Справа № 739/831/24 Головуючий у 1 інстанції Іващенко А.І.
Провадження № 33/4823/492/24
Категорія - ч.5 ст.126 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 40800 грн., без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 02 квітня 2024 року об 10:32 год., по вул. Шевченка, в м. Новгород-Сіверський, Чернігівської області, ОСОБА_1 , повторно протягом року, керував автомобілем ВАЗ-2109, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування, без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову місцевого суду як незаконну, а провадження у справі закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Вважає, що постанова місцевого суду винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, та ухвалена при неповному з`ясуванні всіх обставин справи. Вказує, що в порушення вимог ст.268 КУпАП суд розглянув справу без його участі, чим позбавив його можливості ознайомитися з правами та скористуватися правовою допомогою захисника. Зазначає, що 02.04.2024, складаючи протокол про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен був кваліфікувати його дії за ч.1 ст.126 КУпАП, оскільки кваліфікуюча ознака адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, як повторність, у даному випадку вже не повинна була застосовуватися, оскільки питання притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП було предметом судового розгляду справи № 739/2095/23 про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП. А тому в діях ОСОБА_1 відсутня кваліфікуюча ознака - повторність, а відтак, і відсутній склад вищевказаного адміністративного правопорушення. Крім того, на той час він проходив навчання водінню транспортного засобу, а тому за приміткою до ст.126 КУпАП положення частин першої та другої цієї статті не можуть бути застосовані до осіб, які у встановленому порядку навчаються водінню транспортного засобу.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно з п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч.9 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Частина 5 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №063418 від 02.04.2024, ОСОБА_1 , 02 квітня 2024 року об 10:32 год., по вул. Шевченка, в м. Новгород-Сіверський, Чернігівської області, керував автомобілем ВАЗ-2109, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом, а саме категорії «В», правопорушення вчинено повторно протягом року, 21.04.2023 була складена постанова серії БАБ № 659065 за ч.2 ст.126 КУпАП, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП (а.с.2).

Отже, вказаний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Із переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час керування ним транспортним засобом, останній підтвердив, що він не має посвідчення водія. Крім того, було з`ясовано, що ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.126 КУпАП.

Також винуватість ОСОБА_1 підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 659065 від 21.04.2023, якою ОСОБА_1 1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн (а.с.4).

За інформацією, яка міститься у довідці Новгород-Сіверського РВП ГУ НП в Чернігівській області від 02.04.2024, встановлено, що відповідно до бази даних ІПС ІПНП ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував (а.с.3).

Доводи апелянта про відсутність у його діях ознак повторності, є непереконливими, так як згідно з диспозицією ч.5 ст.126 КУпАП відповідальність настає саме за повторне вчинення протягом року правопорушень, передбачених частинами 2-4 ст.126 КУпАП.

Крім того, п.3 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджених наказом МВС України від 07.11.2017 року №1395, визначено, що повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.3 ст.130 КУпАП.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАБ № 659065 від 21.04.2023, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн., внаслідок чого він не є особою звільненою від адміністративної відповідальності або особою, відносно якої закрито провадження у справі, та є особою, яка визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення. Матеріали справи не містять даних про те, що вищезазначена постанова скасована.

При цьому, з відкритих джерел, а саме ЄРДРСР вбачається, що порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 носять систематичний характер. Так, постановою Новгород-Сіверського районного суду від 25 грудня 2023 року (справа № 739/2095/23), провадження у справі відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Посилання апелянта на те, що питання притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП було предметом судового розгляду справи №739/2095/23 про притягнення його до адміністративної відповідальності не впливає на правильність висновків місцевого суду та не може бути підставою для скасування постанови, адже ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності, за порушення п.2.1 «а» Правил дорожнього руху, повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, відповідальність за яке передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права на керування транспортним засобом, вчинене повторно після накладення адміністративного стягнення, віднесене до грубих порушень правил безпеки руху, які вчинені навмисно і свідчать про підвищену суспільну шкідливість у зв`язку з чим і передбачена сувора відповідальність в порівнянні з іншими правопорушеннями.

Посилання апелянта на порушення його прав через розгляд справи у відсутності останнього, не знайшло свого об`єктивного підтвердження, так як статтею 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте ч.5 ст.126 КУпАП до цього переліку не входить.

Крім того, жодних доказів, які б підтверджували неможливість участі ОСОБА_1 у розгляді справи, суду першої інстанції не надано, у зв`язку з чим суд правильно вважав за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Також, апеляційним судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Інші твердження ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання ним уникнути установленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки він повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.5 ст.126 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2024 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний