Справа № 156/566/24
Провадження № 3/156/436/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року сел.Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Федечко М. О., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліції з превентивної діяльності Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працює (згідно даних протоколу),

за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

учасники справи:

особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

про права передбачені ст. 268 КУпАП, ст. ст. 10, 63 Конституції України особі роз`яснено,

в с т а н о в и в :

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи

27.04.2024 року близько 13:43 год. гр. ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , ухилилась від виконання передбачених ст. 150 СК України батьківських обов`язків щодо належного виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній розбив вікна в бортоскладальній машині, що знаходилася на території цукрового заводу в АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ІІ. Пояснення учасників справи

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнала в повному обсязі, щиро розкаялася. Додатково зазначила, що син з товаришем кидали каміння та розбили вікно в транспортному засобі, який перебував на території цукрового заводу. Син має інвалідність, хворіє цукровим діабетом, вона не працює, виховує двох неповнолітніх дітей, просила суд її суворо не карати.

ІІІ. Застосоване судом законодавство

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, тощо.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків,опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Батьківські права та обов`язки - права і обов`язки, покладені законодавством на батьків щодо виховання і утримання дітей.

Батьки мають обов`язок виховувати своїх дітей та піклуватися про їх здоров`я, надавати їм освіту та готувати їх до праці.

Виховання дітей - процес заохочення та підтримки фізичного, емоційного, соціального та інтелектуального розвитку дитини від народження до дорослості.

ІV. Оцінка суду щодо фактичних обставин справи

Суддя, заслухавши в судовому засіданні особу, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, дійшла висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 969995 від 30.04.2024 року;

- рапортом ЄО № 831 від 27.04.2024 року в якому зазначено, що 27.04.2024 року надійшло повідомлення на лінію «102» про те, що на території заводу було затримано двох неповнолітніх осіб, які вибили вікна в бортоскладальній машині, факт крадіжки не підтверджено;

- письмовим поясненням ОСОБА_3 від 27.04.2024 року;

- письмовим поясненням ОСОБА_2 від 27.04.2024 року;

- письмовим поясненням ОСОБА_4 від 27.04.2024 року, в якому він зазначив, що 27.04.2024 року близько 13:45 год. перебуваючи на пункті хорони цукрового заводу почув звук биття скла, коли обійшов територію побачив двох дітей, які били вікна в транспортному засобі. Про подію повідомив начальника та викликав поліцію;

- письмовим поясненням ОСОБА_1 від 30.04.2024 року, в якому вона зазначила, що 27.04.2024 року її син перебував на території цукрового заводу з товаришем Назаром. З сином провела профілактичну бесіду та зобов`язалася посилити контроль;

- копією письмового пояснення ОСОБА_5 від 30.04.2024 року в якому вона зазначила, що 27.04.2024 року її син ОСОБА_6 катався на велосипеді з товаришем ОСОБА_7 , на запитання чому опинився на території заводу, - не пояснив. ОСОБА_5 зазначила, що з сином провела виховну бесіду та зобов`язалася посилити контроль;

- характеристикою учня 5 класу ліцею № 2 ім. Ю. Лелюкова смт. Іваничі щодо ОСОБА_2 , 2013 року народження. Зазначено, що останній виховується у повній сім`ї. За час навчання зарекомендував себе старанним, активним, комунікабельним учнем, увага нестійка. До уроків готується систематично. З повагою ставиться до вчителів та однокласників, хворіє цукровим діабетом. Батьки цікавляться навчанням дитини і відповідально ставляться до її виховання в сім`ї, постійно присутні на батьківських зборах, беруть участь у житті школи та класу.

- Витягом № 914/00201-/05.2024 про зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб в якому зазначено, що за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані 4 особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

- корінцем медичного висновку № 16 про дитину інваліда віком до 18 років від 14.03.2023 року та іншими документами, що підтверджують інвалідність підгрупи «А» ОСОБА_2

- листом зверненням до Служби у справах дітей Іваничівської селищної ради до Володимирського РВП ГУНП у Волинській області;

Також до матеріалів справи додані копії паспорта ОСОБА_1 , свідоцтво про народження ОСОБА_2 , фотосвітлини неповнолітнього та наслідки розбитого вікна у транспортному засобі.

Вказані докази зібрані у встановленому законом порядку, відповідають фактичним обставинам справи, тобто є належними та допустимими, і в своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення та її вину, тому суд бере їх за основу при постановленні судового рішення.

При цьому судом враховується також те, що ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржувала, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, - суду не скеровувала.

Враховуючи наведене, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Аналізуючи наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суддя дійшла переконання в доведенні винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки докази її вини є переконливими, достатніми, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в матеріалах, що були повно та всебічно досліджені.

V. Накладення адміністративного стягнення

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є виправданим, оскільки її вина є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом» як цього вимагають справжні інтереси суспільства, на охорону яких і направлені завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, - щире розкаяння ОСОБА_1 .

Обставин, що обтяжують відповідальність правопорушниці, суддею не встановлено.

Беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу та майновий стан порушниці (не працює), ступінь її вини, визнання вини, а також те, що її син має інвалідність підкатегорії «А», правопорушниця вперше притягується до адміністративної відповідальності, наявна обставина, що пом`якшує відповідальність відповідно до п. 1 ст. 34 КУпАП, суддя вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП у виді попередження.

Визначений вид та розмір покарання за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами

VІ. Судові витрати

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, однак враховуючи, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, тому суд не вбачає підстав для звернення судового збору з ОСОБА_1 .

Керуючись 1 ст. 184, ст.ст. 221, 283, 284, 294 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя -

п о с т а н о в и в :

Визнати винуватою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та застосувати відносно неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, та потерпілою особою протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області.

Суддя М. О. Федечко