ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/290/24 Справа № 711/1365/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Олійник В. М. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Черниченка Є.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що 04 лютого 2024 року о 19.00 год. в м. Черкаси по вул. Сержанта Жужоми, 3, водійка ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі у лікаря нарколога зі згоди водія, у встановленому законом порядку. Стан алкогольного сп`яніння підтверджується висновком КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер», щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції № 106 - «алкогольне сп`яніння» складеному 04 лютого 2024 року, чим порушила п.2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

У клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження посилається на те, що він та ОСОБА_1 не були присутні при проголошенні повного тексту постанови. ЇЇ копію отримали лише 12 квітня 2024 року після написання заяви про її видачу.

Зазначає, що 13 березня 2024 року, ОСОБА_1 , у зв`язку з поганим самопочуттям, надала суду заяву про перенесення судового розгляду справи. Проте суд першої інстанції, не перевіривши обставин вказаних останньою, розцінив поведінку ОСОБА_1 , як таку що направлена на безпідставне затягування розгляду адміністративних матеріалів, з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення та позбавивши останню права на захист, не надавши можливості останній навіть надати свідчення.

Вважає, що у даному випадку суд першої інстанції грубо порушив зазначені вище норми права, оскільки під час розгляду справи №711/1365/24 зайняв упереджену позицію на користь обвинувача, порушив право на захист особи, яка притягується до відповідальності, та без жодного належного доказу керування ОСОБА_1 транспортним засобом, притягнув останню до відповідальності.

На думку захисника, пояснення ОСОБА_2 від 04 лютого 2024 року, на які спирається суд, як на єдине джерело доказу, що ніби ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, не містять про це жодної інформації. Під час руху ОСОБА_2 не бачила хто сидів за кермом автомобіля Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_1 . Остання підійшла до автомобіля лише після того як до нього під`їхала. У цей момент ОСОБА_1 сиділа за кермом вказаного автомобіля та не здійснювала керування ним.

Приводить свою версію подій, за якою 04 лютого 2024 року ОСОБА_1 приїхала на роботу на власному автомобілі Ford Fsesta д.н.з. НОМЕР_1 та працювала майже весь день. Близько 16.00 години на прохання ОСОБА_1 , яка вжила спиртні напої, її знайомий ОСОБА_3 , перебуваючи за кермом її автомобіля Ford Fiesta, відвіз її до місця її проживання. Затим ОСОБА_3 залишив її в автомобілі та на таксі поїхав у своїх справах. ОСОБА_1 просила не вимикати автомобіль, оскільки хотіла налаштувати сидіння під себе. Вийшла з автомобіля та переспіла на водійське місце. Вслід ОСОБА_1 побачила, що у неї випали ключі і вона схилилась до них, щоб їх підняти. У цей момент ОСОБА_2 відкрила двері та почала щось кричати.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути самостійним доказом винуватості особи, оскільки описані у ньому дані вказують на наявність інших доказів вчинення особою правопорушення.

Щодо цього посилається на Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-р 2010 щодо процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності.

Апеляційна скарга на постанову судді подана після закінчення 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП. Однак клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження містить посилання на обставини, які є поважними, у зв`язку з чим вважаю за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови судді.

Заслухавши пояснення правопорушниці та її захисника, які підтримали апеляційні вимоги та надали пояснення аналогічні їх змісту, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 627433 від 04 лютого 2024 року, в якому зазначені обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, серед іншого в них зазначена суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені у протоколі обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції такими доказами.

Рапортом працівника поліції, про те, що 04 лютого 2024 року о 19.00 год. в м. Черкаси, по вул. Сержанта Жужоми, 3, було зупинено автомобіль Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, в установленому законом порядку, зі згоди водія, проводився в медичному закладі;

Письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 04 лютого 2024 року згідно з якими, остання зазначила, що 04 лютого 2024 року о 19.00 год. транспортний засіб Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_1 під час руху здійснив аварійну ситуацію, та поведінка останнього на дорозі була підозрілою, в зв`язку з чим нею було викликано поліцію.

Допитати свідка ОСОБА_2 безпосередньо в апеляційному суді не виявилось можливим, оскільки свідок надав заяву про її неявку до суду з причин вагітності з загрозою викидня.

Висновком № 106 від 04 лютого 2024 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного лікарем КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер», відповідно до якого, лікарем 04 лютого 2024 року о 20.00 год. проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння та встановлено діагноз: стан алкогольного сп`яніння.

Судом першої інстанції наданий аналіз відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, в ході перегляду якого встановлено, що працівниками поліції на службовий планшет отримано повідомлення про порушення ПДР водієм автомобіля Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_1 , який рухається в м.Черкаси по вул. Смілянській. Заявник стверджує, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце виклику виявлено заявницю ОСОБА_2 , яка повідомила, що рухалася по вул. Смілянській, позаду неї їхав автомобіль Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_1 , який порушував ПДР та постійно створював аварійну ситуацію. Після зупинки вказаного автомобіля, нею було викликано працівників поліції. Водієм автомобіля Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_1 виявилася ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не заперечувала факт керування транспортним засобом. Остання повідомила, що їхала з роботи, ПДР не порушувала, алкогольні напої не вживала. В ході спілкування у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, про що їй повідомлено та запропоновано пройти освідування на стан сп`яніння на місці або проїхати до медичного закладу. ОСОБА_1 погодилася пройти освідування на місці за допомогою алкотестеру Драгер, проте не змогла продути газоаналізатор. Тому за її згодою останню було доставлено до КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер», де вона пройшла медичний огляд, в результаті якого їй було встановлено діагноз «Алкогольне сп`яніння».

Апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, а отже на неї не може бути накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, були предметом перевірки суддею суду першої інстанції, втім свого підтвердження не знайшли.

Суддя районного суду, як на доказ винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення обґрунтовано послався на відеозапис, з якого вбачається, що ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції не заперечувала ту обставину, що вона керувала автомобілем Ford Fiesta. Не приводила версію про керування цим транспортним засобом іншою особою.

За таких обставин апеляційний суд розцінює версію сторони захисту, що була при апеляційному перегляді підтверджена свідком ОСОБА_3 , що ОСОБА_1 не керувала автомобілем, як спосіб останньої уникнути адміністративної відповідальності.

Заразом апеляційний суд враховує, що ОСОБА_3 , як це слідує з його показань, підтримує дружні відносини з ОСОБА_1 , через що може бути заінтересований в результатах розгляду справи.

Також слід врахувати, що показання свідка ОСОБА_3 суперечать фактичним даним, що містяться в інших доказах, зокрема письмових пояснень ОСОБА_2 , з яких випливає, що вона, помітила автомобіль Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого під час руху створював аварійні ситуації. Затим, наздогнавши його на своєму автомобілі, підійшла до нього, де виявила за водійським місцем ОСОБА_1 .

Апеляційний суд враховує, що справу про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції розглянуто за відсутності ОСОБА_1 та її захисника Черниченка Є.М.

Апеляційним судом, шляхом проведення апеляційного перегляду за безпосередньої участі ОСОБА_1 та її захисника Черниченка Є.М., було поновлено право особи бути присутнім в судовому засіданні, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

Разом з тим під час перевірки доводів апеляційної скарги не встановлено підстав для закриття справи.

Отже розгляд суддею справи за відсутності ОСОБА_1 та її захисника Черниченка Є.М. у цьому випадку не є безумовною підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Поновити захиснику Черниченку Є.М. строк апеляційного оскарження постанови судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Черниченка Є.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 березня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук