ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/18304/23

Провадження № 33/4820/24/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретарів судового засідання Селезньової М.Д., Плюти В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 серпня 2023,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,-

визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн. 80 коп. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 06.07.2023 року о 05 год. 06 хв. по вул. Вінницьке шосе, 119, у м. Хмельницькому, в порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, керував автомобілем "NISSAN LEAF", номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі. Вказує, що з результатами проведених тестів на місці зупинки транспортного засобу та в медичній установі не згідний. Доказів причини зупинки працівниками поліції надано не було та не залучено двох свідків. Апелянт зазначає, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, є неповним, з перервами, а тому він не може бути об`єктивним доказом його винуватості. Працівниками поліції йому не було роз`яснено прав та обов`язків, чим порушено норми КУпАП та відмовлено у проходженні тесту на вміст алкоголю в крові з обґрунтуванням того, що такий тест проводиться лише в разі ДТП.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, неприбуття у судове засідання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що судом апеляційної інстанції вжиті необхідні заходи для забезпечення участі у судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , від якого неодноразово надходили клопотання про відкладення розгляду справи, доказів поважності неявки в призначенні судові засідання ОСОБА_1 надано не було, апеляційна інстанція визнає неповажною причину неявки ОСОБА_1 в судове засідання призначене на 10 год 18.04.2024, у зв`язку з сімейними обставинами, без підтвердження таких обставин.

Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності, належним чином повідомленої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , що не суперечить вимогам КУпАП.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Статтею 245 КУпАП, передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до п.2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння, тобто докази мають бути спрямованими саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), або відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння.

Положеннями п. 2, 3, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 07.11.2015 року № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину не визнав, однак не заперечив, що напередодні вживав алкогольні напої в незначній кількості, а тому в стані сп`яніння не знаходився. Просив закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись зокрема на те, що поліцейські його зупинили безпідставно, не роз`яснили всіх передбачених законом прав, факт проїзду ним на заборонений сигнал світлофора не зафіксований, відеозапис події здійснювався з перервами.

Разом з тим, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, вмотивованим та відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірну оцінку.

Такий висновок ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 041851 від 06.07.2023, з якого слідує, що 06.07.2023 року о 05 год. 06 хв. у м. Хмельницькому, по вул. Вінницьке шосе, 1/9, ОСОБА_1 керував транспортним засобом "NISSAN LEAF", номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився, у встановленому законом порядку, у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком медичного закладу № 1035 від 06.07.2023. Від керування транспортного засобу ОСОБА_1 відсторонений шляхом передачі тверезому водієві. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

За даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів «Alcotest Drager 6810», такий огляд ОСОБА_1 проведено у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає дійсності, нестійка хода. Результат огляду на стан алкогольного сп`яніння позитивний 0,56 % проміле.

Із дослідженого місцевим та апеляційним судом результату тесту приладу «Alcotest Drager 6810» № 2474 від 06.07.2023 року слідує, що у ОСОБА_1 виявлено 0,56% проміле алкоголю.

З таким результатом на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не погодився, був доставлений працівниками поліції до медичної установи.

Матеріали справи містять направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в медичному закладі КНП «ХОЗзНПД» ХОР с.Скаржинці.

У відповідності до даних висновку лікаря-нарколога КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради ОСОБА_2 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.07.2023 № 1035 ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння

Дані докази є належними та допустимими, вони повністю між собою узгоджуються та в сукупності, з урахуванням критерія «поза розумним сумнівом», підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупинити транспортний засіб уразі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Правомірність зупинки керованого ОСОБА_1 транспортного засобу, підтверджується змістом постанови про накладення адміністративного стягнення на останнього, по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7287579 від 06.07.2023, а саме за проїзд ОСОБА_1 перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ґ ПДР України порушення проїзду на заборонний жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. Зі слів, ОСОБА_1 , в суді першої інстанції, штраф за дане порушення ним сплачений, що свідчить про його згоду із вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. У зв`язку з чим відповідні доводи апелянта відхиляються.

У процесі апеляційного розгляду було досліджено запис з нагрудної камери відеоспостереження, яким в повному обсязі зафіксовані факт керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та належна процедура проходження ним огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу і в медичному закладі.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом та його захисником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Щодо тверджень апелянта про не безперервність наданого відеозапису, то суд звертає увагу на те, що він є безперервним у частині, яка має доказове значення для вирішення питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Дійсно п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026 передбачена безперервність здійснення відеозапису, під час виконання поліцейськими своїх службових обов`язків. Між тим, нормативними документами, які регламентують порядок виявлення та фіксації адміністративних правопорушень, складання протоколів про адміністративні правопорушення та направлення відповідних матеріалів до суду не передбачено обов`язковості надання усього відеозапису, здійсненого у ході виконання поліцейським своїх службових обов`язків. На думку суду, наданий суду фрагмент відеозапису, на якому зафіксована розмова поліцейського з ОСОБА_1 , з`ясування обставин для складання протоколу про адміністративне правопорушення та процесуальні дії, які при цьому вчинили поліцейські об`єктивно доводить факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не заслуговують на увагу, як безпідставні, і доводи ОСОБА_1 про не роз`яснення його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було ознайомлено з його правами та обов`язками, оголошено ознаки сп`яніння та повідомлено про час та місце розгляду справи, що підтверджується його підписом у відповідній графі протоколу.

У відповідності п. 7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16.02.2021 року, який набув чинності 17.03.2021, внесено зміни до КУпАП, зокрема до ст. 266 КУпАП.

За ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності свідків, оскільки диспозицією ст. 266 КУпАП визначено, що свідки залучаються лише у випадку неможливості фіксації технічними засобами відмови водія від проходження огляду або його проходження у встановленому законом порядку.

Крім того, слід зазначити, що чинним законодавством не передбачено обов`язкового відібрання біологічних зразків, під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, відтак такі доводи апеляційної скарги, як підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття адміністративного провадження, не можуть бути враховані.

Відповідно до п. 14 розділу 3 Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, якщо водій учасник ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами.

З огляду на це, співробітник патрульної поліції обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у відібранні біологічних зразків, будь-яких порушень в його діях не убачається.

Всі інші доводи, наведені в апеляційній скарзі були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.

Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

На переконання суду доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинені ним адміністративні правопорушення.

Адміністративне стягнення накладене судом у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступені його вини та в межах санкції статті, яка є безальтернативною.

Постанова судді місцевого суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення відповідає вимогам ст.ст.283,284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 серпня 2023 щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М. Кулеша