ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 682/3036/23

Провадження № 33/4820/293/24

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А. розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122-2, частиною 1 статті 130 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Відповідно до постанови судді, 11.11.2023 о 21 год. 50 хв. в м. Славута по вулиці Лісна водій ОСОБА_1 керував т/з Маzda 3 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, 11.11.2023, о 21 год. 50 хв. в м. Славута водій ОСОБА_1 , керуючи т/з Маzda 3, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку за допомогою увімкнення маячків синього та червоного кольору та спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п. 2.4, 8.9б ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Постановою судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Також ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, та провадження у справі в даній частині закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку, передбаченого ст.38 КУпАП

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову та закрити адміністративне провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Вважає постанову судді Славутського міськрайонного суду незаконною і необґрунтованою, постановлену з грубими порушеннями конституційних принципів прав людини, норм матеріального та процесуального права України.

Вказує, що із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 , як водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції він не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи стосовно ОСОБА_1 не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Приймаючи до уваги відсутність правових підстав для зупинки керованого ОСОБА_1 автомобіля (незаконна зупинка), суд не мав права досліджувати його дії на відповідність вимогам чинного законодавства і тим більше визнавати винним у вчиненні правопорушень.

В протоколі про адміністративне правопорушення не міститься детальної інформації про дії ОСОБА_1 на місці зупинки автомобіля та інформацію про заклад охорони здоров`я, в якому мало бути проведено освідування. Отже наведене звинувачення є неконкретним, що порушує права, передбачені пунктом «а» частини 3 статті 6 Конвенції, згідно якої: «кожен обвинувачений має право негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього».

При прийнятті постанови, суд не врахував, що посадовою особою, яка склала щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не зазначено час і місце вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме - відмова від проходження огляду на стан сп`яніння та не розкрито суть та ознаки адміністративного правопорушення (які саме дії чи бездіяльність вчинив ОСОБА_1 ).

13 травня 2024 року на адресу Хмельницького апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому він просить зупинити провадження у справі 682/3036/23 до звільнення його з військової служби, оскільки на даний час він проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 ЗСУ.

Позиції учасників судового провадження

У судове засідання особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Жилюк О.В. не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду.

Справа про адміністративне правопорушення з апеляційною скаргою надійшла до апеляційного суду 02.04.2024 та була призначена до розгляду на 09.00 годину 16.04.2024, 09.04.2024 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні, що підтверджено довідкою.

Клопотання було задоволено та відкладено апеляційний розгляд на 09.00 год. 02.05.2024, тоді як 29.04.2024 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що він з 18.04.2024 по 02.05.2024 знаходиться на стаціонарному лікуванні, що підтверджено довідкою КНП «Миколаївський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни».

Розгляд було відкладено на 16.05.2024, 13.05.2024 від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому він просить зупинити провадження стосовно нього до звільнення з військової служби, розгляд клопотання проводити у його відсутність.

Положеннями ч.2 ст.268 КУпАП визначено перелік справ про адміністративні правопорушення, при розгляді яких участь особи є обов`язковою. Даний перелік не містить справ про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного, враховуючи вимоги ч.6 ст.294 КУпАП, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Жилюк О.В. були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду, втретє не з`явилися у судове засідання, їх неявка не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Щодо клопотання про зупинення провадження до звільнення ОСОБА_1 з військової служби

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не регулюють порядок зупинення провадження у справі, за виключенням справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією (ч.4 ст.277 КУпАП). Стаття 130 КУпАП до даної категорії адміністративних правопорушень не відноситься.

Натомість, положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за умови належного її повідомлення про час та дату розгляду справи, аналогічні вимоги містить ст.294 КУпАП щодо проведення апеляційного розгляду.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення КПК України дійсно містять правову норму щодо порядку зупинення розгляду кримінального провадження у разі мобілізації обвинуваченого.

Дана процедура застосовується у зв`язку з тим, що правовий статус обвинуваченого передбачає більш ширше коло обмежень, що покладаються на особу, в тому числі обмеження щодо здачі документів, перебування в певній місцевості у певний проміжок часу, тощо. Дані обов`язки об`єктивно унеможливлюють обвинуваченому перебувати одночасно на військовій службі та виконувати обов`язки обвинуваченого. У зв`язку з чим законодавцем і встановлено дану правову процедуру.

Проте, в справах про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, за відсутності можливості брати участь у судовому засіданні безпосередньо, не позбавлена можливості реалізувати свої процесуальні права, визначені у ст. 268 КУпАП, в тому числі, подавати свої письмові пояснення щодо обставин справи, користуватися юридичною допомогою, мати захисника, надавати докази, тощо, і, відповідно, не позбавлена можливості забезпечити належним чином свій судовий захист під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що, на переконання суду, свідчить про наявність у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, достатнього рівня можливостей для здійснення ефективного судового захисту, а суду прийти до законного та обґрунтованого висновку, на підставі наявних в провадженні доказів, зібраних та скерованих сторонами до суду для ухвалення остаточне рішення у справі.

З врахуванням вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що застосування правового інституту зупинення розгляду провадження по справі про адміністративне правопорушення за аналогією закону не допускається, тому відсутні підстави для зупинення провадження у даній справі, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 слід відмовити.

Щодо розгляду справи по суті, апеляційний суд виходить з наступного

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що він як водій не допустив будь які порушення Правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи стосовно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.122-2 ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог статей245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відтак, у ході апеляційного перегляду встановлено, що зміст оскаржуваної постанови судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2024 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень за частиною 1 статті 122-2 та частиною 1 статті 130 КУпАП, відповідає вимогам, передбаченими статтями283-284 КУпАП, а справу суддею першої інстанції розглянуто відповідно до вимог статті 280 КУпАП.

Суддею першої інстанції встановлено, що 11.11.2023 о 21 год. 50 хв. в м. Славута по вулиці Лісна водій ОСОБА_1 керуючи т/з Маzda 3 д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимогу поліцейського про зупинку за допомогою увімкнення маячків синього та червоного кольору та спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п. 2.4, 8.9б ПДР, після його зупинки працівниками поліції було виявлено, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122-2 та частиною 1 статті 130 КУпАП, суд обґрунтував наступними доказами:

- протоколами про адміністративні правопорушення:

1) серії ААД № 476718 від 11.11.2023, в якому зафіксовано вчинене ним порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху України (а/с 1);

2) серії ААД № 476719 від 11.11.2023, в якому зафіксовано вчинене ним порушення пунктів 2.4, 8.9 б Правил дорожнього руху України (а/с 20);

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального приладу «Драгер» та в медичному закладі (а/с 3);

- направленням на огляд на стан сп`яніння в Славутську МЛ від 11.11.2023, в якому зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі (а/с 4);

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом та невиконання ним вимог працівників поліції про зупинку, процедуру проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, під час якої останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі (а/с 7).

Вважаю, що докази, які містяться у матеріалах справи, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі.

Вважаю безпідставними доводи про неправомірну зупинку поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Положеннями пункту 8 та пункту 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, а також регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України. Тоді як згідно пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Окрім того, у зв`язку з вторгненням російської федерації на територію нашої держави з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, згідно указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з наступними змінами.

Згідно з Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою КМУ від 29 грудня 2021 року №1456, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби та вимагати пред`явлення документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ), якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції зупиняти транспортний засіб, перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів та вимагати пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції кореспондується із обов`язками водія, передбаченими вказаними Правилами дорожнього руху.

Все вищевказане узгоджується зі статтями 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 2 липня 2015 року, з наступними змінами.

Таким чином, працівники патрульної поліції, зупинивши автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , під час воєнного стану, діяли в межах своїх повноважень.

Між тим, з доданого до протоколу відеозапису вбачається, що водій автомобіля Маzda 3 д.н.з. НОМЕР_1 на законну вимогу поліцейських про зупинку, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольорів та спеціального звукового сигналу, не реагував та продовжував рух транспортного засобу і був зупинений тільки після переслідування на протязі значного відрізку дороги службовим автомобілем поліції. За кермом даного автомобіля перебував ОСОБА_1 . Крім того, працівники поліції повідомили останнього, що він не зупинився на законну вимогу поліцейських про зупинку, а також проінформували, що буде складений протокол за ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Частина 1 статті 122-2 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Згідно п. 8.9.б ПДР України, вимога про зупинку транспортного засобу подається працівником поліції за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Як зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, останні на патрульному автомобілі з увімкненими проблисковими маячками здійснювали переслідування транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Таким чином, водій ОСОБА_1 повинен був зупинитись відразу, після увімкнення проблискових маячків, тобто виконати вимоги п. 2.4 ПДР України.

Відповідно, доводи апелянта з приводу того, що суд не мав права досліджувати дії ОСОБА_1 на відповідність вимогам чинного законодавства і тим більше визнавати винним у вчиненні правопорушень, оскільки у поліцейських не було підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є неспроможними.

Відповідно до підпункту пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі скаргою, ОСОБА_1 не оскаржується факт керування ним транспортним засобом 11 листопада 2023 року та є зафіксованим наданими до суду відеозаписами.

Відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З наданих матеріалів відеозапису вбачається, що працівниками поліції були виявлені у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Працівник поліції запропонував водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» або в медичному закладі охорони здоров`я, на що останній відповів категоричною відмовою. Після чого поліцейський повідомив, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. З чого слідує, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Відмова водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку є порушенням вимог п.2.5 ПДР України, у зв`язку чим стосовно водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП працівниками патрульної поліції за відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

На відео файлах із нагрудних камер (бодікамер) працівників поліції також зафіксовано обставини складання протоколів про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 та відмову останнього в отриманні копій протоколів про адміністративні правопорушення. Також, на даних відео файлах: зафіксовано роз`яснення ОСОБА_1 працівниками поліції його процесуальні права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Вищевказаний відеозапис є достатньо інформативним, належним та допустимим доказом, отриманим у встановленому законом порядку, який дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Отже, окреслені обставини у своїй сукупності підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, та безумовно вказують на наявність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та спростовують доводи апелянта щодо порушення його прав, які передбачені пунктом «а» частини 3 статті 6 Конвенції, згідно якої: «кожен обвинувачений має право негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього».

Апеляційний суд уважає за необхідне наголосити, що протокол складався внаслідок відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції давала чіткі підстави вважати, що він мав ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського, працівники поліції, керуючись частиною 1 статті 130 КУпАП та пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в закладі охорони здоров`я.

Твердження апелянта про те, що при прийнятті постанови, суд не врахував, що посадовою особою, яка склала щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не зазначено час і місце вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а також те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить детальної інформації про дії ОСОБА_1 на місці зупинки автомобіля, інформацію про заклад охорони здоров`я, в якому мало бути проведено освідування, що свідчить про неконкретне звинувачення, є надуманими та спростовуються дослідженими судом матеріалами справи.

Протоколи про адміністративні правопорушення складені уповноваженою особою, відповідно до вимог статті 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, згідно з вимогами статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№476718 від 11.11.2023 в графі «місце скоєння адміністративного правопорушення» зафіксовано - « що 11.11.2023 о 21 год. 50 хв. в м. Славута по вулиці Лісна водій ОСОБА_1 керував т/з Маzda 3 д.н.з. НОМЕР_1 »; в графі «суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин» зафіксовано - водій ОСОБА_1 керував т/з Маzda 3 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а/с 1); в акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального приладу «Драгер» та в медичному закладі (а/с 3); в направленні на огляд на стан сп`яніння від 11.11.2023 в графі «найменування закладу охорони здоров`я» - Славутська МЛ, в якому також зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі (а/с 4) , що також підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом.

Таким чином, вважаю, що в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду. Сукупність зібраних та досліджених доказів за своїм змістом та якістю дозволяють суду констатувати наявність у діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122-2 та частиною 1 статті 130 КУпАП.

Отже, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122-2 та частиною 1 статті 130 КУпАП, визначив вид стягнення і його розмір відповідно до вимог частини 2 статті 36 КУпАП, у межах, установлених частиною 1 статті 130 КУпАП, а також із урахуванням вимог, передбачених статтею 38 КУпАП правомірно закрив провадження за частиною 1 статті 122-2 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням наведеного, доходжу висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2023 року, оскільки відсутні підстави для скасування постанови судді та закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, апеляційні доводи є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП та ч.1 ст.122-2 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення за адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122-2 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку, передбаченого ст.38 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя