Справа № 594/1411/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Зушман Г.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції №1 (м.Борщів) Чортківського управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого вчителем ЗОШ с.Іванків,

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 31 серпня 2024 року о 20.00 год. перебуваючи в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_2 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її адресу нецензурних слів, криків, погроз фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, про час і місце судового розгляду був належним чином повідомлений, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило, що у відповідності до вимог ст.268 КУпАП не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії № ВАД № 277586 від 03 вересня 2024 року, рапортом помічника чергового відділення поліції №1 (м.Борщів) Чортківського управління поліції ГУНП в Тернопільській області від 31 серпня 2024 року, рапортом ДО СППП ВП №1 (м.Борщів) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області від 03 вересня 2024 року, доданими до протоколу письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 31 серпня 2024 року та потерпілої ОСОБА_2 від 02 вересня 2024 року, в яких вони підтвердили обставини вчинення правопорушення, викладені у протоколі, зокрема потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що внаслідок дій ОСОБА_1 вона дуже розхвилювалася та вживала заспокійливі ліки, а також письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 від 05 вересня 2024 року.

Частина 1 ст.173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

У відповідності до п.3) ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ч.1 ст.1 вищенаведеного Закону психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Під час розгляду справи на підставі досліджених доказів встановлено, що між ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_2 , потерпілою у справі, за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, виникла суперечка, під час якої ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство стосовно ОСОБА_2 у виді нецензурної лайки, криків та погроз фізичною розправою, які вона сприйняла, як реальну загрозу для своєї безпеки, що могло спричинити шкоду її психічному здоров`ю.

За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності за цією статтею КУпАП та, враховуючи обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

У відповідності до ст.40-1 КУпАП із ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір.

Керуючись ст.ст.283,284 КУпАП , суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення ОСОБА_1 даної постанови, а в разі оскарження цієї постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу (340,00 гривень); витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя