ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/913/24 Справа № 177/225/24 Суддя у 1-й інстанції - Березюк М. В. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Васюти О.О., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Рясного В.Д. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 29.01.2024 о 14:31 год водій ОСОБА_1 , на 120 км автодороги Н-23 в межах Лозуватської ОТГ Криворізького району Дніпропетровської області, керував автомобілем GEELY FC MR-7180 днз НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, що не реагують на світло), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.

З таким судовим рішенням не погодилась особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку.

У апеляційній скарзі апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог вказує, що в супереч вимогам чинного законодавства розгляд справи відбувався не законно, матеріали справи та складений протокол містять у собі чисельні порушення, у зв`язку з чим, постанова підлягає скасуванню. Вважає, що в зв`язку з тим, справа була розглянута без присутності, свідків, інспекторів поліції, які складали протокол, суддя не досконало дослідив матеріали, не заслухав думки всіх сторін, та не взяв до уваги грубі порушення працівників поліції. Вважає, що в протоколі містяться порушення та процедура огляду не проводилась, він був не обізнаний в процедурі проходження на стан наркотичного сп`яніння. Вказує, що він не відмовлявся від проходження на стан наркотичного сп`яніння, працівниками поліції не було виписано йому направлення задля проходження огляду на стан сп`яніння у відповідному лікарському закладі. Вважає, що працівники поліції здійснювали щодо нього психологічний тиск, внаслідок якого було дискредитовано та складено адміністративний протокол. Вказує, що у матеріалах справи не міститься відео доказу ознак наркотичного сп`яніння, які надали б можливість зробити висновок того, що він, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Зазначає, що відсутність будь яких доказів, які б надали можливість зробити висновок про те, що ОСОБА_1 , дійсно керував транспортним засобом унеможливлює процес доказування та притягнення до адміністративної відповідальності, та відсутність хоча б одного належного доказу під час розгляду справи ставить під сумнів законність інкримінованого адміністративного правопорушення. Вказує, що поліцейські під час складання протоколу не роз`яснювали йому його права та порядок проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння. Вказує, що під час складання протоколу працівниками поліції не було залучено свідків. Вказує, що в нього склалося враження, що суддя взяв на себе функції обвинувачення, хоча його вини не доведено, це викликає сумніви у його неупередженості, діям цього судді він не довіряє.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності та його захисника, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 298322 від 29.01.2024 згідно якого 29.01.2024 о 14:31 год водій ОСОБА_1 , на 120 км автодороги Н-23 в межах Лозуватської ОТГ Криворізького району Дніпропетровської області, керував автомобілем GEELY FC MR-7180 днз НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Водію ОСОБА_1 , були роз`яснено процесуальні права. ОСОБА_1 виклав у протоколі пояснення, зазначивши про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, у зв`язку з тим, що не мав для цього часу, віз кота до ветеринарної клініки. Зазначав, що ознак сп`яніння не мав, поводив себе нормально. Наявні підписи ОСОБА_1 про отримання копії протоколу та ознайомлення із змістом протоколу. (а.с.1)

Постановою від 29.01.2024 серії ЕНА № 1333851, згідно якої ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню за порушення п. 9.8. ПДР України, що додатково підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та наявності визначеної законодавством підстави для зупинки транспортного засобу. (а.с.2)

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння до КП «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» від 09.01.2024, згідно якого огляд не проводився. (а.с.3)

Довідкою інспектора ВРПП Криворізького РУПГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції, згідно якої ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 , повторність вчинення попередніх адміністративних правопорушень відсутня. (а.с.4)

Фотокопії посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 (а.с.5,6)

Рапортом працівника поліції, в якому зафіксовано обставини зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, при цьому він відмовився від огляду на стан сп`яніння. Рапортом від 20.02.2024 конкретизовано місце вчинення правопорушення, що мало місце в межах Лозуватської ОТГ Криворізького району Дніпропетровської області. (а.с.7)

Диском із відеозаписом на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом GEELY FC MR-7180 днз НОМЕР_1 його зупинку інспектором поліції, у зв`язку з виявленням порушенням правил дорожнього руху та необхідністю перевірки документів, та як під час спілкування з ОСОБА_1 інспектором поліції були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 було повідомлено працівником поліції про виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння на що ОСОБА_1 повідомив, що інколи «покурює». Йому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в порядку визначеному законом. ОСОБА_1 спочатку вказав про готовність пройти огляд, але в наступні секунди почав пропонувати працівнику поліції домовитися, вказуючи про наявність у нього зв`язків (кума) у поліції. Працівником поліції останньому роз`яснено необхідність виконання вимоги працівника поліції щодо проходження огляду, процедуру проходження огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 вказав про відмову від проходження огляду, вказавши, що квапиться на роковини смерті батька, а згодом вказав що інколи вживає наркотичні засоби, напередодні ввечері «відпочивав», а тому проведений огляд буде позитивним, тому просив вирішити питання без складення протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, пропонував працівникам поліції скласти протокол за щось інше. На відеозаписі зафіксовано як ОСОБА_1 повторно пропонувалося пройти огляд, роз`яснено наслідки не проходження огляду у виді складення протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, але він відмовився від проходження огляду. На відеозаписі зафіксовано факт роз`яснено ОСОБА_1 його процесуальних прав, про те, що він буде відсторонений від керування транспортним засобом, з вилученням посвідчення водія. Також зафіксовано, що ОСОБА_1 ознайомлено зі змістом протоколу. (а.с.8)

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Міркування апелянта, що у матеріалах справи не міститься відео доказу ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу, оскільки право поліцейського виявляти водіїв із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України «Про Національну поліцію», «;Про дорожній рух»,постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

На підставі викладеного апеляційний суд зазначає, що ознаки сп`яніння встановлює поліцейський під час спілкування з водієм, та наявність таких ознак на думку поліцейського саме і є підставою для пропонування огляду на стан сп`яніння.

Згідно матеріалів справи у водія ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені ознаками наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 було повідомлено працівником поліції про виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння.

Доводи апелянта про зворотне, що у водія на відео відсутні ознаками сп`яніння є безпідставними та носять суб`єктивний характер.

Також апеляційний суд зазначає, що на наявному в матеріалах справи відеозапису, ОСОБА_1 у розмові з працівником поліції повідомив, що інколи «покурює», напередодні ввечері «відпочивав», а тому проведений огляд буде позитивним.

Крім того, доводи апеляційної скарги в частині того, що судом першої інстанції не допитані свідки - інспектори поліції, які складали протокол, тому суддя не досконало дослідив матеріали є безпідставними, оскільки допит свідків є правом, а не обов`язком суду. Суд першої інстанції вивчивши наявні матеріали справи прийшов до обґрунтованого висновку про залишення клопотання без задоволення, оскільки обставини на місці події, в тому числі виявлення ознак наркотичного сп`яніння, працівником поліції у ОСОБА_1 , зафіксовані наявними у матеріалах справи відеозаписами. З аналогічних підстав, апеляційний суд, залишає клопотання сторони захисту без задоволення, оскільки стороною захисту достатнім чином не аргументовано необхідність виклику інспектора поліції, який склав протокол. І зводяться до не згоди з діями інспектора поліції, щодо виявлення у ОСОБА_1 , ознак наркотичного сп`яніння. Та сприймається судом, як спробу затягнути час, з метою уникнення відповідальності за дане правопорушення.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 був не обізнаний в процедурі проходження на стан наркотичного сп`яніння та не відмовлявся від проходження на стан наркотичного сп`яніння, є безпідставними.

Відповідно до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Як зазначалось вище відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно наявних відеозаписів ОСОБА_1 було повідомлено про виявлення у нього, працівником поліції, ознак наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в порядку визначеному законом. ОСОБА_1 були роз`ясненні його процесуальні права, ст. 63 Конституції України, ст.268 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги, що направлення ОСОБА_1 як водію транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, для проходження медичного огляду, працівниками поліції не було виписано є безпідставними та не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року встановлений порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, з аналізу даної інструкції вбачається, що форма направлення надається водієві у разі направлення його для проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, тобто у разі проходження водієм огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або відмови від проходження, форма направлення не видається.

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, тому апеляційний суд не вбачає порушення поліцейськими порядку виявлення у ОСОБА_1 стану наркотичного сп`яніння.

Доводи апелянта, що працівники поліції здійснювали щодо ОСОБА_1 психологічний тиск, внаслідок якого було дискредитовано та складено адміністративний протокол, є безпідставними та такими що повністю спростовуються наявними відеозаписами, при перегляді яких вбачається, що працівники поліції спілкувались з ОСОБА_1 ввічливо, не застосовуючи відносно нього будь-якого психологічного тиску, роз`яснено, що відмова від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння тягне за собою притягнення особи до адміністративної відповідальності, міркування апелянта про протилежне з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Доводи апелянта, що під час складання протоколу працівниками поліції не було залучено свідків, є безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку участь свідків не є обов`язковою, оскільки були застосовані технічні засоби відеозапису, які наявні у матеріалах справи на диску. (а.с.8)

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції був упередженим та необ`єктивним, а зазначені стороною захисту факти в сукупності і окремо кожен вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та є безпідставними і розцінюються апеляційним судом, як спосіб захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є недійсним, а долучені до нього матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами.

Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни постанови судді районного суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2024 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя