Справа № 204/986/24
Провадження № 3/204/733/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Дружинін К.М., за участю секретаря судового засідання: Сокола Д.О., прокурора ОСОБА_1 , адвоката Шпакової Т., особи відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Харків, громадянина України, працюючого генеральним директором Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. професора ОСОБА_4 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-7 КУпАП.,-

В С Т А Н О В И В :

До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшласправа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 2ст. 172-7 КУпАП.

У протоколі про військове адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією№ 100 від 25 січня 2024 року зазначено, що 25липня 2022 року генеральний директор Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради ОСОБА_2 видав наказ № 32е «Про преміювання», відповідно до якого, з метою недопущення невиправданого зрівняння в оплаті праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації встановив розмір диференційованої премії у липні 2022 року працівникам підприємства, у тому числі і собі, як лікарю-хірургу дитячому. Заходи щодо врегулювання наявного реального конфлікту інтересів не вживались. Таким чином, ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді генерального директора комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради та будучи, згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону «Про запобігання корупції», суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: оцінив власну діяльність, визначив розмір диференційованої премії собі, як лікарю-хірургу дитячому за результатами роботи в липні 2022 року в розмірі 8300 грн.; видав наказ № 32е «Про преміювання», відповідно до якого і було виплачено диференційовану премію. Своїми ОСОБА_5 вчинив правопорушення,передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

ОСОБА_2 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснивши, що дійсно працює на посаді генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. професора М.Ф. Руднєва» ДМР, а також за сумісництвом працює на неповну ставку посадидитячого лікаря-хірурга. Накази про преміювання були видані ним на виконання відповідних постанов КМУ стосовно усіх без виключення працівників закладу, на яких розповсюджується дія відповідних постанов КМУ, а не тільки відносно нього або окремої групи працівників, не виконувати постанови КМУ він не міг. Розмір премій був розрахований за повністю виконану місячну (годинну) норму праці, а у разі не виконання місячної норми праці - у розмірі, розрахованому пропорційно до відпрацьованого часу. На розмір премій впливати він не міг. Накази про преміювання були погоджені профспілкою, про що наявна відповідна віза профкому на самих наказах, він накази підписує, а розрахунок премій здійснює бухгалтерія. Просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Захисниця ОСОБА_2 Шпакова Т.С. в судовому засіданні просила закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративних правопорушень. Зазначила, що в діях її підзахисного відсутні умови реального конфлікту інтересів, його дії не є дискреційними повноваженнями, а є імперативним виконанням вимог чинного законодавства. Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, не відповідають дійсності. Постановою Кабінету Міністрів України № 2 від 12.01.2022 встановлені розміри нарахованої заробітної плати медичним працівникам закладів охорони здоров`я державної або комунальної форми власності за повністю виконану місячну (годинну) норму праці у межах фонду оплати праці на 2022 рік у розмірі: на рівні не менше 20 000 гривень лікарям (крім лікарів-інтернів) та професіоналам з вищою немедичною освітою, які допущені до медичної діяльності в закладах охорони здоров`я; на рівні не менше 13500 грн. для посад молодших спеціалістів з медичною освітою (фахових молодших бакалаврів), фахівцям з початковим рівнем (короткий цикл) вищої медичної освіти, першим (бакалаврський) рівнем вищої медичної освіти і магістрів з медсестринства. Починаючи з січня 2022 року на виконання наведених вище рішень Уряду, наказами по закладу проводилася доплата до рівня мінімального розміру оплати праці, встановленого зазначеними постановами КМУ всім працівникам, на яких розповсюджується дія цих постанов, з урахуванням диференціації між категоріями у вигляді встановлення диференційованої премії. Вирішення питання про виплату надбавки (диференційованої премії), а також визначення її розміру, обумовлене необхідністю виконання постанов КМУ, що є обов`язком керівника закладу охорони здоров`я, а не його правом, що виключає наявність у ОСОБА_2 дискреційних повноважень щодо прийняття рішення про виплату цієї надбавки та визначення її розміру. При цьому, вищезазначені нормативно-правові акти КМУ, а також умови колективного договору та Положення про оплату праці, виключають можливість керівника закладу охорони здоров`я діяти на власний розсуд при визначенні розміру заробітної плати працівника та розміру її складових (встановити або не встановити надбавку, визначати той чи інший розмір надбавки) та передбачають чіткі умови, за наявності яких встановлюється мінімальний розмір заробітної плати медичного персоналу, що обумовлює фіксований розмір такої надбавки у відсотковому значенні. Накази про преміювання не були особистим рішенням ОСОБА_2 , накази видані на виконання постанови КМУ з урахуванням положень колективного договору та погоджені з профспілкою. Розмір диференційованої премії ОСОБА_2 становив лише 2 075 грн. (а не 8300 грн. як вказано в наказі), так як нарахування для всіх лікарів здійснювалось однаково з урахуванням єдиної бази для всіх 8300 грн. згідно відпрацьованого ними часу. При цьому, розмір диференційованої премії ОСОБА_2 є майже самим найменшим серед інших лікарів. При підписанні наказів про преміювання із встановленням диференційованої премії у директора КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф.Руднєва» ДМР ОСОБА_2 відсутні дискреційні повноваження, а тому приватний інтерес керівника закладу не може впливати на його об`єктивність при вчиненні зазначеної дії.

Прокурор Красюк І.В. в судовому засіданні просила визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушенняу виді штрафу 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Зазначила, що диференційована премія може виплачуватись у випадках внесення змін до чинного законодавства щодо встановлення певного рівня заробітної плати окремих категорій працівників, з метою недопущення невиправданого зрівняння в оплаті праці працівникам. Розмір та порядок виплати такої премії визначається керівником наказом по підприємству. Дійсно, постановою КМУ № 2 від 12.01.2022 року передбачено відповідні виплати працівникам закладів охорони здоров`я. Зазначені виплати не є фіксованими та як було вже зазначено - розмір та порядок виплати такої премії визначається керівником наказом по підприємству. Підписання наказів про преміювання, у тому числі, самого себе, свідчить про прийняття рішення в умовах реального конфлікту, оскільки у ОСОБА_2 наявні дискреційні повноваження визначити інший розмір премії. Для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, не важливо щоб розмір заохочення конкретної особи був більшим порівняно з іншими, а достатньо самого факту видачі такого наказу, тобто, дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, заслухавши доводи учасників процесу, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, доходжу наступних висновків..

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, що закріплено у статті 10 КУпАП.

Частиною 2 статті 172-7 КупАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

При цьому, відповідно до примітки до статті 172-7 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції». У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Згідно із вимогами ст. 1 ЗУ«Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч.1 ст.1 Закону, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що приватний інтерес наявний, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований та визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність повноважень на прийняття рішення, наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення. Без наявності хоча б одного із зазначених фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає, а тому встановлення таких обставин в обов`язковому порядку має бути відображено у протоколі про правопорушення, пов`язане з корупцією.

Тобто, порушення вимог стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів можуть полягати у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об`єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч. 2 ст. 172-7 КУпАП). Одже для констатації наявності або відсутності у діях чи бездіяльності особи події та складу вищевказаного адміністративного правопорушення необхідно визначити, чи мав місце за даних обставин по справі, власне, реальний конфлікт інтересів.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП обставинами, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення є: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Встановлено, що розпорядженням Дніпровського міського голови № 10-30/7-рк від 30 липня 2021 року «Про призначення ОСОБА_2 » (а.с. 81) ОСОБА_2 було призначено на посаду генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради за контрактомз 30 липня 2021 року.

Відповідно до наказу № 1325 ос від 28 грудня 2021 року, ОСОБА_2 приступив до роботи за сумісництвом з відпрацювання у вільний від основної роботи час з 04 січня 2022 року по 23 грудня 2022 року з виплатою в межах затвердженого фонду оплати праці на 2022 рік на 0,25 ставки посади лікаря-хірурга дитячого відділення реконструктивно-пластичної хірургії новонароджених та дітей, з посадовим окладом 13520 гривень (а.с. 89).

Комунальне некомерційне підприємство «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради є закладом охорони здоров`я комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної (спеціалізованої) медичної допомоги будь-яким особам у порядку та на умовах, установлених законодавством України та Статутом, власником даного підприємства є територіальна громада міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, а також воно підпорядковане, підзвітне та підконтрольне департаменту охорони здоров`я населення Дніпровської міської ради, про що зазначено у Статуті Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» ДМР. У пункті 4.1 вказаного Статуту Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради зазначено, що Підприємство є юридичною особою публічного права.

Відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» особами, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є, зокрема, посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті.

При цьому, у статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що посадовою особою юридичної особи публічного права є голова та член наглядової ради, ради директорів, виконавчого органу, комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії), ліквідатор, керівник, заступник керівника, головний бухгалтер, корпоративний секретар такої юридичної особи публічного права, а також особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, та її заступники, голова та члени іншого органу управління юридичної особи (крім консультативного), якщо утворення такого органу передбачено законом або статутом юридичної особи публічного права.

Згідно з пунктом 7.2 Статуту Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» ДМР, поточне керівництво (оперативне управління) Підприємством здійснює керівник підприємства генеральний директор, який призначається на посаду та звільняється з неї на підставі розпорядження міського голови.

Отже, ОСОБА_2 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до вимог ст. 41 ЗУ«Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, діють неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої політичні погляди, ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.

Суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага для себе чи близьких осіб. Тобто, навіть при наявності суперечності між приватними інтересами особами та її службовими повноваженнями, обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Таким чином, статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено обов`язок особи повідомляти про наявність у неї потенційного чи реального конфлікту інтересів, проте адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП настає лише за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 172-7 КУпАП, є наявність умов реального конфлікту інтересів, що прямо передбачено диспозицією цієї статті.

Реальний конфлікт інтересів передбачає не тільки наявність приватного інтересу, але ж і його суперечність із дискреційними повноваженнями конкретної особи - суб`єкта вчинення корупційного правопорушення.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи бездіяти, а якщо діяти - у виборі варіанта рішення чи дії серед варіантів, що прямо чи опосередковано закріплені в законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанта вибору із будь-ким.

У пункті 7.5.6 Статуту Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» ДМР закріплено, що керівник Підприємства у межах своєї компетенції, зокрема, видає накази та інші акти.

25липня 2022 року Генеральним директором КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» ДМР було підписано наказ № 32е «Про преміювання», в якому керуючись положенням про преміювання працівників підприємства, Колективним договором, наказом по підприємству від 27.01.2022р. № 78 та на виконання постанови КМУ від 12.01.2022р. № 2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я», з метою недопущення невиправданого зрівняння в оплаті праці медичних працівників, визначено виплатити у липні 2022 року диференційовану премію у розмірі 8300 гривень за повністю виконану місячну (годинну) норму праці, а у разі не виконання місячної норми праці - у розмірі, розрахованому пропорційно до відпрацьованого часу, працівникам підприємства, в тому числі ОСОБА_2 - лікарю-хірургу дитячому (а.с. 90-96).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 100 від 25 січня 2024 року, ОСОБА_2 інкримінується те, що підписавши вищевказаний накази про преміювання, в тому числі про виплату собі, як лікарю-хірургу дитячому диференційованої премії, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-7 КУпАП, тобто вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

У пункті 6 Трудового контракту з генеральним директором КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» ДМР від 30 липня 2021 року (а.с. 82-85)закріплено, що керівник підприємства зобов`язаний, зокрема, вживати заходів до своєчасної та у повному обсязі виплати заробітної плати та недопущення утворення заборгованості з неї, а також дотримуватися гарантій оплати праці, встановлених законодавством, створити систему стимулів та мотивації персоналу, а пункт 21 цього Трудового контракту передбачає відповідальність керівника за недотримання вимог законодавства про працю та охорону праці на підприємстві.У пункті 8 даного трудового контракту також закріплено, що керівник має право, серед іншого: видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників підприємства; розпоряджатись коштами підприємства в межах обсягів та у порядку, визначеному законодавством та фінансовим планом підприємства; визначати розмір заробітної плати, застосовувати заходи заохочення та накладати на працівників дисциплінарні стягнення відповідно до законодавства.

У розділі ІІІ Колективного договору між роботодавцем та трудовим колективом КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» ДМР по забезпеченню економічного та соціального розвитку трудового колективу і захисту прав працівників (т. 4 а.с. 51-65) визначено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні коефіцієнти, посадові оклади, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочень, компенсаційних виплат та розмір гарантійних виплат, у тому числі при надані платних медичних послуг, встановлюються роботодавцем самостійно з дотриманням норм і гарантій у відповідності до Кодексу законів про працю України, Закону України «Про оплату праці» та інших законодавчих актів України. Оплата праці здійснюється у відповідності до «Положення про оплату праці» (Додаток 1) (п.п. 3.1.1). Роботодавець зобов`язується застосовувати до працівників передбачені цим Колективним договором заходи матеріального стимулювання з метою посилення мотивації до праці та підвищення впливу матеріального стимулювання на якість і культуру медичного обслуговування, зростання продуктивності праці, якісного та вчасного виконання інших видів робіт, які забезпечують діяльність Підприємства, відповідно до «Положення про преміювання» (Додаток 2) (п.п. 3.2.10.).

Відповідно до п. 1.3 Положення про оплату праці, яке є додатком 1 до вищевказаного Колективного договору, оплата праці працівників здійснюється за фактично відпрацьований час, виходячи з посадового окладу, з урахуванням підвищень, доплат та надбавок, передбачених діючим законодавством та Положенням про оплату праці (а.с. 66-70).

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я» № 2 від 12 січня 2022 було внесено зміну у додаток 3 до Типової форми договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. № 410 «Про договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій» та, серед іншого, визначено, що заробітна плата медичного працівника закладу охорони здоров`я державної або комунальної форми власності за повністю виконану місячну (годинну) норму праці встановлюється у розмірі: не менше ніж 20000 гривень для лікарів (крім лікарів-інтернів), професіоналів з вищою немедичною освітою, які допущені до медичної діяльності в закладах охорони здоров`я; не менше ніж 13500 гривень для посад молодших спеціалістів з медичною освітою (фахових молодших бакалаврів), фахівців з початковим рівнем (короткий цикл) вищої освіти, першим (бакалаврський) рівнем вищої медичної освіти і магістрів з медсестринства.

Зазначеним рішеннями КМУ покладено обов`язок на керівників державних та комунальних закладів охорони здоров`я забезпечити виплату заробітної плати медичному персоналу не менш, ніж у наведеному вище розмірі.

При цьому, посадові оклади, визначені за тарифним розрядом, Урядом переглянуті не були, що свідчить про наявність неузгодженості між розміром посадового окладу медичних працівників та мінімальним рівнем заробітної плати, гарантованим державою.

Крім того, згідно з розділом ІІ Положення про преміювання працівників комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради, яке є додатком 2 до вищевказаного Колективного договору, преміювання працівників здійснюється на підставі спільного рішення керівника підприємства та Профспілкового комітету за поданням керівників структурних підрозділів, шляхом видання наказу роботодавця (а.с. 71-73).

Отже, згідно з даним Положенням про преміювання, дискреція визначення розміру премії особисто керівнику підприємства не належить, так як є спільним рішенням керівника підприємства та Профспілкового комітету за поданням керівників структурних підрозділів.

Крім того, суд звертає увагу, що у наказі про преміювання № 32е від 25липня 2022 року, міститься погодження з Первинною профспілковою організацією КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» ДМР.

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_2 самостійно рішень про преміювання працівників, в тому числі і стосовно себе як лікаря-хірурга дитячого, не приймав, а тому не діяв на власний розсуд. Отримавши у встановленому порядку погодження щодо розміру премій, ОСОБА_2 не діяв в умовах реального конфлікту інтересів, оскільки відповідне повноваження не було дискреційним.

Як вбачається із пояснень ОСОБА_2 та його захисниці, на виконання вищенаведених постанов КМУ,наказами генерального директора щомісячно проводилася доплата до рівня мінімального розміру оплати праці, встановленого зазначеною постановою КМУ, всім працівникам, на яких розповсюджується дія цих постанов, з урахуванням диференціації у вигляді встановлення премії у розмірі 8300 гривень за повністю виконану місячну (годинну) норму праці, а у разі не виконання місячної норми праці - у розмірі, розрахованому пропорційно до відпрацьованого часу. При цьому, сума доплат розраховувалась бухгалтерією підприємства, мала різний розмір для кожного премійованого працівника в залежності від посадових окладів працівників та пропорційно до відпрацьованого часу та в будь-якому випадку не могла перевищувати 8300 гривень.

З огляду на наведені обставини, очевидним є висновок про те, що вирішення питання про виплату диференційованої премії, а також визначення її розміру, було обумовлено саме необхідністю виконання постанови КМУвід 12.01.2022 року № 2, якою було нормативно встановлені мінімальні розміри заробітної плати медичного персоналу. При цьому, вирішення питання про виплату цієї диференційованої премії в даному випадку було обов`язком керівника закладу охорони здоров`я, а не його правом, що виключає наявність у нього дискреційних повноважень щодо прийняття рішення про виплату цієї премії та визначення її розміру.

Вищезазначена постанова КМУ, а також умови Колективного договору та Положення про оплату праці, виключають можливість керівника закладу охорони здоров`я діяти на власний розсуд при визначенні розміру заробітної плати працівника та розміру її складових (встановити або не встановити премію, визначати той чи інший розмір премії) та передбачають чіткі умови, за наявності яких встановлюється мінімальний розмір заробітної плати медичного персоналу, що обумовлює фіксований розмір такої премії в залежності від посадових окладів працівників та пропорційно до відпрацьованого часу.

Аналіз змісту спірного наказу Генерального директора КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» ДМР про преміювання у взаємозв`язку із вищенаведеними обставинами справи та постановами КМУ, також підтверджує відсутність у ОСОБА_2 дискреційних повноважень щодо прийняття рішення про виплату цієї премії та визначення її розміру. Наказ містить посилання як на правову підставу на наведені вище відповідні постанови КМУ, накази видані стосовно усіх без виключення працівників закладу, на яких розповсюджується дія відповідних постанов КМУ, а не тільки відносно ОСОБА_2 або окремої групи працівників, для працівників з однаковими критеріями розрахунку заробітної плати розмір премії є однаковим. Премії встановлювалися щомісяця задля забезпечення виплати заробітної плати у гарантованому державою розмірі за виконану місячну (годинну) норму праці.

З урахування викладеного суд доходить висновку, що при встановленні Генеральним директором КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» ДМР ОСОБА_2 премій, в тому числі і собі як лікарю-хірургу дитячому, у нього відсутня дискреція, оскільки норми вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України є імперативними, а визначений законодавством мінімальний розмір заробітної плати працівника сфери охорони здоров`я - фіксованим. Тому, на переконання суду, приватний інтерес генерального директора не може впливати на його об`єктивність при вчиненні зазначеної дії, адже дискреційні повноваження відсутні.

Також суд зазначає, що обставини зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення № 100 від 25 січня 2024 року, щодо призначення ОСОБА_2 собі у липні 2022 року диференційованої премії у розмірі 8300 гривень, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються довідкою виданою головним бухгалтером КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» ДМР, у відповідності до якої за вказаний місяць ОСОБА_2 отримував премію у розмірі 2075 гривень.

Сукупність досліджених під час розгляду справи доказів свідчить про відсутність в даному випадку дискреційних повноважень у ОСОБА_2 щодо прийняття рішення про виплату диференційованої премії, в тому числі собі як лікарю-хірургу дитячому, а не як генеральному директору підприємства, а також щодо визначення її розміру, що виключає наявність умов реального конфлікту інтересів при підписанні наказів «Про преміювання» № 32е від 25 липня 2022 року.

Отже, під час розгляду справи не встановлено у ОСОБА_2 наявності умов реального конфлікту інтересів та це свідчить про те, що ОСОБА_2 не приймав рішень в умовах реального конфлікту інтересів, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Також слід зазначити, що обвинувачення особи у вчиненні нею адміністративного правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях, і таку особу може бути притягнуто до встановленої законом відповідальності лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Частиною 3 статті 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП є недоведеною, а факт вчинення ОСОБА_2 дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні та був спростований наявними в матеріалах справи доказами, у зв`язку з чим доходжу висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, оскільки в діях ОСОБА_2 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 172-7, 247, 251, 268, 277, 278, 280, 283, 294 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції»,

У Х В А Л И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим, протягом 10 днів зо дня винесення постанови.

Суддя К.М. Дружинін