Справа № 683/1908/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Старокостянтинів

Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Сагайдак І.М., з участю секретаря судового засідання Повзун С.В., потерпілої ОСОБА_1 , захисника Швеця О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Старокостянтинів справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №235167 від 07 червня 2024 року у вину ОСОБА_2 ставиться те, що він 07 червня 2024 року близько 01 години 30 хвилин за місцем спільного проживання вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_1 домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме штовхав її та ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю, тобто ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 просив закрити провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Вказує, що ОСОБА_2 не вчиняв відносно ОСОБА_4 домашнього насильства, натомість між ними виник конфлікт на побутовому рівні, в ході якого вони посварились, однак цей конфлікт не є проявом домашнього насильства.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні також просить закрити провадження у даній справі, посилаючись на те, що між нею та ОСОБА_2 07 червня 2024 року біля 01 години 30 хвилин мала місце сварка на побутовому ґрунті, однак ініціатором сварки була вона і саме вона штовхала ОСОБА_2 та виражалась на його адресу нецензурною лайкою. Вказує, що вона не викликала поліцейських, а вони приїхали самі, оскільки близько 22 години вона дійсно їх викликала, бо не могла потрапити у квартиру, ключі від якої ОСОБА_2 закинув на балкон їхньої квартири. Вказує, що ОСОБА_2 будь-якого виду домашнього насильства по відношенню до неї не вчиняв. Заяву про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення домашнього насильства та письмові пояснення вона не писала, їх складали поліцейські, вона ці документи не читала, однак підписала.

В судове засідання ОСОБА_2 , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, приходжу до наступних висновків.

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №235167 від 07 червня 2024 року ОСОБА_2 07 червня 2024 року близько 01 години 30 хвилин за місцем спільного проживання вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_1 домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме штовхав її та ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю.

Диспозиція частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14, п.17 ч.1 ст.1 вищезазначеного Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Для правильної кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з підстав, передбачених частиною 1 статті 173-2 КУпАП, факт порушення вказаних прав повинен бути відображений у протоколі про адміністративне правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених у диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової

ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому. Разом з тим, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами (наприклад аудіо/відео фіксацією), що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Відтак, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

В той же час, під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Так, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 показала, що 07 червня 2024 року біля 01 години 30 хвилин між нею та її співмешканцем ОСОБА_2 виникла сварка на побутовому ґрунті, ініціатором якої була вона. В ході сварки вона виражалась на адресу ОСОБА_2 лайкою та штовхала його. Жодних неправомірних дій по відношенню до неї ОСОБА_2 не вчиняв.

Допитаний в судовому засіданні 18 червня 2024 року ОСОБА_2 також заперечив вчинення ним 07 червня 2024 року будь-яких дій фізичного чи психологічного характеру по відношенню до ОСОБА_1 .

Інших доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Натомість із переглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейських вбачається, що після приїзду поліцейських на місце події саме потерпіла ОСОБА_1 поводила себе агресивно, висловлювалась на адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою, вимагала від нього повернути грошові кошти. Натомість ОСОБА_2 жодних дій фізичного чи психологічного характеру по відношенню до ОСОБА_1 не вчиняв.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту, який би свідчив про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Натомість досліджені судом докази свідчать про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мав місце конфлікт, який виник на побутовому рівні, в ході якого саме ОСОБА_1 виражалась на адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою та погрожувала йому притягненням до відповідальності, якщо він не поверне їй грошові кошти.

Матеріали даної справи не містять конкретних правових доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_2 економічного, фізичного та психологічного насильства, як це передбачено ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Отже, аналіз матеріалів справи засвідчує лише факт конфлікту, який виник на побутовому рівні між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якого при кваліфікації дій за ч.1 ст.173-2 КУпАП недостатньо, адже конфлікт між особами, які знаходяться в неприязних стосунках без наслідків - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди в розумінні ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», яка була чи могла бути завдана потерпілій, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а такого матеріали справи не містять.

Тому, з врахуванням відсутності об`єктивних даних, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

в контексті застосування ч.1 та 3 ст.5, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважаю, що відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.283-284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: