Номер провадження: 33/813/2237/24
Номер справи місцевого суду: 398/1646/24
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю секретаря Козлової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників справи, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Пороло Микола Миколайович, на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 липня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 липня 2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), - закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (а.с.132-133).

Відповідно до адміністративних матеріалів, 27 березня 2024 року о 07 год. 45 хв. в Кіровоградській області, м. Олександрія, вул. Бессарабська, 66, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом КРАЗ-225Б д.н.з. НОМЕР_1 та здійснюючи буксировку на гальмовому зчепленні, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його, не був уважний, не слідкував за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного бокового інтервалу, у результаті чого втратив керування та здійснив наїзд на транспортний засіб ВАЗ11190, д.н.з. НОМЕР_2 . Своїми діями водій ОСОБА_3 порушив п. 12.1, 13.1, 2.3б Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України).

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 липня 2024 року про закриття провадження у справі за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3 (а.с. 132-133).

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, 02 серпня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати оскаржувану постанову суду та ухвалити нову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження у справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП (а.с.151-156).

До апеляційної скарги ОСОБА_1 також долучив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 09 липня 2024 року (а.с.157-160).

Також, не погоджуючись з оскаржуваною постановою, 15 серпня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Пороло М.М., подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати оскаржувану постанову суду та ухвалити нову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження у справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП (а.с.167-169).

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 - адвокат Пороло М.М. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду від 09 липня 2024 року (а.с.169).

Вивчивши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області була ухвалена 09 липня 2024 року. Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 30 липня 2024 року в особистому кабінеті підсистеми «Електронний суд».

Відтак, зазначені обставини свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження був пропущений ОСОБА_1 з поважних причин, тому підлягає поновленню.

Вивчивши клопотання ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Пороло М.М., про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Пороло М.М., первісно з апеляційною скаргою звернулася 20 липня 2024 року, тобто з врахуванням вихідного дня, в строк передбачений ст. 294 КУпАП.

Постановою Одеського апеляційного суду від 05 серпня 2024 року апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Пороло М.М., була повернута з підстави ненадання захисником ОСОБА_2 належних документів на підтвердження повноважень про надання правової правничої допомоги.

Усунувши недоліки, зазначені в постанові апеляційного суду, 15 серпня 2024 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Пороло М.М., повторно звернулася з апеляційною скаргою.

З огляду на викладене, зазначені обставини свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження був пропущений ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Пороло М.М., з поважних причин, тому підлягає поновленню.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, статтею 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практикою Європейського суду з прав людини.

Що стосується суті апеляційних скарг, то, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних обставин.

В судове засідання, призначене на 18 вересня 2024 року, сторони не з`явилися, будучи належним чином сповіщені про дату, час та місце розгляду справи, у строк передбачений ст. 277-2 КУпАП (а.с.179-183).

Від захисника ОСОБА_2 - адвоката Пороло М.М. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності (а.с.189).

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції вірно виходив із того, що згідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, правопорушник ОСОБА_3 вчинив дії, відповідальність за які, передбачена ст. 124 КУпАП, та мали місце 27.03.2024 року.

Таким чином, на час розгляду справи судом першої інстанції закінчилися визначені ч. 2 ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення з причин, не залежних від суду, у зв`язку із чим суд вірно закрив провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Доводи апеляційних скарг про те, що суд мав встановити вину ОСОБА_3 у скоєнні ДТП, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки визначення на законодавчому рівні у ст. 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 38 КУпАП, необхідно враховувати положення ст. 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

Разом з тим, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень щодо обов`язку суду встановлювати обставини вчинення адміністративного правопорушення та наявність вини особи у його вчиненні у разі спливу всіх строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Тлумачення вказаної норми дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається у зв`язку із закінченням строку притягнення їх до адміністративного відповідальності.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року вказано, що у разі закриття провадження по справі, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в частині безпідставного відкладення судових засідань, які були призначені на 25 червня 2024 року та 26 червня 2024 року та нез`явлення ОСОБА_3 та його захисника до судових засідань, що свідчить про свідоме зловживання процесуальними правами, апеляційний суд відхиляє, оскільки відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі, за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, тільки у випадку наявності у суду інформації про належне повідомлення цих осіб. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення потерпілих про судові засідання, які призначались на 25 червня 2024 року та 26 червня 2024 року.

Безпідставними є також посилання ОСОБА_1 на нез`явлення сторони захисту в судові засідання, які призначались судом, оскільки захисник ОСОБА_3 - адвокат Завгородній І.В. приймав участь у судових засіданнях, які були призначені на 09 липня 2024 року та 11 липня 2024 року, про що свідчать протоколи судових засідань (а.с. 109, 120).

Відтак будь-яких дій, що свідчили б про зловживання ОСОБА_3 та його захисником - Завгороднім І.В. процесуальними правами чи дій, які були б направлені на затягування справи, апеляційним судом не встановлено.

Доводи ОСОБА_1 про ненадання Завгороднім І.В. до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ордеру на підтвердження своїх повноважень діяти від імені ОСОБА_3 , є необґрунтованими, оскільки аналіз положень ч. 1, 3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ст. 271 КУпАП дає підстави дійти до висновку, що договір про надання правової допомоги є самостійним документом, що підтверджує повноваження представника діяти в інтересах іншої особи в справах про адміністративні правопорушення.

При цьому, зазначений договір був долучений до матеріалів справи ще в період перебування справи в Олександрійському міськрайонному суді Кіровоградської області (а.с. 21-23).

Суд апеляційної інстанції також враховує положення практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.).

Пункт 1 ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова суду першої інстанції - без змін.

При цьому апеляційний суд зазначає, що закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не позбавляє учасників ДТП можливості звернутися за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП є нереабілітуючою ознакою, інакше провадження у справі відносно ОСОБА_3 підлягало б закриттю за п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Пороло Микола Миколайович, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 липня 2024 року, задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 липня 2024 року.

Поновити ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Пороло Микола Миколайович, строк на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 липня 2024 року.

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Пороло Микола Миколайович, залишити без задоволення.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 липня 2024 року про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда