Номер провадження: 33/813/1279/24
Номер справи місцевого суду: 947/4768/24
Головуючий у першій інстанції Борщов І. О.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

правопорушника ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 адвоката Тищенка С.Ю.,

потерпілого ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою адвоката Тищенка Станіслава Юрійовича, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Київського районного суду м. Одеси від 12.04.2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, офіційно не працевлаштовану, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), на підставі якої піддано її адміністративному стягненню в вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 грн. Також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, водій ОСОБА_1 25.01.2024, близько 14.10 год., керуючи автомобілем Smart Fortwo, державний знак НОМЕР_1 , рухаючись по прибудинковому проїзду напроти буд.47 по пр. Небесної Сотні в м. Одесі, перед зміною напрямку руху, а саме, відмовившись від виконання повороту ліворуч для заїзду на парковку і перед продовженням руху прямо, в порушення п.10.1 Правил дорожнього руху (далі ПДР) України не переконалася, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасниками дорожнього руху, не врахувала дорожньої обстановки, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем Toyota Prius V, державний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який, усвідомивши, що транспортний засіб Smart Fortwo під керуванням водія ОСОБА_1 , який змістився із лівим показником повороту за середину проїзної частини, буде виконувати поворот ліворуч, об`їжджав її автомобіль праворуч прямо при достатньому для цього інтервалі. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Київського районного суду м. Одеси від 12.04.2024 року про визнання винною і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.34-36).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, адвокат Тищенко С.Ю., діючий в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 12.04.2024 року, закрити провадження по справі за відсутністю у діях події та складу правопорушення.

При цьому зазначає , що підставами скасування постанови суду першої інстанції є:

-неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

-недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав доведеними;

-невідповідність висновку суду обставинам справи;

-відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання, призначене на 13.05.2024 року, з`явилися правопорушниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Тищенко С.Ю., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, а також потерпілий ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Приписами ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і суб`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП встановлено що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому для притягнення особи до адміністративної відповідальності обсяг доказів, долучених до матеріалів справи, в їх сукупності повинен бути необхідним та достатнім для беззаперечного висновку про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції відбувся з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності, докази були досліджені об`єктивно та безсторонньо, жодних порушень прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, або потерпілої особи, допущено не було, внаслідок чого суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У п. 1.3 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.3.б ПДР України визначено, що водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 10.1 ПДР України встановлено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що водій ОСОБА_1 25.01.2024, близько 14.10 год., керуючи автомобілем Smart Fortwo, державний знак НОМЕР_1 , рухаючись по прибудинковому проїзду напроти буд.47 по пр. Небесної Сотні в м. Одесі, перед зміною напрямку руху, а саме, відмовившись від виконання повороту ліворуч для заїзду на парковку і перед продовженням руху прямо, в порушення п.10.1 ПДР України не переконалася, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасниками дорожнього руху, не врахувала дорожньої обстановки, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем Toyota Prius V, державний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який, усвідомивши, що транспортний засіб Smart Fortwo під керуванням водія ОСОБА_1 , який змістився із лівим показником повороту за середину проїзної частини, буде виконувати поворот ліворуч, об`їжджав її автомобіль праворуч прямо при достатньому для цього інтервалі. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

При винесенні оскаржуваної постанови, суд першої інстанції вірно виходив із того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №734276 від 25.01.2024 року, в якому наведені обставини порушення ОСОБА_1 п. 10.1 ПДР України (а.с.1);

- копією письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 (а.с.8);

- відеозаписом з місця ДТП (а. с. 33);

- фотознімками з місця ДТП (а.с.31).

Відтак, дії водія ОСОБА_1 знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку із настанням ДТП та її наслідками, оскільки остання, байдуже поставилася до вимог ПДР України, перед зміною напрямку руху, а саме, відмовившись від виконання повороту ліворуч для заїзду на парковку і перед продовженням руху прямо, не переконалася, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасниками дорожнього руху, не врахувала дорожньої обстановки, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем Toyota Prius V, під керуванням ОСОБА_2 .

Із Відеозапису, який знаходиься в матеріалах справи, вбачається місце розташування транспортних засобів Smart Fortwo, державний знак НОМЕР_1 та Toyota Prius V, державний знак НОМЕР_2 , безпосередньо після ДТП. Так автомобіль Smart Fortwo стоїть посередині дороги зі зміщенням правого переднього кута праворуч, а автомобіль Toyota Prius V попереду прямо біля правого бордюру (а.с.33).

Крім того, на а.с. 31 міститься фотознімок розташування вищевказаних транспортних засобів, який повністю відповідає відеозапису.

Більш того, локалізація і характер механічних пошкоджень транспортних засобів відповідають поясненням водіїв, та спростовують версію ОСОБА_1 про обставини ДТП, яка сталася 25.01.2024 року.

Щодо схеми місця ДТП від 25.01.2024 року, то вона була складена після того, як учасники ДТП залишили місце пригоди та через деякий час повернулися, тобто автомобілі при складанні схеми ДТП не перебували в тому ж положенні, в якому вони знаходилися безпосередньо після ДТП, тому суд апеляційної інстанції відхиляє її як неналежний доказ.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне наголосити, що апеляційний розгляд справи відбувається лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , яку притягнуто за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №734276 від 25.01.2024 року, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості надавати правову оцінку діям інших учасників ДТП.

Що стосується постанови судді Київського районного суджу м. Одеси від 29.02.2024 року, якою закрито адміністративне провадження відносно ОСОБА_2 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, то апеляційний суд не може взяти дану постанову до уваги, так як вона не набрала законної сили, а є предметом апеляційного розгляду, який призначений на 27.05.2024 року, суддя-доповідач Одеського апеляційного суду Кравець Ю.І.

З огляду на викладені обставини, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 не надала мотивованих доказів до суду першої та апеляційної інстанцій на спростування обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про доведеність наявності у діях водія ОСОБА_1 порушень та вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності висновку місцевого суду не надано, не здобуто таких доказів і в процесі апеляційного розгляду.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 на своєму автомобілі рухалась прямо і не бажала змінювати напрям руху свого автомобіля, в той час як автомобіль під керуванням ОСОБА_2 не мав права здійснювати обгін її автомобіля справа, виїхавши на бордюр, то вони спростовуються тим, із особистих пояснень ОСОБА_1 слідує, що вона включила лівий сигнал повороту і перемістила автомобіль в ліву частину дорожнього руху, однак, через відсутність місця для паркування автомобіля, знову вирішила повернутись в свою праву полосу дорожнього руху.

На думку Одеського апеляційного суду, ОСОБА_1 була зобов`язана включити правий сигнал повороту, а потім, переконавшись, що перешкоди для повернення в праву полосу руху, відсутні, здійснити повернення свого автомобіля праворуч.

В свою чергу, водій ОСОБА_2 розраховував на те, що водій ОСОБА_1 буде виконувати ПДР України належним чином і включивши лівий сигнал повороту, не буде направляти автомобіль праворуч, у зв`язку з чим розпочав її об`їзд, а не обгін, як про це зазначила ОСОБА_1 , саме справа, при цьому не виїзджаючи на бордюр.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що позиція адвоката Тищенка С.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності та обґрунтованості, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , суд повною мірою врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь її вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано застосував міру адміністративного покарання.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити, що законодавство вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку висуває поліцейський, був спростований фактами захисту, встановленими на підставі доказів, - і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням або її спростування.

З огляду на викладене, ні працівником поліції, ні суддею суду першої інстанції не були порушені вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, а тому відповідні твердження сторони захисту є не обґрунтованими, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).

Суд також враховує, що у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого, звертається увага на те, що виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту.

Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Тищенка Станіслава Юрійовича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 12.04.2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда