Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 та представника Закарпатської митниці Зубенка І. І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про порушення митних правил № 33/4806/665/24, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.08.2024.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка Російської Федерації, мешканка АДРЕСА_1 , визнана винною у порушенні митних правил за ч. 6 ст. 481 МК України та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170000 (сто сімдесят тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

З протоколу про порушення митних правил № 0476/30500/24 від 17.07.2024 та постанови судді від 14.08.2024 вбачається, що 17.07.2024 о 20 год 14 хв, у зону митного поста «Астей» Закарпатської митниці, на смугу руху «зелений коридор» у напрямку «в`їзд в Україну» заїхав легковий автомобіль марки «Kia Soul» реєстраційний номерний знак України НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , під керуванням громадянки РФ ОСОБА_1 .

Під час проведення митного контролю та перевірки документів було встановлено, що 04.08.2015 громадянка РФ ОСОБА_1 ввезла на митну територію України транспортний засіб марки «AUDI 100», реєстраційний номер Російської Федерації НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , через п/п «Доманове Мокрани» Волинської митниці по «зеленому коридору» в митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року», що підтверджено інформацією з центральної бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби.

Враховуючи інформаційні дані центральної бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби, ОСОБА_1 повинна була вивезти транспортний засіб марки «AUDI 100», реєстраційний номер Російської Федерації НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , за межі митної території України до 04.08.2016, тим самим вона перевищила встановлений чинним законодавством строк тимчасового ввезення більше ніж на тридцять діб.

У своєму письмовому поясненні ОСОБА_1 підтвердила факт ввезення транспортного засобу марки «AUDI 100», реєстраційний номер Російської Федерації НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення» 04.08.2015. Зі слів ОСОБА_1 вищевказаний транспортний засіб вчасно не вивезено з території України по причині його поломки. У митний орган із письмовою заявою щодо продовження терміну тимчасового ввезення транспортного засобу ОСОБА_1 не зверталась, на лікуванні не перебувала.

-2-

Згідно Інтернет ресурсу (сайт «mobile.de») вартість аналогічного/подібного автомобіля складає 700 євро, що згідно з курсом НБУ на 17.07.2024 становить 31485 грн 23 коп. (1 євро становить 44.97890000 грн).

Таким чином, громадянка РФ ОСОБА_1 перевищила встановлений чинним законодавством України строк тимчасового ввезення товару більше ніж на тридцять діб, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 481 МК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді від 14.08.2024, а провадження у справі про порушення митних правил за ч. 6 ст. 481 МК України закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Стверджує, що в митного органу були відсутні підстави для кваліфікації її дій за ч. 6 ст. 481 МК України, оскільки її дії утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України в редакції, яка була чинна на час ввезення автомобіля та виникнення обов`язків із його вивезенням. Крім того, звертає увагу на те, що строк тимчасово ввезення транспортного засобу сплив у серпні 2016 року, а матеріали справи не місять доказів того, що митним органом станом на серпень 2016 року вживались заходи на виконання вимог ч. 5, 7 ст. 558 МК України щодо своєчасного виявлення порушення митних правил щодо тимчасово ввезеного транспортного засобу. Той факт, що протокол про порушення митних правил складено 17.07.2024, тобто понад 6 років з моменту порушення строку тимчасового ввезення автомобіля, свідчить про сплив строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 467 МК України. Також вказує на те, що вона у період з серпня 2015 по 17.07.2024 неодноразово перетинала державний кордон, що свідчить про те, що митному органу було відомо про перетин нею державного кордону, що надавало йому можливість виявити порушення митних правил одразу після спливу строку вивезення транспортного засобу.

Заслухавши пояснення пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу, доводи представника Закарпатської митниці Зубенка І. І., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Статтею 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

З наданих апеляційному суду матеріалів справи та протоколу про порушення митних правил № 0476/30500/24 від 17.07.2024 вбачається, що 17.07.2024 о 20 год 14 хв, у зону митного поста «Астей» Закарпатської митниці, на смугу руху «зелений коридор» у напрямку «в`їзд в Україну» заїхав легковий автомобіль марки «Kia Soul» реєстраційний номерний знак України НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , під керуванням громадянки Російської Федерації ОСОБА_1

-3-

Під час проведення митного контролю та перевірки документів було встановлено, що 04.08.2015 громадянка РФ ОСОБА_1 ввезла на митну територію України транспортний засіб марки «AUDI 100», реєстраційний номер Російської Федерації НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , через п/п «Доманове Мокрани» Волинської митниці по «зеленому коридору» в митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року», що підтверджено інформацією з центральної бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби.

Враховуючи інформаційні дані центральної бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби, ОСОБА_1 повинна була вивезти транспортний засіб марки «AUDI 100», реєстраційний номер Російської Федерації НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , за межі митної території України до 04.08.2016, тим самим вона перевищила встановлений чинним законодавством строк тимчасового ввезення більше ніж на тридцять діб.

Таким чином, громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 перевищила встановлений чинним законодавством України строк тимчасового ввезення товару більше ніж на тридцять діб, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 481 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 МК України: тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

За приписами до ч. 2 ст. 380 МК України: транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів, та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення транспортних засобів особистого користування через митний кордон України. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 380 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Відповідно до ч. 5 ст. 380 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

-4-

Згідно до ч. 6 ст. 481 МК України адміністративна відповідальність настає за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.

Апеляційний суд вважає, що обставини, за яких ОСОБА_1 порушила митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація її дій за ч. 6 ст. 481 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказами.

Факт перевищення ОСОБА_1 встановленого ст. 380 МК України строку тимчасового ввезення транспортного засобу особистого користування марки «AUDI 100», реєстраційний номер Російської Федерації НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 в режимі тимчасового ввезення до одного року, підтверджується доказами, а саме: даними протоколу про порушення митних правил № 0476/30500/24 від 17.07.2024, в якому викладено обставини порушення; витягом з ЄАІС «Інспектор», витягом з ЄАІС «ДМСУ», письмовими поясненнями ОСОБА_1 та іншими матеріалами справи.

Апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази є достатніми та достовірно вказують на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні дій, які підпадають під ознаки ч. 6 ст. 481 МК України.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що старший державний інспектор ВМО №1 МП «Астей» Закарпатської митниці ОСОБА_3 , який склав протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , що в нього були підстави для обмови останньої та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи, на такі дані не вказується в апеляційній скарзі, у зв`язку із чим, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

При цьому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував і відсутність у матеріалах справи доказів про вжиття ОСОБА_1 будь-яких заходів, спрямованих на вивезення транспортного засобу за межі митної території України.

Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції в матеріалах справи відсутні докази про наявність обставин, передбачених ст. 460 МК України, із настанням яких передбачені ст. 481 цього Кодексу діяння не тягнуть за собою адміністративної відповідальності, а також дії обставин непереборної сили, які стали причиною пропуску ОСОБА_1 строку тимчасового ввезення транспортного засобу на митну територію України.

Станом на 17.07.2024 ОСОБА_1 вищевказаний автомобіль за межі митної території України не вивезла, відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 МК України, зазначеною особою подано не було.

ОСОБА_1 перевищила строк зворотного вивезення вищевказаного автомобіля, ввезеного на митну територію України в режимі тимчасового ввезення терміном до одного року більше ніж на 30 діб, зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК України.

Доводи ОСОБА_1 про те, що на момент ввезення нею транспортного засобу на митну територію України 04.08.2015, стаття 481 МК України не передбачала відповідальності за ч. 6, оскільки взагалі мала лише три частини, а митними органами на неї був складений протокол саме за ч. 6 ст. 481 МК України, за якою вона не може нести відповідальність з огляду на положення ст. 58 Конституції України, є помилковими.

-5-

Бездіяльністьу виді не вивезення транспортного засобу за межі митної території України є триваючим правопорушенням, яке пов`язане з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Пунктом 9-5 Прикінцевих та перехідних положень МК України, окрім іншого, визначено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частинами п`ятою та шостою статті 481 цього Кодексу, виявлених у період з 22.08.2019 по 31.12. 2019 включно, тягне за собою застосування адміністративного стягнення, передбаченого частиною третьою зазначеної статті.

У даній справі порушення митних правил виявлено 17.07.2024, на час дії статті 481 МК України в редакції Закону від 22.11.2018, а тому бездіяльність ОСОБА_1 правильно розцінена як правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 481 МК України, в редакції закону, що діяв на момент виявлення правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що дана норма не має зворотної дії в часі, суперечить теорії права та змісту ст. 3 МК України, ст. 8 КУпАП, згідно якої особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

За правилами статті 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судами.

Триваючими визнаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов`язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

Оскільки вчинене ОСОБА_1 порушення митних правил є триваючим і вважається закінченим з моменту його виявлення, тому дії останньої кваліфікуються за ч. 6 ст. 481 МК України, саме в тій редакції, яка діяла на час виявлення триваючого за часом правопорушення. У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про те, що застосування в цій справи ч. 6 ст. 481 МК України (в редакції Закону України № 2612-VIII від 08.11.2018) порушує закріплений у ст. 58 Конституції України принцип зворотної дії закону в часі є необґрунтованими, оскільки вказана норма МК України розповсюджується на діяння, скоєне і виявлене після набрання нею чинності (пряма дія закону в часі).

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, наявні в матеріалах справи дані про особу ОСОБА_1 , яка не визнає вину й не кається у вчинених діяннях, про що свідчить її позиція, й застосував щодо ОСОБА_1 вид стягнення, який передбачено санкцією ч. 6 ст. 481 МК України, належним чином умотивувавши судове рішення.

Апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, є справедливим і таким, що відповідає передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

-6-

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обгрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не надано доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції, у тому числі й про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.08.2024 щодо неї ,- без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя