Провадження № 3/127/3838/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2024м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., дослідивши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

26.03.2024 о 15:30 год. у під`їзді будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_1 висловлювалась брутальною лайкою до ОСОБА_2 , чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнала та суду пояснила, що вона не лаялась, а лише зробила зауваження, оскільки це стосувалось її дитина, внаслідок чого отримала по обличчю.

ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що вона разом зі старшою будинку ОСОБА_4 сиділа на лавці біля під`їзду. За лавкою клумба, а за нею дорога. Сидячи на лавці, вони почули, що йшла ОСОБА_5 та почала їх обзивати. Вона обернулась та запитала у ОСОБА_5 , до кого та звертається, після чого ОСОБА_5 обійшла клумбу, підійшла до них впритул та повторила те ж саме. Після цього ОСОБА_5 почала їх проклинати. Вона попросила, щоб ОСОБА_5 припинила, дістала телефон, щоб викликати поліцію, після чого ОСОБА_5 почала махати сумочкою і бити нею. Вона разом зі старшою будинку встали і пішли до під`їзду, викликали поліцію.

ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що дату вона не пам`ятає, вона йшла у магазин, зустріла ОСОБА_5 , яка до неї лаялась та махала руками. Наступного дня вона разом з ОСОБА_7 сиділа на лавці біля під`їзду. Вони ОСОБА_5 не бачили, однак почули, як та почала їх обзивати та лаялась до них. Потім ОСОБА_5 обійшла клумбу, підійшла до них. Вона запитала у ОСОБА_5 , чому та їх обзиває, після чого остання почала сумочкою бити ОСОБА_8 . Вони встали та пішли до під`їзду будинку, де викликали поліцію.

ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона працювала вдома, почула сварку. Виглянувши у вікно, вона побачила ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , до яких підбігла ОСОБА_5 і лаялась до них. Після цього ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пішли до під`їзду будинку, а ОСОБА_5 , лаючись, наздоганяла їх.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Зі змісту статті 173 КпАП випливає, що дрібне хуліганство полягає в нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіпляння до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно з визначенням, що міститься у статті 1 Закону України «Про особливості забезпечення громадського порядку та громадської безпеки у зв`язку з підготовкою та проведенням футбольних матчів» громадський порядок сукупність суспільних відносин, що забезпечують нормальні умови життєдіяльності людини, діяльності підприємств, установ і організацій під час підготовки та проведення футбольних матчів шляхом встановлення, дотримання і реалізації правових та етичних норм.

Інше визначення громадського порядку було надано в пункті 1.6 Положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС від 11.11.2010 за № 550, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.12.2010 за № 1219/18514. Зокрема, відповідно до визначення, наданого у зазначеному документі, громадський порядок система суспільних відносин, які складаються і розвиваються в громадських місцях під впливом правових та соціальних норм, спрямованих на забезпечення нормального функціонування установ, організацій, громадських об`єднань, праці й відпочинку громадян, повагу до їх честі, людської гідності та громадської моралі. Слід зауважити, що зазначене Положення втратило чинність на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.2017 за № 650, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.08.2017 за № 1041/30909. Однак, незважаючи на те, що зазначений документ оперує поняттям громадського порядку, його нормативне визначення надано не було. Будь-якого іншого нормативного закріплення (визначення) поняття громадського порядку, ніж наведено вище, чинне законодавство України не містить.

Слід зауважити, що поняття громадського місця розкрите (дано його визначення) у статті 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення», з якого слідує, що громадське місце частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Разом з тим, у постанові від 19.04.2018 (справа № 209/1242/13-к) ВС зазначив, що об`єктом злочину, передбаченого статтею 296 КК, є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших поза юридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у забезпеченні громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Аналогічний висновок зроблений ВС і у постанові від 19.04.2018 (справа № 209/1242/13-к).

Хоча зазначені правові висновки стосуються і кримінальних проваджень, але суд вважає, що останні прийнятні при наданні правової оцінки правовідносин, що є предметом судового розгляду з огляду на таке.

Згідно з висновком ЄСПЛ, викладеним у Постанові від 19.11.2015 (справа №46998/8) «Михайлов проти Росії» у разі, коли особі загрожує стягнення (покарання) у виді адміністративного арешту на строк 15 діб, за загальним правилом цього вже достатньо, щоб прийти до висновку, що інтереси правосуддя потребують надання йому послуг захисника безоплатно за умови відсутності у неї засобів на оплату таких послуг (пункт 92).

Крім того, у справі «Гурепка проти України» (рішення від 06.09.2005, заява № 61406/00) ЄСПЛ констатував, що в силу суворості санкції дана справа (накладення адміністративного арешту строком на 7 діб) є кримінальною, а адміністративне покарання фактично мало кримінальний характер, а тому на провадження у справі по цьому адміністративному правопорушенню слід поширювати гарантії права на справедливий суд (пункт 55).

Санкція правопорушення, за фактом вчинення якого складений протокол, передбачає з-поміж іншого такий вид стягнення як адміністративний арешт строком до 15 діб. Тому при розгляді зазначеної справи суду слід керуватись гарантіями, передбаченими Конвенцією, як по відношенню до обвинуваченої особи у кримінальному провадженні.

Заперечуючи факт наявності в її діянні складу правопорушення, ОСОБА_1 повідомила суду, що вона не лаялась і спокій громадян не порушувала. Разом з тим, зазначені твердження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, були спростовані показаннями потерпілої ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_9 , які надали суду чіткі та послідовні показання, які узгоджуються між собою. Суд враховує, що за клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд відклав розгляд справи для надання останній можливості надати додаткові докази, які підтверджують її невинуватість. Однак особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, зазначені докази не надала й суду повідомила, що наявні у суду матеріали доповнювати не бажає. Саме тому суд вважає, що надані суду матеріали мають бути оцінені у їх сукупності.

Як суд зазначив вище, пояснення ОСОБА_1 , надані нею в судовому засіданні, були спростовані показаннями потерпілої та свідків, які узгоджуються між собою. При цьому суд вважає за доцільне зауважити, що потерпіла та свідки повідомили суду про те, що ОСОБА_1 , окрім лайки до потерпілої, завдала останній ударів сумочкою. Разом з тим, зазначені відомості не були відображені у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому суд, враховуючи приписи статей 251 та 256 КпАП, вважає, що предмет судового розгляду обмежений обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення. Саме тому суд вважає, що в судовому засіданні був підтверджений факт брутальної лайки ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у громадському місці на прибудинковій території та у під`їзду будинку АДРЕСА_2 .

Отже, аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що діяння ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення, передбаченого статтею 173 КпАП, за ознаками дрібного хуліганства.

Разом з тим, відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КпАП.

Згідно з частиною другою статті 38 КпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Приймаючи до уваги, що правопорушення було вчинене 26.03.2024, на час розгляду справи строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 сплинув, а тому суд вважає, що відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 173, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: