ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
30 грудня 2024 рокуСправа №: 695/3685/24
Номер провадження 3/695/2543/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2024 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Бойко Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП в матеріалах справи відсутній, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 269377 від 25.09.2024 року, ОСОБА_1 10.09.2022 року близько 16 години 00 хвилин на території Кременчуцького водосховища р. Дніпро поблизу с. Коробівка порушив правила перевезення мисливської гладкоствольної рушниці МЦ 2112 12 к № НОМЕР_1 , що призвело до її втрати.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 191 КУпАП.

У судове засідання не з`явився ОСОБА_1 , але скерував до суду заяву в якій вину визнав, щиро каявся.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст.1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують адміністративну відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також, беручи до уваги статті 9-12, 280 КУпАП, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення. Приймаючи до уваги, що суд здійснює оцінку вже зібраних та наявних в матеріалах справи доказів, зазначення всіх ознак складу правопорушення має бути належним та відображеним у протоколі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 256 КУпАП.

Суд зауважує, що протокол є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП. Відомості, які мають бути зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення чітко передбачені ст.. 256 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частина 1 ст.191КУпАП передбачає адміністративне стягнення за порушення правил зберігання, носіння або перевезення нагородної, вогнепальної мисливської чи холодної зброї, а також пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду і бойових припасів громадянами, які мають відповідний документ дозвільного характеру, виданий уповноваженим державним органом на зберігання зазначеної зброї.

Об`єктом правопорушення передбаченого ч.1ст.191 КУпАП є встановлений порядок зберігання, носіння, перевезення вогнепальної мисливської чи холодної зброї, а також пневматичної зброї і бойових припасів.

Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає у порушенні правил зберігання, носіння або перевезення вогнепальної мисливської чи холодної зброї, а також пневматичної зброї і бойових припасів. При цьому обов`язковою ознакою складу правопорушення є наявність у винних дозволу на зберігання відповідного виду вогнепальної зброї і боєприпасів.

Суб`єктами правопорушення є громадяни, які мають дозвіл органів внутрішніх справ на зберігання зазначеної зброї.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення складеного стосовно ОСОБА_1 зазначено, що останній 10.09.2022 року близько 16 години 00 хвилин на території Кременчуцького водосховища р. Дніпро поблизу с. Коробівка порушив правила перевезення мисливської гладкоствольної рушниці МЦ 2112 12 к № НОМЕР_1 , що призвело до її втрати.

Відповідно до письмових пояснень від 25.09.2024 року наданих ОСОБА_1 , останній пояснив, що йому надано дозвіл на носіння і зберігання № 467 виданий 31.03.2018 р. Чорнобаївським ВП ГУНП в Черкаській області з терміном дії, до 01.04.2021 року, тобто сам ОСОБА_1 визнає, що на момент втрати мисливської гладкоствольної рушниці МЦ 2112 12 к № НОМЕР_1 10 вересня 2022 року в нього не було дозволу на носіння та зберігання зброї.

Крім цього, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 269377 від 25.09.2024 рокуслідує, що на момент втрати мисливської гладкоствольної рушниці МЦ 2112 12 к № НОМЕР_1 10 вересня 2022 року у ОСОБА_1 був відсутній дозвіл на носіння і зберігання зброї, а отже і відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП, тобто його об`єктивна сторона, що позбавляє суд можливості та правильності кваліфікації його дій.

Проте, зазначене у протоколі про адміністративне правопорушення діяння не містить у собі складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП, оскільки адміністративним правопорушенням, зокрема, є порушення правил зберігання, носіння або перевезення нагородної, вогнепальної мисливської чи холодної зброї, і саме це діяння утворює склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП. Натомість у протоколі стосовно ОСОБА_1 зазначено, що ОСОБА_1 10.09.2022 року близько 16 години 00 хвилин на території Кременчуцького водосховища р. Дніпро поблизу с. Коробівка порушив правила перевезення мисливської гладкоствольної рушниці МЦ 2112 12 к № НОМЕР_1 , що призвело до її втрати. Тобто діяння вказане у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 191 КУпАП.

Разом з цим, вказана стаття передбачає відповідальність саме за порушення відповідних «Правил зберігання, носіння або перевезення зброї», тобто є бланкетною нормою і відсилає до нормативно-правового акту, що регулює певні правовідносини, однак уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення не зазначено, які конкретні норми вказаних «Правил» (не вказано який пункт Правил чи Інструкції вона порушила і яких саме Правил чи Інструкції) не дотримані ОСОБА_1 .

Тобто в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено суть правопорушення, а формулювання обвинувачення у викладеній в протоколі формі не відповідає диспозиції і не відображає усіх ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП.

Вищезазначені обставини виключають можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП.

Отже, суд приходить до висновку, що викладені в протоколі обставини не узгоджуються з доданими до протоколу доказами, та факт порушення правил перевезення мисливської гладкоствольної рушниці МЦ 2112 12 к № НОМЕР_1 , що призвело до її втрати ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Для визнання діяння правопорушенням і, відповідно, застосування передбачених правовими нормами санкцій, необхідно встановити наявність у діянні особи складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, суд повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, суддя зауважує, що за цим стандартом доказування не було доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об"єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з"ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі ВАБ № 269377 від 25.09.2024 року не відображають всіх істотних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП, та відсутні докази на підтвердження його вчинення ОСОБА_1 , тому суд вважає за необхідне провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУПАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 173, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Бойко Н.В.