ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/381/24 Справа № 693/1024/23 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Коцюбинська Ю. Д. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участі правопорушника ОСОБА_1 та фахівця в галузі права Красовицького О.О., в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жашківського райсуду Черкаської обл. від 29.05.2024 р., якою

ОСОБА_1 ,

який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Черкаси,

громадянина України, який має повну серед-

ню освіту, працює водієм у ФОП « ОСОБА_2 »,

не одружений, проживає

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,6 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 13.08.2023 р. о 9:45 год. в м. Жашків по вул. Перемоги водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi A4, р/номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову суду першої інстанції в зв`язку з відсутністю в його діях складу адмінправопорушення.

Клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження мотивує тим, що справа розглянута судом 28.05.2024 р. за його участю, однак копію постанови поштою йому відправлено лише 3.06.2024 р., зазначену копію він не отримав, та лише 10.06.2024р. в через телеграм бот побачив оскаржуване рішення.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що на його думку, постанова ухвалена при відсутності достатніх доказів наявності складу адмінправопорушення, а тому не відповідає вимогам законодавства. Вказує, що до суду працівники поліції надали змонтований відеозапис, з нього вирізані фрази де він не відмовляється пройти огляд, однак згоден пройти такий огляд лише після надання доказів того, що він керував транспортним засобом. Був переконаний у своїй невинуватості, оскільки автомобілем керувала його дружина.

Суд позбавив права довести невинуватість та безпідставно, на його думку, відмовив в проведенні експертизи відеозвукозаписів.

Вважає, що суддя показала неприязне ставлення до нього, в зв`язку з тим що під час відеоконференції був відсутній звук, який виключила секретар за вказівкою судді, ігноруючи відсутність звуку, фактично не розглядаючи справу, озвучила, що судове засідання закрите, а рішення буде вислане поштою. Рішення суду не проголошувалося, йому не направлялося, а тому вважає рішення незаконним та просить скасувати.

Перевіривши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Неодмінним конституційним правом людини й громадянина є право на судовий захист, закріплене у ст. 55 Конституції України.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адмінправопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Матеріали справи не містять даних про вручення копії судового рішення ОСОБА_1 одразу після розгляду справи. В матеріалах справи (а. пр. 84) є супровідний лист від 3.06.2024 р. про направлення ОСОБА_1 копії судового рішення, але відомості про дату отримання оскаржуваної копії в матеріалах відсутні. Останнім днем подання апеляційної скарги є 8.06.2024 р., однак у зв`язку з тим що ций день є вихідним, а апеляційна скарга подана апелянтом поштою в перший робочій день після вихідного 10.06.2024 р., тому апеляційний суд вважає що строк на апеляційне оскарження не пропущений і не підлягає поновленню.

Вивчивши матеріали адмінсправи, заслухавши правопорушника ОСОБА_1 , фахівця в галузі права Красовицького О.О. (в режимі відеоконференції), які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити по викладеним у ній доводам, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254 - 256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суд дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 13.08.2023 р. о 9:45 год. в м. Жашків по вул. Перемоги водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi A4, р/номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння він відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 9 КУпАП, адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними протоколу про адмінправопорушення серії ААБ № 154040 від 13.08.2023 р. ( а. пр. 1), який складено уповноваженою посадовою особою поліції та містить всі необхідні відомості та обставини вчинення правопорушення, сумніви чи зауваження до його змісту відсутні, та копію якого ОСОБА_1 отримав і власноруч написав що буде давати пояснення в суді.

Суд першої інстанції ретельно дослідив матеріали справи, які надійшли від поліції, вислухав пояснення правопорушника та його представника і дійшов до висновку, що під час складання протоколу та проведення відеозапису скоєного ОСОБА_1 правопорушення, не було допущено порушень вимог нормативних актів. З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

На переконання апеляційного суду документи в справі про адмінправопорушення стосовно ОСОБА_1 складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють такі правові відносини та які є предметом судового розгляду.

З наявного в матеріалах справи про адмінправопорушення відеозапису з нагрудних відеокамер працівників поліції, який долучений до протоколу про адмінправопорушення працівниками поліції, апеляційним судом встановлено, що причиною зупинки автомобіля Audi A4, р/номер НОМЕР_1 , працівниками поліції стало «затоновані задні фонарі (стопи)» на автомобілі, яким керував правопорушник. Після зупинки автомобіля водій надає посвідчення водія та пояснює, що купив машину місяць тому, вона була в такому стані. Працівники поліції виявили в посвідчені водія «домальовану» категорію «С». При спілкуванні із водієм ОСОБА_1 , який не покидав водійського сидіння протягом всього спілкування, працівник поліції звернув увагу, що у водія червоні очі, тремтять руки, тому він запропонував ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою приладу «Drager Alcotest». Працівник поліції неодноразово пропонував пройти огляд, але водій відповіді не надавав, всіляко ухилявся від надання прямої відповіді. Працівник поліції більше десяти раз пропонував пройти огляд, однак водій ОСОБА_1 запропонував поліцейським «постойте покурите, подождите окончания своей рабочей смени». При цьому жінка, яка знаходилась в автомобілі, в телефонній розмові комусь пояснює, що до них «причепились» поліцейські і її хтось консультує по телефону як їм себе поводити.

Відеозаписом чітко зафіксовано, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем, а тому саме він є суб`єктом відповідальності. Жодних заперечень щодо факту керування ані від ОСОБА_1 , ані від присутніх в автомобілі жінок не надходило. Водій повторює тільки «почекайте». Через 23 хв. після зупинки, до працівників поліції підійшла якась жінка, та почала вимагати роз`яснень щодо підстав зупинки. Вона пояснила, що є представником фізичної особи. Працівник поліції ввічливо, ретельно, з демонстрацією норм ПДР України, роз`яснив в чому полягає суть порушення.

На відеозаписі не зафіксовано жодного спору щодо процедури розгляду або факту правопорушення. Не зафіксовано клопотання про залучення адвоката та відмови в цьому працівника поліції. Більш того, водій скористався своїми правами, на власний розсуд визначив та викликав представника, якій працівники поліції роз`яснили обставини справи та яка не висловила жодних зауважень щодо таких обставин.

З відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 в межах населеного пункту, тому що на відстані декількох десятків метрів розташована багатоповерхова житлова будівля, видно пішохідний тротуар. Ці обставини не збігаються з версією правопорушника, про зупинку його автомобіля в полі (або біля поля) та що автомобілем він не керував, а керувала інша особа і свідчить про нещирість правопорушника та його намагання уникнути відповідальності.

Судом першої інстанції враховане повне фіксування спілкування працівників поліції із водієм ОСОБА_1 , а тому суд обґрунтовано визнав недоцільним допит свідків.

Судом першої інстанції також не встановив підстав для призначення експертизи відеозвукозапису, оскільки ОСОБА_1 не зазначив підстав, які підтверджують підробку запису та зазначив, що вирішення питань, які ОСОБА_1 вважає за необхідне поставити експерту, жодним чином не призведуть до підтвердження або спростування обставин, зафіксованих відеозаписом, а така експертиза призведе до затягування строків розгляду справи та можливості уникнення відповідальності.

Крім того, поліцейським при складанні протоколу про адмінправопорушення було вилучено у ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_3 , що ОСОБА_1 засвідчив свої особистим підписом, а на відеозапису поліцейський чітко і зрозуміло роз`яснив про його відсторонення від керування транспортним засобом.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що суд позбавив права довести невинуватість, на його думку суддю не цікавив розгляд справи, суддя має особисту неприязнь до осіб які можливо керували транспортними засобами в стані сп`яніння, що суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості зобов`язаний вийти з процесу, суддя показала неприязне ставлення до нього, в зв`язку з тим що під час відеокоференції був відсутній звук, фактично не розглядала справу, озвучила що судове засідання закрите, рішення не оголошувалося, йому не направлялося, то апеляційний суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних даних про можливу необ`єктивність чи упередженість судді, яка розглядала справу та визнала ОСОБА_1 винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ні ОСОБА_1 , ні фахівець в галузі права ОСОБА_3 відповідних даних апеляційному суду не надали.

В справі не встановлено існування будь-яких позапроцесуальних зв`язків судді першої інстанції зі службовими особами, які направили суду матеріали справи про адмінправопорушення стосовно ОСОБА_1 та/або були заінтересовані в її результатах. Поведінка судді першої інстанції при розгляді справи не дає суду апеляційної інстанції підстав для сумніву в об`єктивності судді, натомість голослівні звинувачення можуть свідчити не лише про неповагу до суду, а і про втручання в діяльність судді або тиск на суддю, що є неприпустимим зі сторони учасника у справі та має ознаки намагання спаплюжити репутацію судді.

Категоричне невизнання ОСОБА_1 своєї вини суд першої інстанції розцінив як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки обставини, які викладені в апеляційній скарзі, не спростовують факту керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота), його відмови від проходження огляду на місці зупинки або в медичному закладі та не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Стосовно доводів апеляції про те, що в матеріалах провадження відсутні докази перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння, то апеляційний суд виходить з того, що відповідно до вимог ст. ст. 130 та 266 КУпАП, працівникам поліції цілком достатньо встановити (побачити, почути) наявність у водія ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння (а вони вказані у протоколі про адмінправопорушення та відповідають тим, які перелічені в Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9.11.2015 р. № 1452/735) та на цій підставі провести огляд водія на стан сп`яніння. Водій за наявності таких обставин зобов`язаний пройти огляд, цей обов`язок покладений на нього п. 2.5 ПДР України. Ніякі обставини чи причини не звільняють водія від проходження такого огляду, відмова від проходження огляду має наслідком адмінвідповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. За таких обставин докази перебування в стані сп`яніння для правильного розгляду справи не потрібні.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для то-го, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо нього у зв`язку з порушеннями норм матеріального і процесуального права є необґрунтованими та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю доказів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження.

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Будь-які докази відсутності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником або його захисником суду апеляційної інстанції не надані.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності оскаржуваної постанови та наявності підстав для закриття провадження у справі, про що йдеться в апеляційній скарзі, в ході апеляційного розгляду, не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Жашківського райсуду Черкаської обл. від 29.05.2024 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А. В.