Справа № 734/4153/23 Головуючий у 1 інстанції Бараненко С. М.
Провадження № 33/4823/526/24
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Салая Г.А.,

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Хуторненка І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника Хуторненка І.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 травня 2024 року,

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 та області

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 03.09.2023 року, о 17:00 год., на автодорозі Козелець-Остер-Карпилівка-Сорокошичі (200 метрів до повороту с. Одинці) водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Фольксваген Пассат, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку як на місці зупинки так і в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду стосовно ОСОБА_1 скасувати та постановити нову, якою закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, судом неповно з`ясовано усі фактичні обставини справи та не надано належної оцінки наявним у справі доказам.

Вказує, що п. 2.5 ПДР передбачено відмову водія пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тоді як відмова від проходження будь-якого іншого огляду не є порушенням цього пункту. Протокол було складено на ділянці дороги, а не в найближчому закладі охорони здоров`я. При цьому вважає, що у разі відмови від огляду на місці, поліцейські мають доставити до лікарні, де скласти акт у присутності двох свідків. Акт огляду не містить підпису ОСОБА_1 , також відсутні докази про відсторонення останнього від подальшого керування транспортним засобом.

Зазначає, що з відеозаписів вбачається психологічний тиск з боку поліцейських, а в задоволенні його клопотання про виклик до суду працівника поліції необґрунтовано було відмовлено. При цьому на відео не вбачається будь-яких ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , а складання матеріалів більше двох годин позбавило його можливості самостійно звернутися в лікарню.

Також вказує, що свідки не зазначали, що керував автомобілем саме ОСОБА_1 . Судом не було належним чином оглянуто відеозаписи.

Зазначає, що не було зазначено на який носій здійснювалася відеофіксація, а прилад, яким пропонували пройти огляд, не сертифікований. Також вказує, що в основу даної постанови суд послався на неналежний доказ постанову за ст. 126 ч. 1 КУпАП, яка на даний час ними оскаржується. Не прийнято судом до уваги і пояснення ОСОБА_1 про те, що він діяв у стані крайньої необхідності. Тому вважає, що поза розумним сумнівом вина його підзахисного не доведена.

В засіданні апеляційного суду захисник та ОСОБА_1 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити з викладених підстав, просили допитати свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 185390 від 03.09.2023 року ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці так і в медичному закладі відмовився, від підпису у протоколі відмовився (а.с. 3).

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у ОСОБА_1 поліцейським установлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів та порушення мови, від підпису якого він відмовився (а.с. 6).

З письмових пояснень свідка ОСОБА_4 щодо обставин ДТП за участі її автомобіля та автомобіля ОСОБА_1 вбачається, що при спілкуванні з водієм ОСОБА_1 вбачалися ознаки алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини (а.с. 7).

З відеозапису вбачається, що працівниками поліції по приїзду на виклик у зв`язку з ДТП, з`ясовано, що водій, який перебував за кермом автомобіля ОСОБА_1 , що ним самим не заперечувалося, був з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови, про що поліцейським йому було повідомлено та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер або ж у лікарні, на що водій категорично відмовився та відмовився підписувати будь-які документи з даного приводу. При цьому, жодного психологічного чи фізичного тиску працівниками поліції не здійснювалося, ніяких неправомірних дій з боку поліцейських не вбачається, протягом усього часу оформлення процесуальних документів велася безперервна відеозйомка на нагрудні камери поліцейських. ОСОБА_1 вільно себе поводив, здійснював телефонні дзвінки. Жодних заяв про необхідність терміново з`явитися на службу він не повідомляв. Після цього поліцейськими було повідомлено, що на нього буде складено відповідний протокол, роз`яснено суть правопорушення, назву та номер портативного приладу, на який велася відеозйомка, від підпису останній категорично відмовився.

Крім того, в матеріалах справи маються письмові пояснення свідка ОСОБА_5 (а.с. 8), згідно яких останній був запрошений працівниками поліції в якості свідка та в його присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 8).

Таким чином, місцевий суд, розглядаючи справу по суті, правильно установив фактичні обставини, які полягали у керуванні ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в закладі охорони здоров`я.

В судовому засіданні апеляційного суду за клопотанням сторони захисту допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_3 суду показав, що являється військовослужбовцем як і ОСОБА_1 , 03.09.2023 року їх збирали по бойовій тривозі, ОСОБА_6 не було на місці, тому він поїхав за ним. На місці побачив розбитий автомобіль, який знаходився у кюветі. ОСОБА_6 був у шоковому стані, працівників поліції не було.

Свідок ОСОБА_2 апеляційному суду показав, що 03.09.2023 був оголошений сигнал бойової тривоги, Лукашука не було, в подальшому, коли він з`явився, то ознак сп`яніння при спілкуванні з ним не було виявлено.

До таких показань свідків апеляційний суд ставиться критично та визнає їх такими, які спрямовані на допомогу ОСОБА_1 уникнути відповідальності, оскільки вони повністю суперечать іншим об`єктивно дослідженим доказам, якими достеменно доводиться факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, наявність ознак алкогольного сп`яніння, які стали підставою для пропозиції поліцейськими пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або ж у лікарні та категоричної відмови ОСОБА_1 .

Що стосується тверджень апелянта про порушення під час складання протоколу, то таких апеляційним судом не встановлено, протокол складено у відповідності до ст. 256 КУпАП, будь-якого впливу на особу під час його складання не вбачається, що зафіксовано безперервною відеозйомкою на нагрудні камери поліцейських. ОСОБА_1 оголошено протокол, роз`яснено права та поінформовано про прилад та його номер, на який здійснювалася відеозйомка. Окрім того, ОСОБА_1 повністю усвідомлював та розумів ситуацію, в якій опинився та будь-яких зауважень з його боку не надходило. Відмова від підписів не спростовує його вини, яка доводиться належними та допустимими доказами. При цьому, у відповідності до ст. 266 КУпАП за умови ведення безперервного відеозапису, що мало місце у даному випадку, не має необхідності у фіксації відмови двома свідками, тому доводи апелянта з даного приводу безпідставні.

Відхиленню підлягають і твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, оскільки такі спростовуються відеозаписом.

Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про неналежну оцінку судом показань ОСОБА_1 про дії в стані крайньої необхідності безпідставні, оскільки жодних доказів на підтвердження такого не надано, тому суд обґрунтовано визнав таку його позицію намаганням уникнути відповідальності, з чим погоджується і апеляційний суд.

При цьому враховується, що ОСОБА_1 жодних заяв про дії в стані крайньої необхідності на місці події не заявлялося і показання допитаних апеляційним судом свідків також не вказують на обставини, які б переконливо доводили, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, передбаченої контекстом ст. 18 КУпАП.

Стосовно необґрунтованості відмови суду у задоволенні клопотання захисника про допит в якості свідка працівника поліції, то такі неспроможні з огляду на сукупність зібраних у справі доказів, зокрема безперервного відеозапису, яким зафіксовано увесь перебіг подій, який був досліджений судом та знайшов оцінку у судовому рішенні.

При цьому з відеозапису вбачається, як інший учасник ДТП, водій ОСОБА_4 пропонує ОСОБА_1 відшкодувати завдану їй шкоду, озвучуючи суму, при цьому працівники поліції жодної участі у таких розмовах не приймають, ведеться безперервна відеозйомка, тому посилання захисника у суді апеляційної інстанції на незаконність дій працівників поліції голослівні, сумнівів у правомірності дій поліцейських у суду не виникає.

Також неслушними є посилання апелянта на неналежність доказу постанови за ст. 126 ч. 1 КУпАП, оскільки остання не має жодного відношення до кваліфікації дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП та не містить доказової бази даного правопорушення.

Відтак, доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу.

Поряд з цим, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Хуторненка І.М. залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай