ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3355/24

23 вересня 2024 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Грипіч Л.А.

розглянувши матеріали, що надійшли від Відділення поліції № 2 Рівненського районного управління поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, паспорт НОМЕР_1 виданий 11.11.1997 Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, пенсіонер, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.4 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2024 року у м.Костопіль відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поліцейським офіцером громади ВП№2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області складено протокол серії ВАД №158653 з якого вбачається, що 27.08.2024, близько 10:50 год, по вул.Героїв України 6 у м.Костопіль, громадянка ОСОБА_1 порушила правила торгівлі, а саме здійснила роздрібну торгівлю сигаретами без марок акцизного податку, чим повторно протягом року вчинила порушення та була притягнута 04.10.2023 за ч.1 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.4 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 факт вчинення правопорушення визнала, розкаялась, пояснила, що отримуваної пенсії не вистачає на проживання, просила не наклади суворе стягнення, оскільки має малу пенсію, що підтвердила довідкою про розмір пенсії за серпень 2024 року.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протокол та матеріали, додані до протоколу, дійшов таких висновків.

Так судом встановлено, що 27.08.2024, близько 10:50 год, по вул.Героїв України 6 у м.Костопіль, ОСОБА_1 порушила правила торгівлі, а саме здійснила роздрібну торгівлю сигаретами без марок акцизного податку, чим повторно протягом року вчинила порушення.

Вказане підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №158653 від 27.08.2024, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 27.08.2024, поясненнями ОСОБА_1 .

Частина 1 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за роздрібну або оптову торгівлю алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

У свою чергу, відповідальність за ч.4 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за дії, передбачені частиною першою чи третьою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.

При цьому суд враховує, що постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 04.10.2023 у справі №564/3168/23 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Постанова суду набрала законної сили 17.10.2023.

Відтак, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджена дослідженими матеріалами справи, які у відповідності до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим суд враховує, що ОСОБА_1 є особою пенсійного віку та отримує лише пенсію у розмірі 3724,44 грн, що вбачається із довідки про доходи №8373 8433 0339 2378, яка видана Костопільським об`єднаним управлінням ПФУ в Рівненській області, що вочевидь ставить останню у скрутне матеріальне становище, враховуючи відсутність інших доходів.

Вказані обставини свідчать про те, що в силу свого матеріального становища ОСОБА_1 не матиме змоги сплати штраф, визначений санкцією ч.4 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у розмірі від 13600 грн до 23800 грн.

Суд враховує, що відповідно до ст.23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 27 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.34 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однією з обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнається щире розкаяння винного.

Аналіз вказаних статей Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить про те, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Однак, при розгляді справ про адміністративні правопорушення відсутній визначений Законом механізм, який би дозволяв накладати стягнення за вчинені адміністративні правопорушення нижче визначеної санкцією відповідної статті Кодексу або замінювати стягнення на інше.

Проте, за фактично аналогічних умов, а саме за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу (ч.1 ст.69 КК України).

Тобто, законодавець надав суду можливість призначати менше покарання навіть за вчинений злочин за наявності окремих обставин, а за вчинення адміністративного правопорушення такого механізму не перебачив.

Разом з тим суд звертає увагу, що розмір штрафу, який визначено ч.4 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення як безальтернативне покарання фактично є навіть більшим, ніж за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, і за відсутності норми, яка дозволяла б призначати стягнення менше ніж передбачено санкцією відповідної статті або замінити його на інше, неможливо у повній мірі реалізувати положення ст.ст.23, 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тому накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі від восьмисот до однієї тисячі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить від 13600 грн до 23800 грн на особу, яка перебуває у скрутному матеріальному становищі, вочевидь не сприятиме її вихованню та виправленню, а призведе до того, що несплачений вчасно штраф буде звернутий до примусового виконання у подвійному розмірі. Таке покарання виглядає не просто надмірним, а явно несправедливо тяжким у відношенні ОСОБА_1 з огляду на її майновий стан.

Згідно приписів статей 1, 8 Основного Закону, Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Так, згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Чинна редакція ч.4 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює безальтернативний штраф у розмірі від восьмисот до однієї тисячі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що значно перевищує мінімальний розмір штрафу, який сьогодні може бути призначений за вчинення злочину 510 грн. (ст.53 КК України). У зв`язку з цим не дивно, що Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» в розумінні норм Конвенції.

У рішенні від №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року у справі про призначення судом більш м`якого покарання Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч.1 ст.69 КК України в частині, яка унеможливлює призначення особам, які вчинили злочини невеликої тяжкості, більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При цьому, Конституційний Суд України зазначив, що встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності».

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що для досягнення визначеної в ст.23 Кодексу України про адміністративні правопорушення мети адміністративного стягнення (виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами) з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, майнового стану ОСОБА_1 , необхідно і достатньо накласти більш м`яке адміністративне стягнення, ніж передбачено ч.4 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у вигляді штрафу у розмірі 3000 /три тисячі/ грн, що буде посильним для порушника, а також застосувати до порушника додаткове покарання у вигляді з конфіскацією предметів торгівлі, що буде достатнім для виправлення ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.40-1, 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3000 /три тисячі/ гривень, з конфіскацією предметів торгівлі, а саме: 1 (одну) пачку сигарет марки «Marlboro», 10 (десять) пачок сигарет марки «Ritm», які упаковані в 1 (один) пакет кольорового кольору та який опечатано биркою на якій наявні підписи понятих і печатка «Для пакетів №212» та який вилучений та тимчасове зберігання до Відділення поліції №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області в кімнату зберігання речових доказів.

Реквізити для сплати штрафу: Отримувач коштів: ГУК у Рівн.обл/Костопіль м.тг/21081100, Код отримувача (ЄДРПОУ): 38012494, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), Рахунок отримувача: UA0017523, Код класифікації доходів бюджету: 21081100.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605 /шістсот п`ять/ гривень 60 копійок судового збору на реквізити: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Згідно ч.1 ст.307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до вимог ст.308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

-подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

-витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі скарги через Костопільський районний суд Рівненської області.

СуддяЛ. А. Грипіч