ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 602/1072/24Головуючий у 1-й інстанції Наумчук В.А.
Провадження № 33/817/897/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ст. 124, ст. 122-4 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , - адвоката Созанської Т.І.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Созанської Т.І. на постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Лановецького районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Як визнав суд, 03 листопада 2024 року о 22 годині 09 хвилин в с. Іванківці на вул. Янковецька, Лановецької ОТГ Кременецького району Тернопільської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки Опель Астра, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки ВАЗ 2170 Пріора, д.н.з. НОМЕР_2 , який внаслідок удару здійснив зіткнення із припаркованим позаду автомобілем марки ВАЗ 2109, д.н.з НОМЕР_3 , внаслідок ДТП ніхто з учасників не постраждав, лише автомобілі зазнали механічних пошкоджень, чим порушив п.12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Також 03 листопада 2024 року о 22 годині 09 хвилин в с. Іванківці на вул. Янковецька, Лановецької ОТГ Кременецького району Тернопільської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки Опель Астра, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив ДТП із припаркованим автомобілем марки ВАЗ 2170 Пріора, д.н.з. НОМЕР_2 та автомобілем марки ВАЗ 2109, д.н.з НОМЕР_3 , і залишив у порушення встановлених правил місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, чим порушив п.2.10.а ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокат Созанська Т.І. вважає оскаржувану постанову місцевого суду незаконною та необґрунтованою, винесеною судом із порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом Opel Astra, н.з. НОМЕР_1 03.11.2024 о 22 год. 09 хв. по вул. Янковецькій с. Іванківці.

Апелянт вважає, що висновки суду щодо пояснень свідка ОСОБА_2 слід сприймати критично, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

Так, захисник вказує, що з матеріалів справи чітко підтверджено, що події ДТП відбувалось саме так, як ОСОБА_2 пояснювала у судовому засіданні, зокрема, стосовно механізму отримання механічних пошкоджень транспортними засобами.

Звертає увагу суду, що письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах справи, є недопустимим доказом, оскільки остання у судовому засіданні не допитувалась та не попереджалась про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.

Також апелянт вважає, що пояснення, надані свідком ОСОБА_4 місцевому суду, не можуть бути доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, так як про обставини події, а саме про те, що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 , даному свідку стало відомо зі слів її чоловіка - ОСОБА_3 .

Зазначає, що рапорт поліцейського, який міститься в матеріалах справи, не можна вважати належним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім цього, стверджує, що ОСОБА_1 неодноразово заявляв працівникам поліції, що хоче зателефонувати адвокату, однак не мав при собі телефону, при цьому працівниками поліції йому такої можливості не було надано, чим порушено його права на захист.

Апелянт не погоджується із висновками місцевого суду в частині визнання обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, а саме вчинення в стані сп`яніння.

При цьому, щодо ОСОБА_1 за фактом керування транспортним засобом 03.11.2024 о 22 год. 09 хв. у стані алкогольного сп`яніння складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, відтак, дана ознака становить склад іншого правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , а тому, на переконання захисника, не може бути врахованою при призначені покарання, в якості обтяжуючої обставини.

Просить скасувати постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 та прийняти нову постанову, якою провадження в справі відносно нього закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності адвоката Созанську Т.І., яка підтримала подану апеляційну скаргу і, з викладених у ній мотивів, просить постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2024 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Зокрема, судом першої інстанції належним чином проаналізовано наявні у справі докази, сукупний аналіз яких дав можливість прийти до висновку про порушення ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди, а також приписів п.2.10 (а), яким заборонено водіям, причетним до ДТП, залишати місце події.

Про це свідчать протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №165721 від 04.11.2024 року та серії ЕПР1 №165753 від 04.11.2024 року, які відповідають вимогам ст.256 КУпАП та складені уповноваженими на те особами, визначеними ст.255 КУпАП, яким зафіксовано допущені водієм ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху України, а викладені у них обставини об`єктивно стверджується іншими доказами по справі, дослідженими місцевим судом.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП суд першої інстанції, крім вищезгаданих протоколів, обґрунтував даними, які містяться у:

рапортом чергового відділення ВП №1 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області від 04.11.2024 (а.с.5);

схемою місця ДТП (а.с.6);

письмовими поясненнями потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.7-8,17);

поясненнями потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 , наданими у судовому засіданні місцевого суду;

відеозаписами з нагрудної камери (бодікамери) поліцейського, що містяться на диску (а.с. 39).

Суд враховує, що рапорт поліцейських за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності зі всіма наявними доказами.

Тому вважаю що зібрані в справі докази підтверджують те, що у даній дорожній обстановці дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п. 12.1, 2.10 «а» ПДР України та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням наслідків у вигляді ДТП.

Також апеляційний суд погоджується з критичною оцінкою суддею місцевого суду пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 про етґ. Що ОСОБА_1 , не керував транспортним засобам.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди та залишення місця події також доводиться записом нагрудних відеокамер працівників поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує факту керування транспортним засобом та вчинення ним ДТП.

Як правильно встановлено місцевим судом, із відеозаписів бодікамери поліцейського убачається, що коли поліцейський підходить до автомобіля марки Опель Астра, д.н.з. НОМЕР_1 , біля якого знаходиться ОСОБА_1 , автомобіль стоїть із заведеним двигуном з увімкненими передніми фарами, причому ОСОБА_1 поводить себе як водій даного автомобіля: намагається відкрити водійську дверку та сісти за кермо, не заперечує, що він керував автомобілем, на запитання поліцейського чи він вживав спиртне перед тим як сісти за кермо, відповідає ствердно, погоджується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

За весь час знаходження поліцейських біля автомобіля ОСОБА_1 жодна стороння особа не підходила до працівників поліції і не стверджувала про зворотнє. На неодноразові твердження поліцейського про те, що він вчинив ДТП, ОСОБА_1 ні разу не згадує про керування автомобілем іншою особою, при цьому кілька разів питає поліцейського яке ДТП він вчинив, а вийшовши з будівлі КНП «Лановецька міська лікарня» запитує поліцейського: «я когось збив?» (дата та час на бодікамері 04.11.2024 23:39, час відтворення відеофайлу 12 хв. 45 сек.).

Отже доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду та спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факту керування автомобілем, у тому числі й в момент скоєння ДТП.

Письмові пояснення потерпілої, надані нею під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення повністю узгоджуються із показами наданими ним в судовому засіданні.

Проаналізувавши та співставивши покази потерпілого із матеріалами, які надані суду на підтвердження вини ОСОБА_1 , апеляційний суд не вбачає в них суперечностей, вони є послідовним та не суперечать обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги у частині того, що працівниками патрульної поліції не забезпечено реальне право на правову допомогу адвоката при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не свідчить про порушення права останнього на захист, оскільки під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення не вирішується питання про його адміністративну відповідальність, а є лише фіксується факт правопорушення, висновок щодо якого вправі зробити суд.

Тому, твердження апелянта про порушення права ОСОБА_1 на захист для суду є непереконливі.

Таким чином, апеляційний суд дослідивши матеріали провадження вважає, що по справі є достатньо належних та допустимих доказів, які підтверджують, що саме водій ОСОБА_1 , керуючи своїм транспортним засобом в зазначеному місці та в зазначений у протоколі час, порушив вимоги п.12.1 та п.2.10 а Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, та залишив місце дорожнь-транспортної пригоди до якої він був причетний, тим самим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 та 122-4 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними з позицією особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, під час розгляду справи судом першої інстанції, які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом безпідставно визнано обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень в стані сп`яніння, апеляційний суд вважає доречним з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч.2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, суд першої інстанції при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення врахував характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу винного, ступінь його вини, а також обставини, що пом`якшуючих та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 .

Так, обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, визнано добровільне відшкодування ОСОБА_1 завданих потерпілим збитків.

Обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення, визнано вчинення правопорушення в стані сп`яніння.

Разом з тим на час ухвалення рішення у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.ст.124, 122-4 КУпАП у матеріалах провадження, які були предметом дослідження місцевого суду, не було доказів про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, в судовому рішенні суд першої інстанції не зазначив, які докази покладено ним в основу висновку про вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, в стані алкогольного сп`яніння.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 26.07.2024 слід змінити, виключивши з мотивувальної частини постанови суду посилання на обставину, що обтяжує відповідальність вчинення правопорушення в стані сп`яніння.

Разом з тим, на переконання апеляційного суду, наведена обставина для зміни судового рішення жодним чином не впливає на вид адміністративно стягнення, обраний місцевим судом ОСОБА_1 .

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Созанської Т.І задовольнити частково.

Постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови Лановецького районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2024 року посилання на обставину що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення вчинення правопорушення в стані сп`яніння.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя