Провадження №: 3/336/4357/2024
Постанова

іменем України

05 липня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Петренко Л.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення ЄУН 336/6625/24 (провадження 3/336/4357/2024) стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який є адвокатом, РНОКПП не відомий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП,

встановив:

04 липня 2024 року начальник ВАП УПП в Запорізькій області Агапцев В. направив до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за ст. 124 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 14 червня 2024 року о 15-55 год. в м. Запоріжжя Шевченківський район, просп. Моторобудівників, 68 водій автомобіля KIF OPTIMA днз НОМЕР_1 не вибрав небезпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції у результаті чого, здійснено зіткнення з автомобілем Skoda Kadjq днз НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди, травмованих не має, чим вчинив порушив вимоги п. 12.1, 13.2 ПДР, за що відповідальність передбачена за ст.. 124 КУпАП.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказану справу розподілено судді Петренко Л.В.

В даній справі потерпілим є ОСОБА_2 , який виконує обов`язки присяжного в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя. Він у складі суду розглядає окрему категорію справ визначену чинним законодавством. Наразі в провадженні судді Петренко Л.В. перебуває декілька справ, в яких до складу суду входить присяжний ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 повідомив, що до суду надійшла справа про адміністративне правопорушення, де він є потерпілим, а тому просив вирішити питання про направлення справи про адміністративне правопорушення ЄУН 336/6625/24 (провадження 3/336/4357/2024) стосовно ОСОБА_1 , за ст. 124 КУпАП, до апеляційної інстанції для вирішення питання про передачу справи на розгляд іншого суду, для уникнення конфлікту інтересів.

КУпАП не містить норм щодо направлення справи про адміністративне правопорушення з одного суду до іншого; у цьому випадку слід застосувати аналогію.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов до такого висновку.

04 липня 2024 року начальник ВАП УПП в Запорізькій області Агапцев В. направив до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за ст. 124 КУпАП.

В даній справі потерпілим є ОСОБА_2 , який виконує обов`язки присяжного в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя. Він у складі суду розглядає окрему категорію справ визначену чинним законодавством. Наразі в провадженні судді ОСОБА_4 перебуває декілька справ, в яких до складу суду входить присяжний ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 не увільнений від виконання обов`язків присяжного.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України народ безпосередньо бере участь у здійсненні правосуддя через присяжних.

В статтях 63-68 Глави 3 Розділу ІІІ Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року N 1402-VIII розкривається статус, окреслюються вимоги до присяжного, процедура затвердження списків присяжних, обов`язки, строк повноважень, підстави і порядок увільнення від виконання обов`язків, залучення присяжних до виконання обов`язків у суді, гарантії прав присяжних.

Присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя (частина перша статті 63 Закону).

Присяжні виконують обов`язки, визначені пунктами 1, 2, 4 - 6 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

До обов`язків присяжного входить:

- справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства;

- дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів;

- виявляти повагу до учасників процесу;

- не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом, у тому числі таємницю нарадчої кімнати і закритого судового засідання;

- виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, установлених законодавством у сфері запобігання корупції.

З метою уникнення конфлікту інтересів необхідно вирішити питання про направлення вищезазначеної справи про адміністративне правопорушення на розгляд до іншого суду.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

Частина 3 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, що судова система перш за все забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд. Так, згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Як указав Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland, заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Бочан проти України» п. 66 (заява N 7577/02, рішення від 03 травня 2007 року) нагадав, що «безсторонність», в сенсі п. 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (рішення у справі «Булут проти Австрії», рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 356, п. 31, та «Томан проти Швейцарії», рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 825, п. 30). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В п. 71 згаданого рішення по справі «Бочан проти України» суд нагадав що роль національних судів в організації судових проваджень у тому, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя. Направлення справи на розгляд іншому судді або суду підпадає під межі самостійної оцінки державних органів в таких справах. Існує низка факторів, а саме, наприклад, доступність засобів, кваліфікація суддів, конфлікт інтересів, доступність місця слухання справи для сторін тощо, які державні органи повинні брати до уваги, змінюючи територіальну підсудність.

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (рішення у справі «Фельдман проти України», заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 08 квітня 2010 року, рішення остаточне від 8 липня 2010 року, п. 97).

У практиці Європейського суду з прав людини сформовано, серед іншого, характеристики незалежності суду, одна з яких полягає в тому, що суд має сприйматися як незалежний орган; щодо ознак безсторонності суду, то він повинен сприйматися таким з об`єктивного погляду з достатніми гарантіями для виключення будь-яких легітимних сумнівів з цього приводу (пункти 125, 126 рішення від 6 жовтня 2011 року у справі «Агрокомплекс проти України»).

Згідно ч.1 ст. 276 КУпАП за загальним правилом справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем його вчинення. Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

У даному випадку ОСОБА_1 інкримінується адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Так, за положеннями ч. 2 ст. 276 КУпАП передбачено можливість розгляду справ про адміністративні правопорушення, відповідальність за які, зокрема передбачена ст.ст. 121-126 КУпАП за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Питання передачі справи про адміністративне правопорушення до іншого суду не врегульовано нормами КУпАП.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у своїй прецедентній практиці, в т. ч. в рішеннях у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» ("EngelandOthers v. the. Netherlands", 08 червня 1976 року, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» ("Ozturk v. Germany", 21 лютого 1984 року, no. 8544/79), «Лутц проти Німеччини» ("Lutz v. Germany", 25 серпня 1987 року, no. 9912/82), тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказав, що термін «кримінальне правопорушення», що міститься у статті 2 Протоколу N 7 до Конвенції, має автономне значення і охоплює суворі за своїми наслідками види адміністративних стягнень, до яких належать адміністративний арешт та значні адміністративні штрафи (пункти 82, 83 Рішення у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 8 червня 1976 року, пункт 55 Рішення у справі «Гурепка проти України» від 6 вересня 2005 року, пункт 38 Рішення у справі «Менаріні проти Італії» від 27 вересня 2011 року).

У своєму рішенні у справі «Лучанінова проти України» (заява №16347/02) від 9 червня 2011 року, п. 39, ЄСПЛ визнав провадження у справі про адміністративне правопорушення, кримінальним.

Виходячи з аналізу практики Суду, якщо у справах про адміністративні правопорушення суд (або суддя) приходить до висновку про необхідність застосування аналогії права, то доцільно керуватись нормами Кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, з метою додержання принципу законності, інколи виникає необхідність в застосуванні принципу аналогії закону найбільш близької галузі права - кримінального процесуального права та, при вирішенні питання про зміну територіальної підсудності (зокрема, якщо після задоволення відводів чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду) суди мають керуватися ст. 34 КПК України.

Потерпілим може бути фізична особа, якій правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження.

Виходячи з системного аналізу цих положень, потреба у зміні підсудності кримінального провадження, в якому учасником або зацікавленою особою є суддя, виникає лише в разі набуття ним статусу обвинуваченого або потерпілого в порядку, визначеному ст.ст. 42, 55 КПК України відповідно.

З протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що потерпілим у справі є ОСОБА_2 , який виконує обов`язки присяжного в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя.

ОСОБА_3 є присяжним, залучається до здійснення правосуддя в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя та вирішує справи у складі суду разом із суддею Петренко Л.В.

У випадках коли потерпілий працює у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження, суд зобов`язаний передати кримінальне провадження на розгляд іншого суду. Вказана вимога встановлена з метою забезпечення безсторонності судового розгляду, яка є складовою таких засад кримінального провадження, як законність (стаття 9 КПК України), рівність перед законом і судом (стаття 10 КПК України), доступ до правосуддя (стаття 21 КПК України), змагальність (стаття 22 КПК України) та інше. У випадках, коли б суд здійснював правосуддя у кримінальному провадженні, стороною якого є особа, що працює або працювала в цьому суді, службові та особисті відносини могли б перешкодити об`єктивному розгляду справи і ухваленню законного, обґрунтованого та справедливого рішення.

Згідно з частиною 2 статті 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

З метою недопущення порушення строків розгляду справи, забезпечення прав та інтересів особи, що притягається до адміністративної відповідальності, виходячи з пріоритету права особи на справедливий суд і своєчасний розгляд справи компетентним судом, суддя вважає за необхідне порушити питання про направлення справи про адміністративне правопорушення на розгляд до іншого суду, з метою уникнення конфлікту інтересів та забезпечення безсторонності судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 280 КУпАП, суддя, -

постановив:

Направити до Запорізького апеляційного суду подання для вирішення питання про передачу справи про адміністративне правопорушення ЄУН 336/6625/24 (провадження 3/336/4357/2024) стосовно ОСОБА_1 , за ст. 124 КУпАП, на розгляд іншого суду, з метою уникнення конфлікту інтересів та забезпечення безсторонності судового розгляду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: