Справа № 175/6937/24
Провадження № 3/175/3514/24
Постанова

Іменем України

03 липня 2024 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Бойко О.М. розглянувши матеріали, які надійшли від УПП в Дніпропетровській області, відділу адміністративної практики, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , пенсіонер,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, що надійшов до суду в травні 2024 року, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Шкода» державний номерний знак НОМЕР_1 29.03.2024 року о 12 год. 00 хв. в Дніпропетровській області, Дніпровському районі, смт. Слобожанське, по вул. Жасміна 27 та автодорозі Т0410, виїзжаючи з прилеглої території не надав переваги в русі автомобілю «Опель» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі на зелений сигнал світлофора. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим завдано матеріальних збитків. Згідно протоколу водій ОСОБА_1 допустив порушення п. 10.2 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про час та місце був належним чином повідомлений.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 Войтенко К.В., просила суд закрити провадження по справі у відношенні у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, що в її підзахисного вина у скоєнні ДТП відсутня, оскільки ОСОБА_2 не переконався в безпеці проїзду перехрестя та зобоявзаний був надати дорогу ОСОБА_1 який закінчував проїзд перехрестя.

Представник ОСОБА_2 Бляхарська Ю.О. у судовому засіданні заперечувала проти клопотання представниці ОСОБА_1 Войтенко К.В. та просила суд визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення. В ньому, зокрема, повинно бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, які наведені на обґрунтування наявності складу правопорушення і правильності його юридичної кваліфікації.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, суд має повно, всебічно і об`єктивно з`ясувати обставини кожної справи, вирішуючи її в точній відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 124 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає в порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Так, матеріали справи не містять доказів та належного обґрунтування об`єктивної сторони правопорушення, що не відповідає принципам законності, та суперечить ст. 7,9 КУпАП.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 із змінами і доповненнями, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, що бере безпосередню участь в процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд або іншого майна повинно бути результатом порушення Правил дорожнього руху.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а також вислухавши пояснення захисника ОСОБА_1 Войтенко К.В., приходжу до висновку, що зазначені обставини виключають адміністративну відповідальність за ст. 124 КУпАП в діях водія ОСОБА_1 .

Як вбачається із відеозапису наданого до суду представником ОСОБА_2 Бляхарською Ю.О., ОСОБА_1 почав рух на перехресті переконавшись, що немає перешкод перед початком руху.

Автомобілі, що рухались у попутному із ОСОБА_2 напрямку перебували на перехресті та очікували дозволяючий рух Зелений сигнал світлофору, потім почавши рух та побачивши, що водій «Шкоди», державний номерний знак НОМЕР_1 , перетинаючи перехрестя з вул.. Журавлиної (ячк позначено на схемі ДТП), не завершив маневр зупинились для надання ОСОБА_1 можливості безпечно завершити проїзд перехрестям.

В цей час водій автомобіля «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 проїзжаючи перехрестя у крайній лівій полосі руху на значній швидкості, та побачив автомобіль «Шкода», проте намагався уникнути зіткнення із автомобілем «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_1 , почав із четвертого ряду руху (крайнього лівого ряду руху) змінювати напрям руху у третій ряд руху (тобто рух у право), замість виконання маневру зупинки, як того вимагають п. 12.3 ПДР України.

Згідно п.п.12.1 Правил Дорожнього Руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Згідно п.п.16.5 Правил Дорожнього Руху у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Тобто, з цього вбачається, що ОСОБА_2 рухаючись на значній швидкості перед тим як йому увімкнувся зелений сигнал світлофору, що дозволяв рух перехрестям, не зменшив швидкість та не надав ОСОБА_1 можливості безпечно завершити проїзд перехрестя, як це було зроблено іншими учасниками дорожнього руху. Вказані обставини були встановлено під час дослідження відеоматеріалу наданого представником ОСОБА_2 ОСОБА_3

Додатково слід зауважити наступне.

Згідно п.п.10.1 Правил Дорожнього Руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно п.п.12.3 Правил Дорожнього Руху у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Як вбачається із Схеми місця ДТП наданої органом поліції ОСОБА_4 рухався у четвертому ряді руху (крайнього лівого ряду руху), проте зіткнення автомобілів відбулось у третьому ряді дорожнього руху (по ходу руху ОСОБА_2 ), що також підтверджується відеоматеріалом.

Тобто, в порушення п.12.3 ПДР при виникненні небезпеки ОСОБА_2 не здійснив заходи для екстреної зупинки автомобіля, а почав змінювати напрямок руху з четвертого ряду руху на третій де і відбулось зіткнення.

Суд не може дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вказаній ДТП, скільки всі сумніви, які маються в матеріалах справи, відповідно до ст. 62 Конституції України, трактуються на користь особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, тобто ОСОБА_1 .

Також, з наданих матеріалів справи остаточно визначити вину ОСОБА_1 , судом не вбачається за можливе.

Також, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

За таких обставин вважаю за доцільне взяти до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engel and Others v. the. Netherlands», 08 червня 1976 року, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» («Ozturk v. Germany», 21 лютого 1984 року, no. 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25 серпня 1987 року, no. 9912/82), тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardov. Spain» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитись на користь цієї особи.

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 24 листопада 2011 року у справі «Загородній проти України», заява № 27004/06 суд зазначив, що особа, проти якої висунуті кримінальні обвинувачення, яка не бажає захищатись особисто, повинна бути в змозі скористатись юридичною допомогою за власним вибором (див. рішення від 16 квітня 2009 року у справі «Ханжевачкі проти Хорватії» (Hanzevadki v. Croatia), заява № 17182/07, п. 21, з подальшими посиланнями).

Згідно з рішенням у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилось нічого іншого, як взяти на себе функцію сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагальності процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Більш того, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи дії ОСОБА_1 та інкримінованим йому порушенням правил дорожнього руху України, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення, саме п. 10.2 ПДР України, суд не може погодитись із невідповідністю його дій саме вказаному пункту Правил дорожнього руху України.

Так, згідно пункту 10.2. ПДР України, водій виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Разом із цим, матеріали справи, - схема ДТП та відеозапис свідчать, що водій ОСОБА_1 рухався по вул. Жасмінній 27 у сел. Слобожанське та перетинав дорогу ТО4 на регульованому рух перехресті на якому встановлені світлофорні об`єкти.

Перед перетином перехрестя водій ОСОБА_5 впевнився в тому, що для водіїв, які рухаються у напрямку м. Дніпро, горить червоний сигнал світлофору, оскільки автомобілі стояли на очікували сигналу, що дозволяє рух у вказаному напрямку.

Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.1 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення у діях водія ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 124, ст. ст. 9, 247, 268, 283-285 КУпАП України суд визнає необ`єктивними докази, вчинення ОСОБА_1 порушення п. 10.2 ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом із цим, згідно складеного протоколу, подія ДТП сталась 29 березня 2024 року.

У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи строків передбачених статтею 38 КУпАП.

Так, ч. 2 ст. 38 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього кодексу чи інших законів підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Таким чином, на момент розгляду справи станом на 03.07.2024 року збігли строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, а тому справу необхідно закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 38, 124, 245, 247, 251, 252, 268, 283-286, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку зі сплином строків для накладення адміністративного стягнення.

Копію постанови для відома вручити ОСОБА_1 , а також надіслати начальнику відповідного відділення поліції.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через місцевий суд.

Постанова набрала законної сили ___ ________ 20____ року.

Суддя О.М. Бойко