ПОСТАНОВА

Іменем України

20.09.2024 Справа №607/19411/24 Провадження №3/607/8212/2024

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від Південно-Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , фізичної особи-підприємця,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИЛА:

06.09.2024 на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від Південно-Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення № ПЗ/ТР/11153/0036/ПТ від 30.08.2024 зазначено, що сторони трудового договору фізична особа-підприємець ОСОБА_1 та найманий працівник ОСОБА_2 не домовились про альтернативний спосіб комунікації між собою, оскільки з наказами, виданими роботодавцем, про надання відпустки без збереження заробітної плати та про звільнення з роботи ОСОБА_2 не ознайомлена.

Також при звільненні з роботи ОСОБА_2 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не надані документи, які б підтверджували факт нарахування та виплати ОСОБА_2 грошової компенсації за всі невикористані нею дні щорічних відпусток. Така грошова компенсація ОСОБА_2 також не виплачена. Усі можливі заходи для забезпечення реалізації такого права працівника ОСОБА_2 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не вжиті.

Крім цього, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не надані документи (заяви), які б підтверджували прохання ОСОБА_2 про надання їй відпустки без збереження заробітної плати без обмеження строку періоду дії воєнного стану. Натомість ОСОБА_1 до запровадження воєнного стану виданий наказ № 6 від 31.01.2022 про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_2 з 01.01.2022 на невизначений термін. У даному наказі відсутній підпис працівниці про ознайомлення з його змістом.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ст. 7, 10, 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Дії ОСОБА_1 посадовою особою органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, кваліфіковані за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

У судове засідання 20.09.2024 ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку шляхом надсилання судової повістки про виклик до суду за місцем її проживання. Таке поштове відправлення повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Заяви чи клопотання на день розгляду справи від ОСОБА_1 до суду не надходили.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

У рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, не допускати свідомих маніпуляцій, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Так, положення ст. 268 КУпАП не передбачають обов`язкову участь особи при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП. За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 своєчасно та належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, докази поважності причин неприбуття в судове засідання не надала, ураховуючи принцип судочинства, яким визнається пріоритет публічного інтересу над приватним, суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України передбачено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть домовитися про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати.

Частиною 3 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено, що протягом періоду дії воєнного стану роботодавець на прохання працівника може надавати йому відпустку без збереження заробітної плати без обмеження строку, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про відпустки", без зарахування часу перебування у такій відпустці до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 9 Закону України "Про відпустки".

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, полягає у порушенні встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплаті їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України «Про звернення громадян», або наданні зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушенні терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інших порушеннях вимог законодавства про працю.

Суд встановив сторони трудового договору фізична особа-підприємець ОСОБА_1 та найманий працівник ОСОБА_2 не домовились про альтернативний спосіб комунікації між собою, оскільки з наказами, виданими роботодавцем, про надання відпустки без збереження заробітної плати та про звільнення з роботи ОСОБА_2 не ознайомлена.

Також при звільненні з роботи ОСОБА_2 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не надані документи, які б підтверджували факт нарахування та виплати ОСОБА_2 грошової компенсації за всі невикористані нею дні щорічних відпусток. Така грошова компенсація ОСОБА_2 також не виплачена. Усі можливі заходи для забезпечення реалізації такого права працівника ОСОБА_2 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не вжиті.

Крім цього, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не надані документи (заяви), які б підтверджували прохання ОСОБА_2 про надання їй відпустки без збереження заробітної плати без обмеження строку періоду дії воєнного стану. Натомість ОСОБА_1 до запровадження воєнного стану виданий наказ № 6 від 31.01.2022 про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_2 з 01.01.2022 на невизначений термін. У даному наказі відсутній підпис працівниці про ознайомлення з його змістом.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- актом № ПЗ/ТР/11153/0036 від 30.08.2024, який складений за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці;

- свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 серії В04 № 037847;

- копією наказу «Про надання відпустки без збереження заробітної плати» № 6 від 31.01.2022, з якого вбачається, що ОСОБА_2 надано відпустку без збереження заробітної плати за згодою сторін з 01.02.2022 на невизначений термін. Підпис ОСОБА_2 про ознайомлення зі змістом наказу відсутній;

- копією наказу «Про звільнення з роботи» № 10 від 27.06.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_2 звільнено з посади продавця непродовольчих товарів за згодою сторін з 28.06.2024. Підпис ОСОБА_2 про ознайомлення зі змістом наказу відсутній;

- довідкою про нарахування заробітної плати за червень 2024 року, з якої вбачається відсутність нарахування заробітної плати ОСОБА_2 .

Крім цього, обставини, встановлені у судовому засіданні, узгоджуються з даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення № ПЗ/ТР/11153/0036/ПТ від 30.08.2024, в якому процесуально зафіксовані конкретні обставини вчинення адміністративного правопорушення. При цьому такий протокол складений із дотриманням вимог КУпАП, містить всі необхідні реквізити, підписаний особою, яка склала протокол, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме: порушення встановлених термінів виплати заробітної плати та виплата її не в повному обсязі, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Відтак ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення.

Обираючи вид та розмір адміністративного стягнення, суд відповідно до ст. 33, 34, 35 КУпАП приймає до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Так, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності.

Обставини, що пом`якшують відповідальність, відсутні.

Обставини, що обтяжують відповідальність, відсутні.

З урахуванням викладеного суд доходить переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 41 КУпАП, оскільки це буде достатнім та необхідним для виховання правопорушниці та запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Крім цього, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. 27, 33-35, 40-1, 41, 245, 251-252, 283-285, 287, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

СуддяІ. В. Марциновська