Справа № 274/6367/24
Провадження № 3-в/0274/48/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2024 м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Мороко С.В., розглянувши клопотання начальника ВП Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області Рудницького С.В. про вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови відносно ОСОБА_1 , притягнутого до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.126, ч. 3 ст. 130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Начальник ВП Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області Рудницький С. звернувся до суду з клопотанням про вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови, посилаючись на те, що постанову суду про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту виконати неможливо, так як ОСОБА_1 має інвалідність ІІ групи, на підтвердження чого долучив довідку до акту огляду МСЕК від 21.05.2024.

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, суддя дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.08.2024 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130, ч. 3 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 діб.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями ст. 298 КУпАП передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Згідно з ч. 1 ст. 300 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 300 КУпАП орган Національної поліції забезпечує виконання постанови про адміністративний арешт у порядку, встановленому законами України.

За змістом ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 КУпАП адміністративний арешт не може застосовуватись до вагітних жінок, жінок, що мають дітей віком до дванадцяти років, до осіб, які не досягли вісімнадцяти років, до осіб з інвалідністю першої і другої груп.

До клопотання начальника ВП Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області долучено копію довідки до акту огляду МСЕК від 21.05.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 має інвалідність ІІ групи. На момент винесення суддею постанови в матеріалах справи така інформація була відсутня.

Діючим законодавством не передбачений порядок заміни адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту на більш м`який вид стягнення.

В ст. 246 КУпАП законодавець закріпив, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачена можливість заміни адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту на більш м`яке адміністративне стягнення.

Проте, положеннями статті 84 Кримінального кодексу України передбачено порядок звільнення від призначеного покарання з підстав неможливості виконання призначеного покарання за хворобою, а тому, суддя вважає за можливе застосувати аналогію права.

Європейський суд із прав людини у справах проти України неодноразово наголошував, що деякі визначені в КУпАП адміністративні правопорушення в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року слід розглядати як „кримінальні правопорушення.

Так, у справі „Гурепка проти України від 6 вересня 2005 року (заява № 61406/00) за неповагу до суду (стаття 185-3 Кодексу) на заявника було накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту. У § 55 рішення в цій справі Європейський суд із прав людини вказав, що „з огляду на свою усталену практику Суд не має сумніву, що в силу суворості санкції дана справа за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носило кримінальний характер.

Оскільки, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, що відповідно до положень ч. 2 ст. 32 КУпАП виключає можливість відбування ним такого стягнення як адміністративний арешт, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від накладеного адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту з підстав неможливості виконання призначеного покарання за хворобою.

Керуючись ст. ст. 187, 246, 300, 301, 304 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративного стягнення, накладеного постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.08.2024, у виді адміністративного арешту на строк 15 (п`ять) діб.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.В. Мороко