Справа №333/2717/24
Провадження №3/333/1459/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Варнавська Л.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДРР НПУ про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

08.03.2024 року, о 23 год. 10 хв., ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного щодо своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, заважав відпочивати.

ОСОБА_1 після роз`яснення йому головуючим прав, передбачених ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП не заперечував проти протоколу, зазначив, що він примирився із співмешканкою.

Потерпіла ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду невідомі. Жодних заяв, клопотань на адресу суду не надходило.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суддя дійшла до наступного висновку.

Згідно зі ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Пунктом 3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість.

Вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення, серії АА № 089475 від 08.03.2024 року за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП;

- рапортом поліцейського;

- поясненнями потерпілої ОСОБА_2 ;

- терміновим заборонним приписом стосовно кривдника;

- постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 15.05.2023 року справа №335/4093/23 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, а саме, дії вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, що передбачає, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, а також ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, вважаю за необхідне накласти на нього стягнення у виді штрафу.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан. Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_3 суд не вбачає.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір.

Керуючись ст. 33, 40-1, 279, 283-285, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська