ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1540/24 Справа № 172/560/24 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., за участю захисника Щасливого О.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Щасливого Олексія Романовича, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09 травня 2024 року, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В с т а н о в и в :

Постановою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 було визнано винуватим у тому, що останній 11 квітня 2024 року о 23:35 год. по вул. Гаркуші, 41 в сел. Васильківка Синельниківського району Дніпропетровської області керував автомобілем «ВАЗ-21063», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота нестійка хода, збуджений стан), від проходження медичного огляду у встановленому порядку відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат Щасливий О.Р., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційних доводів вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог процесуального закону.

Зазначає, що справу було розглянуто за відсутності сторони захисту, чим порушено процесуальні права ОСОБА_1 .

Вказує, що у справі відсутні належні та допустимі докази винуватості останнього. Так, після відмови від проходження огляну на місці поліцейськими не було запропоновано ОСОБА_1 пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, а складений акт огляду на стан сп`яніння не відповідає нормативним вимогам, оскільки у ньому не зазначені детальні відомості про спеціальний технічний засіб, за допомогою якого передбачалося проведення огляду. Крім того, при його складанні не було залучено двох свідків.

Посилається на те, що рапорт поліцейського не є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення невірно зазначено модель транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , а на обкладинці справи зазначена інша особа правопорушника.

Зауважує, що наявний запис не є безперервним та не відображає відомостей про вчинення правопорушення наявності у поліцейських газоаналізатора, обставин виявлення у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, роз`яснення останньому його прав тощо. Вважає, що долучений до матеріалів запис є недопустимим доказом.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши захисника Щасливого О.Р., який апеляційну скаргу підтримав, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського (а.с. 3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання технічних засобів (а.с. 6); фото-таблицею доданою до протоколу (а.с. 8); відеозаписом з боді-камер працівників поліції, з якого вбачається, що у темну пору доби працівники поліції зупиняють транспортний засіб ВАЗ, д/н НОМЕР_1 , де з водійського крісла виходить ОСОБА_1 , який поводить себе агресивно, на неодноразові вимоги працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння не реагує (а.с. 9).

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно із якими водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Зважаючи на те, що матеріалами справи факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, запропонованого йому співробітниками поліції, підтверджується поза розумним сумнівом, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Посилання апелянта на фрагментарність наявного у справі відеозапису суд апеляційної інстанції з урахуванням положень ч. 2 ст. 266 КУпАП вважає такими, що не обґрунтовують апеляційні вимоги, оскільки огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою останнього від його проходження. Таким чином, всі фактичні обставини, що мають значення для правильної кваліфікації дій ОСОБА_1 , із цього відеозапису вбачаються. Крім того, апелянт, посилаючись на фрагментарність вказаного відеозапису, у той же час не вказує, яке значення вона має для справи, зокрема які істотні обставини залишилися не зафіксованими і як вони можуть вплинути на кваліфікацію дій ОСОБА_1 та доведеність його винуватості.

Апеляційні доводи щодо неможливості врахування як доказу рапорту поліцейського суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки за правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, а також іншими документами.

З наведеного вбачається, що використання як доказів відомостей, викладених у іншому документі - рапорті працівника поліції, закону не суперечить. Разом із тим, до їх оцінки належить підходити з обережністю, оскільки вказані документи фактично виходять від сторони обвинувачення і мають суб`єктивний характер, а відтак не можуть бути єдиним доказами відповідних обставин, за відсутності їх іншого об`єктивного підтвердження.

У даному провадженні суд першої інстанції грунтовно врахував відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , зважаючи на те, що вони узгоджуються із відомостями, отриманими з інших досліджених доказів, що мають об`єктивний характер, зокрема із відеозапису події.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно порушення з боку працівників поліції процедури направлення водіїв для проведення огляду на стан сп`яніння, в тому числі відсутності пропозиції пройти відповідний огляд у лікарні, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що згідно відеозапису працівник поліції неодноразово пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці, так і у лікарні, проте ОСОБА_1 , виявляючи очевидні ознаки алкогольного сп`яніння зухвалу агресивну поведінку, яка вочевидь не відповідає обстановці, характерні особливості мови, - хоч і не відмовляється прямо і безпосередньо від проходження огляду, проте згоди на нього не надає і свої дії спрямовує на ухилення від запропонованої процедури, ігноруючи працівника поліції.

Доводи апелянта про те, що справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, не обгрунтовують необхідності задоволення апеляційних вимог, оскільки сторона захисту була повідомлена про день та час розгляду справи, а необхідність додаткового ознайомлення захисника із матеріалами справи не є поважною причиною неявки до суду. Крім того, на етапі апеляційного оскарження стороні захисту була надана можливість реалізувати всі свої процесуальні права та скористатися всіма можливостями захисту, які є аналогічними тим, що могли бути використані в суді першої інстанції, а відтак обмеження у захисті прав та інтересів ОСОБА_3 є компенсованими у межах апеляційного провадження. При цьому судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржувана постанова є правильною по суті, строк накладання адміністративного стягнення на час апеляційного розгляду не збіг, а достатніх підстав для її скасування з формальних міркувань, із винесенням аналогічної за змістом постанови, не вбачається.

Всі інші доводи апеляційної скарги захисника, зокрема посилання на те, що у протоколі невірно зазначено модель транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 ; у акті огляду на стан сп`яніння не зазначено модель та серійний номер приладу Драгер, за допомогою якого пропонувалося пройти огляд; працівниками поліції до адміністративного матеріалу підшито обкладинку з іншої справи, - судом оцінюються критично, оскільки вони мають суто формальний характер, не спростовують винуватості ОСОБА_1 та спрямовані на уникнення ним відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця