Справа № 455/118/24 Головуючий у 1 інстанції: Кушнір А.В.
Провадження № 33/811/958/24 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., при секретарі Дяків А.Б., за участю захисника Задорожньої В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеконференції апеляційну скаргу захисника Задорожньої В.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 29 травня 2024 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 13.01.2024 о 22:26 год. у смт. Нижанковичі, Самбірського району Львівської області, керував автомобілем марки «MAN TGX 41.540», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції захисник Задорожня В.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 29 травня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова є незаконною, тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що суддя першої інстанції не врахував те, що ОСОБА_1 не було допущено порушень ПДР, які б були підставою для зупинки транспортного засобу і матеріали справи не містять відповідних доказів про це. Оскільки підстави для зупинки були відсутні, відтак вважає, що вимога поліцейського про проходження огляду є незаконною.

Також звертає увагу на розбіжності в часі складання протоколу та виявлення правопорушення, так у протоколі зазначено час вчинення правопорушення - 22:26 год., час складання протоколу 23:10 год. однак з відеозапису вбачається, що такий розпочинається лише о 22:52 год. на який зафіксовано рух службового автомобіля поліцейських та рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

Звертає увагу на те, що у протоколі зазначено про те, що огляд проводився за допомогою приладу «Драгер», але ні у фабулі протоколу, ні у графі протоколу «До протоколу додається» не вказано за допомогою якого саме приладу водій проходив огляд. Суддя першої інстанції зазначає прилад «Драгер 6820» (тест №453). Проте покази приладу не можуть братись до уваги, оскільки чек не містить даних у відповідній графі «Протокол №», до якого саме протоколу відносить чек.

Наголошує, що чек приладу «Драгер» не можна враховувати, як доказ, так як огляд було проведено набагато пізніше ніж вказано у роздруківці приладу, що підтверджується відеозаписом.

Також у матеріалах справи відсутні докази вручення ОСОБА_1 направлення на огляд до медичного закладу. Зазначає, що проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водію письмового направлення на огляд в медичний заклад на огляд.

Зазначає, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатом огляду на місці, та неодноразово повідомляв поліцейським, що він бажає пройти огляд в медичному закладі та бажає здати кров, що підтверджується відеозаписом.

Також суддя першої інстанції не врахував те, що з відеозапису вбачається, що поліцейські не роз`яснили порядок проходження огляду, та не роз`яснили ОСОБА_1 його прав, а сам відеозапис переривається.

Вважає, що матеріали справи не місять доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, тому справа підлягає закриттю.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, не з`явився. Захисник Задорожня В.О. не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .

За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_2 .

Захисник Задорожня В.О., яка брала участь в розгляді апеляційної скарги в режимі відеконференції підтримала подану апеляційну скаргу, просила задоволити.

Заслухавши захисника Задорожну В.О., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №173260 від 13.01.2024 (а.с. 2), ОСОБА_1 13.01.2024 о 22:26 год. у смт. Нижанковичі, Самбірського району Львівської області, керував автомобілем марки «MAN TGX 41.540», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.

Статтею 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, у такому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

На переконання апеляційного суду, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, у такому містяться вся необхідна інформація.

Викладені в протоколі обставини підтверджуються даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5), огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку із виявленими ознаками: порушення мови, порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота. Проба проведеного за допомогою приладу «Drager» огляду показала позитивний результат 1,36 ‰, що також стверджується роздруківкою приладу (а.с. 4).

Апеляційний суд не вважає слушними доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду, оскільки такі спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом, згідно з яким ОСОБА_1 у зв`язку із виявленим ознаками алкогольного сп`яніння було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 пройшов огляд на місці за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат 1,36 ‰. Спочатку ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду, тому поліцейський роз`яснив, що ОСОБА_1 вправі пройти огляд в медичному закладі, але уподальшому погодився з результатом огляду на місці (відео .4 час на відео 23:10:40). Просив поліцейських не складати протокол.

Незгода захисника із розбіжностями у часі проходження огляду та часі, який зазначено у протоколі та відображено на роздруківці приладу «Драгер», не може бути безумовною підставою для скасування постанови, оскільки не спростовує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно з роздруківкою приладу «Драгер» огляд ОСОБА_1 було проведено о 22:54 год. 13.01.2024, протокол було складено 23:10 год. тобто після проведення огляду.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта щодо підставності причин зупинки ОСОБА_1 , оскільки з матеріалів справи вбачається, що підставою для зупинки ОСОБА_1 стало перетин вузької суцільної лінії, який ОСОБА_1 здійснював неодноразово, про що його повідомили працівники поліції після зупинки. Також ОСОБА_1 не висловлював будь-яких заперечень з даного приводу.

Доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис переривається не може бути підставою для скасування постанови, оскільки на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не було вручено направлення апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки відповідне направлення надається лікарю у випадку доставлення водія на огляд до медичного закладу.

Не заслуговують на увагу і доводи захисника про відсутність у роздруківці приладу «Драгер» відомостей про протокол до якого такий долучений, оскільки з наявного відеозапису вбачається такий стосується саме проходження огляду ОСОБА_1 з результатом, якого останній погодився, підписав роздруківку приладу, що в сукупності з іншими доказами наявними у матеріалах справи, підтверджує вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 29 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Задорожньої В.О. в його інтересах - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк