Справа № 482/2277/23 Головуючий у першій інстанції Баранкевич В.О.
Провадження № 33/812/593/24 Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В. Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 грудня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Лівінського І.В.,

з секретарем судового засідання Колосовою О.М,

за участю захисника Руснакової Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

захисника Руснакової Тетяни Анатоліївни

на постанову Новоодеського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто 536 грн 80 коп. судового збору,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 416834, 30 вересня 2023 року о 18 годині 40 хвилин Миколаївська обл., Миколаївський р-н, на автодорозі Н-24 Благовіщенське Миколаїв- 25 км, поблизу с. Костянтинівка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ 110307», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення обличчя, млява мова, нестійка хода. Водію ОСОБА_1 було запропоновано на місці зупинки пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager, на що водій відповів згодою. Огляд проводився за допомогою приладу ARLM -0287. Тест № 288, результат тесту склав 1,65 %0 проміле. Водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР), за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП. Згідно вказаного протоколу, особу ОСОБА_1 було встановлено з посвідчення водія серії НОМЕР_3 , ТСЦ 4841 від 17 квітня 2021 року.

Постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Вирішено питання про судовий збір.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - Руснакова Т.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Апелянт вважає постанову незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права, з невідповідністю висновків судді обставинам справи та відповідно такою, що підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі статті 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляції захисник вказує, що ОСОБА_1 не був згодний із результатом тесту №288, який показав 1,65 %0 проміле. Однак, незважаючи на це працівники поліції не забезпечили можливість водію пройти огляд у медичному закладі. Отже, працівники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 не дотримались вимог законодавства, а саме пункту 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Захисник також посилається на те, що матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів за статтею 130 КУпАП.

Апелянт зазначає, що дії ОСОБА_1 не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

Захисник вважає, що судом не досліджені та не перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_2 додатково зазначила, що працівники поліції не провели контрольний забір повітря перед тестуванням газоаналізатором Alcotest Drager, а також не замінили мундштук після невдалої спроби ОСОБА_1 продути алкотестер.

Заслухавши пояснення захисника Руснакової Т.А., перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 416834, 30 вересня 2023 року о 18 годині 40 хвилин Миколаївська обл., Миколаївський р-н, на автодорозі Н-24 Благовіщенське Миколаїв- 25 км, поблизу с. Костянтинівка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ 110307», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення обличчя, млява мова, нестійка хода. ОСОБА_1 у встановленому законом порядку було запропоновано на місці зупинки пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager, на що водій відповів згодою. Огляд проводився за допомогою приладу ARLM -0287. Тест № 288, результат тесту склав 1,65 %0 проміле, чим порушив вимоги пункту 2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с.3).

Зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомився під підпис, копію протоколу отримав, підтвердив правильність внесених про нього даних. Від дачі пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 відмовився.

У вищевказаному протоколі зазначені посада, найменування підрозділу поліції, звання та прізвище, ім`я та по-батькові особи, яка його складала, та його підпис. Також, зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, вказаний протокол складений за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених статтею 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року № 1395 (далі Інструкція № 1395).

Порушень співробітниками поліції положень вказаної Інструкції при оформленні відносно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП судом апеляційної інстанції не виявлено.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Роздруківкою газоаналізатора «Drager Alcotest 7510», прилад №ARLM -0287, принтер № ARLК -0072, тест № 288, в якому зазначений результат огляду на стан сп`яніння - показник 1,65%о (проміле), підтверджується перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом (а.с.1). З результатами тестування ОСОБА_1 ознайомився під підпис.

До протоколу додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд проведений за допомогою « Alcotest 7510», у зв`язку з виявленими ознаками, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення обличчя, млява мова, нестійка хода. Показник результату огляду на стан сп`яніння склав 1,65 %о. Огляд був проведений в присутності двох свідків. З результатами огляду в акті ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його власний підпис (а.с. 2).

Як видно з доданого до протоколу направлення на огляд ОСОБА_1 до медичного закладу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 відмовився проїхати до медичного закладу (а.с.4).

Також до протоколу про адміністративне правопорушення доданий диск з відеозаписом адміністративного правопорушення.

З відеозапису, вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль «ЗАЗ 110307», державний номерний знак НОМЕР_2 . На вимогу працівника поліції, водій надав посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Під час спілкування з водієм, працівник поліції повідомив останньому, що у нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Після чого поліцейським було запропоновано водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Алкотестер Драгер» або у медичному закладі. ОСОБА_1 погодився на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу. За результатами огляду на місці, цифровий показник на спеціальному технічному засобі газоаналізаторі «Драгер» становив 1,65%о (проміле). Працівник поліції озвучив та показав ОСОБА_1 результат огляду на стан сп`яніння. Огляд проводився в присутності двох свідків.

На запитання поліцейського чи згодний ОСОБА_1 з результатом тесту, який той пройшов, останній відповів, що згодний (час запису 08:51). На запитання поліцейської «До медичного закладу будете їхати?», ОСОБА_1 відповів «А зачем» та відмовився їхати до медичного закладу (час запису 08:54).

Поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол за статтею 130 КУпАП та останньому були роз`яснені його права передбачені статтею 268 КУпАП .

Отже, ОСОБА_1 не заперечував щодо проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та з результатами такого огляду.

Як видно із письмових пояснень свідка ОСОБА_3 30 вересня 2023 року о 18 годині 55 хвилин його було залучено у якості свідка. У його присутності водій ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом ЗАЗ , державний номерний знак НОМЕР_2 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки в нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення обличчя, млява мова, нестійка хода. Водій продув алкотестер «Драгер». Результат якого становив 1,65%о (проміле). Даний водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. До медичного закладу проїхати відмовився (а.с.5).

Свідок ОСОБА_4 в своїх письмових поясненнях дала аналогічні пояснення.

За такого, зміст протоколу про адміністративне правопорушення в цілому узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі, здійсненому працівником поліції під час вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення.

Ці дані з роздруківки спеціального технічного засобу узгоджуються з даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому озвучений показник технічного приладу при замірі, а саме 1,65% проміле.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 був не згодний з результатом тесту спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, в якому ОСОБА_1 зазначив про те, що згоден з результатами огляду, про що поставив свій особистий підпис. Також ОСОБА_1 підписав дані тесту № 288 та протокол про адміністративне правопорушення без будь-яких зауважень.

Безпідставним є твердження захисника про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 поліцейським проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, а саме те, що працівники поліції не забезпечили можливість ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі.

Так, підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного сп`яніння, а також направлення водіїв для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок № 1103).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). Ознаками алкогольного сп`яніння є, поряд з іншим, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 Інструкції №1452).

Огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (пункт 6 Інструкції №1452).

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (частина 2 статті 266 КУпАП).

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС (пункт 5 Порядку № 1103).

Отже, із системного аналізу положень статті 266 КУпАП, Інструкції № 1452 та Порядку № 1103 вбачається, що акт огляду водія на стан алкогольного сп`яніння оформлюється працівником поліції в разі погодження водія на такий огляд.

Оскільки ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, проведення працівниками поліції огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, відповідає вимогам статті 266 КУпАП та пункту 6 Інструкції № 1452, пункту 5 Порядку № 1103.

За умовами пункту 7 розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на матеріали справи та наявного у справі відеозапису вбачається, що водій під час проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу погодився з результатами огляду та категорично відмовився від проведення огляду в закладі охорони здоров`я.

Матеріали справи не містять даних, що при оформленні адміністративних матеріалів від водія ОСОБА_1 надходили заперечення щодо процедури огляду на стан сп`яніння чи щодо його результатів.

Доводи захисника щодо не проведення контрольного забору повітря суперечать обставинам зафіксованим на відеозапису, з якого вбачається, що такий контрольний забір було проведено та поліцейський зазначив, що прилад чистий.

Твердження захисника, про те, що поліцейський повинен був замінити мундштук після невдалої спроби ОСОБА_1 продути алкотестер, є необґрунтованими, оскільки порядок проведення тесту однієї і тієї ж особи на алкотестері «Драгер» не передбачає заміну мундштука після невдалих спроб осіб, які проходять відповідний тест.

Посилання захисника на те, що в матеріалах справи відсутні докази відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем, не стосуються порядку проведення огляду особи на стан сп`яніння в розумінні положень статті 266 КУпАП, не впливають на кваліфікацію вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, а тому не можуть вважатись достатніми для закриття провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

До того ж, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 було тимчасово вилучено посвідчення водія та транспортний засіб залишено за місцем адміністративного правопорушення.

А тому доводи апеляційної скарги ніяким чином не спростовують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та не впливають на законність оскаржуваного судового рішення.

Істотних порушень при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, які б стали підставою для скасування оскаржуваної постанови, апеляційним судом не виявлено.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання вини ОСОБА_1 розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

ОСОБА_1 , реалізувавши своє право керувати транспортним засобом, погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлених під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення пункту 2.9 «а» ПДР та вчинив правопорушення, передбачене частиною 1статті 130 КУпАП.

Таким чином, сукупність досліджених в матеріалах справи доказів, а саме, протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 416834 від 30 вересня 2023 року; акту огляду на стан алкогольного сп`яніння; роздруківкою результатів тестування на алкоголь; направлення на огляд, відеозапису з нагрудної камери поліцейського; пояснень свідків свідчать про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації чи їх неналежності, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі щодо ОСОБА_1 .

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі, як того просить апелянт, відсутні.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Руснакової Тетяни Анатоліївни залишити без задоволення, а постанову Новоодеського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду І.В. Лівінський