБА_1 від 04.09.2024, поясненнями ОСОБА_2 від 04.09.2024, письмовим зобов`язанням ОСОБА_1 , актом огляду від 04.09.2024, витягами з наказів про надання/припинення доступу до державної таємниці ОСОБА_1 .

У поясненнях від 04.09.2024, наданих до матеріалів про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 визнає свою вину.

Згідно з положеннями статті 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до частини другої статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення згідно зі статтею 35 КУпАП, судом не встановлено.

Санкцією ч. 1 ст. 212-2 КУпАП передбачено накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати адміністративне стягнення, в межах санкції статті.

Відповідно достатті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Водночас, згідно із пунктом 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори,у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Керуючись ст.ст. 40-1, 212-2, 221, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого пунктом 6 ч. 1 ст.212-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Відповідно до положень статей 307, 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 1020,00 гривень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.В. Малахова