Справа №: 452/4890/23
П О С Т А Н О В А
15 квітня 2024 року м.Самбір
суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Казан І.С., розглянувши матеріали, які надійшли від Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , -
- за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 30 листопада 2023 року ОСОБА_1 того дня о 16.15год в м. Рудки Самбірського району Львівської області порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, а саме керував транспортним засобом автомобілем марки «Шкода Октавіа» із реєстраційним номером НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, - виражене тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідала обстановці та від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Під час розгляду справи ОСОБА_1 не оспорюючи факт керування транспортним засобом у дату, час та місці, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, свою вину однозначно і категорично не визнав, посилаючись на те, що він 30 листопада 2023 року під`їхав до магазину в м. Рудки Самбірського району, щоб купити деякі продукти; коли виходив з магазину, то побачив біля автомобіля працівника поліції, котрий повідомив його про те, що він порушив правила дорожнього руху, а саме здійснив зупинку транспортного засобу в забороненому місці; на такі слова інспектора ОСОБА_1 повідомив, що до дорожнього знаку, який забороняє зупинку відстань є достатньою, а тому жодних порушень він не вчинив; через це виникла суперечка з поліцейським. Тоді раптово працівник поліції безпідставно почав звинувачувати його у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та не запропонувавши пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, нібито почав складати протокол про відмову від проходження огляду; від огляду на стан алкогольного сп`яніння він не відмовлявся, оскільки був впевнений, що результат буде негативний, так як спиртних напоїв не вживав. Однак працівник поліції на його слова не реагував і пішов до своєї автомашини складати протокол про відмову. За таких обставин особа вважала порушеною процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння та просив провадження у справі закрити через відсутність складу та події адміністративного правопорушення, окрім того надавши судді у наступному відео-підтвердження із того магазину, де був припаркований його автомобіль. При цьому ОСОБА_1 зауважив, що бачив ще інспектора роблячи покупки з магазину, - тому якщо був би в якомусь підозрілому стані, то до автомашини міг би не підходити навіть, щоб уникнути відповідальності. Стосовно складення протоколу, то висловив міркування, що інспектор помилився, оскільки дійсно того дня дорожній знак було змінено і він не порушував «зупинка заборонена», тому це в інспектора викликало обурення і він захотів у такий спосіб за суперечку відомститись йому та склав незаконний протокол.
Допитаний у суді інспектор поліції ОСОБА_2 повідомив, що порушник виходив із магазину, тримав у руках пляшку коньяку, на його зауваження щодо знаку заявив, що «бухає», а тому йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки шляхом використання приладу «Драгер», а також у найближчому медичному закладі, на що водій ОСОБА_1 відмовився, поводив себе зухвало, а тому в межах своїх повноважень інспектором було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП; свої дії поліцейський вважав законними.
Суддя, вислухавши усні пояснення ОСОБА_1 , надані ним двічі під час розгляду справи в суді, пояснення інспектора поліції, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріалами, у тому числі долучені до нього відеозаписи, вирішуючи питання про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, дійшов наступного висновку:
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, а також іншими документами.
За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно роз`яснень, наданих у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року (далі Постанова), при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз, тощо.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи правопорушника і в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №652393 від 30.11.2023 року зафіксовано день, час та місце вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із порушенням останнім п. 2.5 ПДР України. Вказаний протокол складений уповноваженою посадовою особою у встановленому законом порядку та містить інформацію відповідно до вимог ст. 256 КУпАП.
Згідно змісту вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився від надання письмових пояснень, проте така відмова, окрім цього запису особисто працівником поліції, іншими доказами не зафіксована.
Із доданого до протоколу відеозапису та встановленого у суді з показань особи і особистих пояснень поліцейського інспектора відомо, що дійсно була спочатку суперечка між ними про дотримання знаку зупинка заборонена і зону дії такого, але при цьому наведене у рапорті поліцейським таку поведінку ОСОБА_1 вважати зухвалою не слід, а навпаки суддею констатується факт невірного як мінімум етичного поводження самого інспектора. Потім раптово виникає в останнього підозра у керуванні автомашиною в стані сп`яніння і, в тому числі така є однозначно безпідставна: про виражене тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідала обстановці, - що в результаті нібито особа від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилася. Із доданого відеозапису такого жодним чином не вбачається і є надуманим поліцейським інспектором, котрий проявив явну непрофесійність і поспішність у цьому всьому; в кінці нав`язливого діалогу поліцейського інспектора ОСОБА_1 запитує «А коли я буду дмухати у Драгер?». Тоді інспектор його покидає і нібито складає протокол в своїй службовій автомашині, де відображено лише ноги від колін до взуття самого поліцейського. Окрім цього суддею зауважується, що цей відеоролик не містить інформації про час його фіксування, а часом його створення у властивостях зазначено з невідомих причин 04.12.23р., коли перший є датований 30.11.23р. Інші відеоролики на комп`ютері технічно не відтворювались у жодній програмі. Через наведене судом було зроблено запит про надіслання повного і безперервного відеозапису, однак 02.02.24р. в суді безпосередньо поліцейський інспектор Мар`ян Солук ствердив, що нічого додатково надати суду не має можливості, в зв`язку з чим наявне в матеріалах відео та ним 2 лютого 2024р. представлене нове відео не відтворюється йому невідомо.
Крім наведеного суддею звертається увага, що жодним чином немає зафіксованого руху автомашини, хоча і ОСОБА_1 не заперечує, що нею керував до і після незаконної підозри у порушенні Правил Дорожнього руху, коли дійсно інспектор сів у свою автомашину та фактично відразу від`їхав.
Так, адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КпАП України, визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 1.10 ПДР України водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у абз. 3 п. 27 Постанови, під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Поліцейським інспектором Мар`яном Солуком зазначені вимоги норм не були використані у даних правовідносинах, а також ним проігноровано вимоги Закону далі наведені:
Положеннями ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Пунктом 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 (далі Інструкція), передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Факт керування транспортним засобом автомобілем марки «Шкода Октавіа», реєстраційний номер НОМЕР_1 , водієм ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом, відтвореним під час розгляду справи у суді та не заперечується самим водієм.
Однак, під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 заперечував факт відмови ним від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так у медичному закладі за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.
При цьому суддею переглянуто усі відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, які складаються з п`яти окремих файлів, перший і п`ятий запис не відтворюється взагалі, на другому і третьому файлі зафіксовано ймовірно складання протоколу інспектором, оскільки такі файли є незрозумілими, на четвертому файлі - зафіксована розмова працівника поліції із водієм про порушення правил зупинки та встановлення особи водія, і одразу повідомлено про складання протоколу за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не зважаючи на заперечення водія, що він не відмовляється, а самостійно хоче пройти огляд, - про що детально наведено вище.
Відтак, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння ні на місці зупинки транспортного засобу, ані у медичному закладі, як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення та направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, взагалі не зафіксовано працівниками поліції на відеозаписах, доданих до матеріалів справи, а навпаки із відеозапису вбачається згода особи на проходження огляду, яку працівник поліції з невідомих причин ігнорує та покидає особу.
Отже, будь-яких допустимих та належних доказів, які б свідчили про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу - автомобіля марки «Шкода Октавіа», реєстраційний номер НОМЕР_1 , так і у медичному закладі, матеріали адміністративної справи не містять і при розгляді в суді таких доказів не встановлено, а сам по собі нібито факт зупинки вказаного транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 не містить складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ані інших порушень ПДР України.
Разом з тим суддя не тільки не зобов`язаний, але й не має права самостійно звинувачувати особу за вчинення неправомірних дій. Компетенція суду полягає в тому, щоб перевірити обґрунтованість складеного протоколу шляхом дослідження доказів та надання їм оцінки. При цьому висновки суду про фактичні обставини вчиненого правопорушення не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Таким чином, оцінюючи зібрані докази, зважаючи на відсутність даних, які б підтверджували відмову водія ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суддя дійшов висновку про те, що в матеріалах справи відсутні достовірні дані та докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та, з огляду на вищевикладене, в його діях відсутні ознаки зазначеного адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, - у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Приймаючи до уваги, що в силу вимог ст. 251 КУпАП обов`язок доказування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, покладено на особу, яка уповноважена складати такий протокол, та враховуючи, що в матеріалах справи відсутні належні докази кваліфікуючої ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме вчинення ОСОБА_3 вказаного адміністративного правопорушення, вважаю, що провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя
п о с т а н о в и в:
Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя