Єдиний унікальний номер №943/468/24
Провадження №3/943/307/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Журибіда Б.М., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника ВП №2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр. України, місце праці не встановлено, проживає в АДРЕСА_1

за ст. 130 ч.1, ст. 130 ч.1, ст. 122-2 КпАП України

встановив :

З протоколу серії ААД № 666898 від 22.02.2024 року, вбачається, що 22.02.2024 року о 11.14 год в смт Красне по вул. Симоненка, 12, Золочівського району Львівської області ОСОБА_2 керував автомобілем марки Тойота Авенсіс без номерного знака, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в встановленому законом порядку в медичному закладі, водій відмовився під відеозапис, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 28.02.2024 року о 12.40 год в смт Красне по вул. Польова, 17, Золочівського району Львівської області ОСОБА_2 керував автомобілем марки Тойота Авенсіс без номерного знака, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в встановленому законом порядку в медичному закладі, водій відмовився під відеозапис, чим порушив п. 2.5 ПДР України (протокол серії ААД № 666900 від 28.02.2024 року). Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Одночасно 28.02.2024 року о 12.40 год в смт Красне по вул. Польова, 17, Золочівського району Львівської області ОСОБА_2 керував автомобілем марки Тойота Авенсіс без номерного знака, на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, за допомогою завчасно включеної звукової сирени та включених проблискових маячків червоного та синього кольорів, не зупинився. Був зупинений шляхом переслідування на службовому автомобілі марки Пежо, н/з 1563 (протокол серії ААД № 174041 від 28.02.2024 року). Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ст. 122-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КпАП України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, по справам, які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Постановою судді Буського районного суду від 12.04.2024 року дані адмінматеріали об`єднані в одне провадження, за ст. 130 ч.1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за вказаним у протоколі місцем його проживання. Поштовий конверт з повісткою повернувся на адресу суду з відміткою пошти: «адресат відмовився» від отримання листа.

Зважаючи на сповіщення останнього про розгляд адміністративних матеріалів, судом вирішено провести розгляд справи у його відсутності, що не суперечить правовим приписам ч.2 ст.268 КУпАП.

До вказаних висновків приходжу, зокрема виходячи і з наступного.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення не вбачаю, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення, а також враховуючи обізнаність ОСОБА_2 про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає, що слід вирішити справу у відсутності останнього та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, з об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.

За правилами ч.ч. 2,3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до вимог п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 4 Розділу І Інструкції визначає, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Положення п.12. Розділу ІІ Інструкції визначають, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до абз. 1 п. 4 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395 огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а вразі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 6 розділу Х із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ №808 від 05.11.2021).

Судом встановлено, що 22.02.2024 року о 11.14 год та 28.02.2024 року о 12.40 год в смт Красне Золочівського району Львівської області ОСОБА_2 керував автомобілем марки Тойота Авенсіс, без номерного знака, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння у визначеному законом порядку у закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога водій відмовився, що було зафіксовано на нагрудну бодікамеру, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Причиною зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 22.02.2024 року працівниками поліції ВП №2 передувало керування водієм автомобілем з номерним знаком, який не відповідає вимогам стандартів і які не належать даному транспортному засобу. Відносно водія ОСОБА_2 винесено постанову Серії ЕНА № 1497158 від 22.02.2024 року за ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Вчинення правопорушень підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

-даними, які зазначені в протоколах про адміністративне правопорушення серії ААД № 6666898 від 22.02.2024, серії ААД № 666900 від 28.02.2024 року та серії ААД № 174041 від 28.02.2024 року, де викладені фабули правопорушення. ОСОБА_2 від підпису в протоколах відмовився;

-копією постанови Серія ЕНА № 1497158 від 22.02.2024 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП;

-направленнями в Буську ЦРЛ для встановлення стану наркотичного сп`яніння, виписаним інспектором СРПП ВП №2 Золочівського ВРП 22.02.2024 та 28.02.2024 ;

-відеозаписами з боді-камери поліцейського, на якому зображені події, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме пропозиція поліцейського пройти водію огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку, та ухиляння останнього від проходження такого огляду;

-рапортами інспектора СРПП ВП №2.

З оглянутих в судовому засідання відеозаписах з бодікамери поліцейського вбачається, що водій ОСОБА_2 на неодноразові пропозиції поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі різними методами, зокрема, пряма мова: «хто ви такий», «ви не працівник поліції», «ви ніхто і нікуди я з вами не поїду», «не можете мені вказувати і керувати мною», «ви порушили мою волю, старійшини родової общини», «я вам нічого не зобов`язаний», ухилявся від проходження огляду в Буській ЦРЛ. Водій, спідкуючись з поліцейськими, сидів на водійському сидінні, не вийшов з автомобіля, майже весь час спілкування через зачинене вікно.

Положеннями п. 2.5 ПДР встановлено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти медичний огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а сама по собі відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є складом адміністративного правопорушення та тягне за собою адміністративну відповідальність передбачену ч.1 ст. 130 КУпАП.

Проаналізувавши вищевказані документи у справі, відеозапис, приходжу переконання, що вони є доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, які підтверджують існування обставин, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, отримані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності ці докази є достатніми. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суду не надано.

Отже, відмовившись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_2 порушив вимогу п. 2.5 ПДР.

В рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, враховуючи вище викладене, приходжу до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у відмові від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду в закладі охорони здоров`я на стан наркотичного сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП, такий є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, та підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Поліцейськими повністю дотримані вимоги Інструкції №1395, щодо процедури огляду ОСОБА_2 на стан наркотичного сп`яніння, а також порядок фіксації відмови останнього від проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я, а тому порушень при складенні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейськими, не встановлено.

Окрім того, вважаю доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, та кваліфікацію його дій за ст. 122-2 КУпАП правильною, оскільки він не виконав вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, був переслідуваний працівниками поліції на службовому автомобілі за допомогою звукової сирени та включених проблискових маячків червоного та синього кольорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КпАП України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, по справам, які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Обставинами, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність водія за адміністративні правопорушення, не встановлено.

За змістом ст. 23 КУпАП стягнення є мірою відповідальності і застосування з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинених нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Виходячи із вищезазначеного, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку, що за вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 ч.1, ст.130 ч.1, ст. 122-2 КУпАП, слід, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, застосувати до останнього адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, яке є необхідне та достатнє для попередження нових правопорушень.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність останнього, згідно ст. 17 КУпАП України, у справі не встановлено.

Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Керуючись ст. ст. 40-1, 276-280, 283 КУпАП, суддя -

постановив :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд.

Суддя Б. М. Журибіда