Провадження №: 3/752/91/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2024 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли

відУправління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП
відносноОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання - АДРЕСА_1
за участі ОСОБА_1 , захисника Лихосенка Є.О.,

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 375955 від 12.09.2024, що складений з посиланням на порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (надалі по тексту - протокол).

Відповідно до зазначеного протоколу 12.09.2024 о 10:22 к м. Києві по вул. Лютневій, 12 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 24, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідність шкірних покривів обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Також у протоколі зазначено, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій відмовився.

В якості доказу події та складу адміністративного правопорушення до протоколу приєднано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів (надалі по тексту - направлення), відеозаписи з місця зупинки, вміщені на компакт диск для лазерних систем зчитування, відомості щодо особи водія та транспортного засобу з інтегрованої інформаційно-пошукової системи Міністерства внутрішніх справ України (АРМОР), письмові пояснення водія від 12.09.2024.

20.11.2023 до суду надійшло клопотання захисника Шлецер А.А. про передачу справи для розгляду до суду за місцем проживання ОСОБА_1 до Ленінського районного суду м. Запоріжжя, яке відхилено в судовому засіданні, оскільки правила визначення територіальної підсудності, закріплені у ст. 276 КУпАП, не передбачають альтернативної підсудності для справ, передбачених ст. 124 КУпАП, які повинні розглядатися виключно за місцем вчинення правопорушення.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 заперечив своє перебування у стані сп`яніння чи під дією заборонених в обігу речовин, пояснив, що наркотики не вживає, є учасником бойових дій, має численні покарання і травми, в тому числі травму голови, посттравматичний стресовий розлад, 12.09.2023 переганяв авто після ремонту у м. Києві на Запорізький напрямок для подальшої передачі побратимам у зону бойових дій. Автомобіль старий, був відремонтований, але не мав дзеркала заднього виду праворуч а тому він показував повороти вручну. На блок посту у Голосіївському районі м. Києва його зупинили і правоохоронцям здалося, що він вживає психотропні речовини. Оскільки у нього 09.09.2023 в Запоріжжі вже ставалася подібна ситуація і він здавав аналізи у лікаря нарколога, якими підтверджено відсутність у нього в організмі наркотичних чи психотропних речовин, 12.09.2023 у м. Києві був спантеличений підозрами поліцейських. При цьому він показував їм всі документи, що мав при собі стосовно поранень, травм, діагнозів. У його медичних документах, які він надавав поліцейським для вивчення йшлося про характерні для його тремтіння рук, заікання. Обурився від всього, що відбувалося, адже визначальним і першочерговим для нього був обов`язок доставити автомобіль побратимам і через те що він не обманював поліцейських. Також для нього виявилися образливими їх підозри, оскільки він має честь і гідність, не витримував емоційного напруження, великих відмінностей між воєнною і бойовою атмосферою та контрастами мирного столичного життя, а тому сказав: "Маю честь" і на цьому завершив своє спілкування з поліцейськими.

Захисник Лихосенко Є.О. клопотав про закриття провадження у справі з мотивів відсутності події і складу адміністративного правопорушення, вказав на те, що ОСОБА_1 свою винуватість в учиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнає, застосована до ОСОБА_1 процедура огляду на стан сп`яніння була проведена з порушенням вимог законодавства, адже в протоколі описані ознаки сп`яніння, які не відповідають ознакам, визначеним у чинному законодавстві, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи, відеозаписи є неповними. Також захисник послався на те, що ОСОБА_1 досить тривалий час проходив службу в лавах Збройних сил України, приймав участь у бойових діях та в подальшому за станом здоров`я його було звільнено. При цьому, підзахисний внаслідок отримання відкритої черепно-мозкової травми при бойових діях, наразі страждає на психічні розлади, що може порушувати його рухи та мову. За ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2024 проводиться судово-психіатрична експертиза з метою встановлення того, чи страждає ОСОБА_1 на психічні розлади, чи здатен він за своїм психічним станом усвідомлювати свої дії та керувати ними та чи потребує він примусових заходів медичного характеру.

До відповідного письмового клопотання ОСОБА_1 приєднано медичну документацію та документи щодо його участі в бойових діях.

Також до суду надійшла заява захисника Шлецера А.А. про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, де вказується про те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння здійснено, а протокол про адміністративне правопорушення складено не уповноваженою на те особою - поліцейським, а не уповноваженою особою Військової служби правопорядку, як того вимагають спеціальні норми, зокрема ст. 266-1, 235-1 КУпАП, відеозаписи, приєднані до матеріалів справи, не можуть вважатися належними доказами, оскільки не відображають відомостей про вчинення правопорушення, а особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не повинна доводити свою невинуватість.

Проаналізувавши доводи сторін і з`ясовані фактичні обставини, керуючись завданнями КУпАП за ст. 1, засадами забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення за ст. 7, визначення адміністративного правопорушення (проступку) за ч. 1 ст. 9, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення за ст. 247 цього Кодексу, суд (суддя) вважає наявними підстави для закриття провадження у справі в порядку п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, зважаючи на наступне.

Пунктом 2.5. Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Крім того, за змістом ст. 130 КУпАП відмова від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижує увагу та швидкість реакції також тягне адміністративну відповідальність за цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Пунктом 3 Порядку № 1103 передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735).

Пунктом 2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 3 розділу І Інструкції № 1452/735 ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з п. 4 розділу І названої Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

У п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 закріплено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу. Під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

На відеозаписах відображено автомобіль ГАЗ 24, громадянин ОСОБА_1 , працівники патрульної поліції та жінку у військовій формі, ОСОБА_1 спілкується з ними, відповідає на запитання (спілкування щодо бойових дій, воєнних подій, військової тематики, захворювань ОСОБА_1 , його допомоги побратимам, надає документи), поліцейські читають медичні документи, які надав ОСОБА_1 , спілкуються між собою (обговорення обставин того, що 09.09.2023 щодо ОСОБА_1 складався протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, його діагнозів та стану здоров`я).

На запитання суду (судді) під час судового засідання ОСОБА_1 пояснив, що на блок-пості, тобто на місці зупинки, у нього не перевіряли зіниці очей на реакцію на світло, він не проходив пальце-носову пробу, йому не вказали на наявність ознак наркотичного чи алкогольного сп`яніння та не роз`яснили того, що відносно нього розпочато процедуру огляду водія на стан наркотичного сп`яніння.

Відповіді ОСОБА_1 на запитання суду (судді) цілком узгоджуються з дослідженими відеозаписами, де не відображено ні моменту зупинки автомобіля, ні з`ясування ознак наркотичного сп`яніння у водія, ні повідомлення останнього про те, що відносно нього застосовується процедура огляду на стан сп`яніння, ні роз`яснення прав та обов`язків.

При цьому на відеозаписах відображено, що ОСОБА_1 адекватно спілкується, його поведінка, жести, рухи, риторика, висловлювання, побудова речень, вимова є прийнятними, водій поводить себе стриманою, без проявів хамства, невихованості, надмірної веселості чи збудження, все детально пояснює поліцейським.

У той же час відмічається, що ОСОБА_1 перебуває в емоційно-пригніченому стані, висловлює нерозуміння і неприйняття ситуації через висловлення йому підозр у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння упродовж кількох днів постіль, тобто 09.09.2023 та 12.09.2023.

Поданими суду доказами стверджується, що 30.08.2023 ОСОБА_1 отримав відкриту черепно-мозкову травму, має забій головного мозку ІІ ступеню, посттравматичний синдром, стан психіки характеризується напруженістю, підозрілістю, тривожністю, тремором долонь, сіпанням повік, заїканням, мислення є непослідовним, має діагноз "посттравматичний стресовий розлад (тяжкий перебіг), тривожно-депресивний синдром (консультативні виписки, виписні епікризи в матеріалах справи).

За ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2024 у справі № 331/7960/23 щодо ОСОБА_1 призначено судово-психіатричну експертизу для з`ясування стану його осудності та потреби у застосуванні примусових заходів медичного характеру.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2023 у справі № 334/8310/23 було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Як слідує зі змісту цієї постанови 09.09.2023 щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у ході розгляду справи досліджено висновок спеціалізованого медичного закладу про тверезість ОСОБА_1 .

Описане судове рішення свідчить про правдивість пояснень ОСОБА_1 , які він надав у судовому засіданні з розгляду справи про адміністративне правопорушення № 752/20151/23 щодо його зупинки за кілька днів до 12.09.2023, проходження огляду у лікаря, а тому, з урахуванням його психоемоційного стану, наявного діагнозу, тяжкого перебігу захворювання, його поведінку, відображену на відеозаписах за 12.09.2023, суд (суддя) доходить висновку про хибність висновків працівників патрульної поліції про наявність у ОСОБА_1 ознак саме наркотичного сп`яніння. При цьому, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки не у повній мірі узгоджуються з ознаками, визначеними у п. 3, 4 розділу І Інструкції № 1452/735. Відсутність дійсних ознак наркотичного сп`яніння у водія не може слугувати підставою для застосування до нього процедури огляду на стан сп`яніння та мати наслідком притягнення до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Також слід зауважити ще одну невідповідність процедури оформлення протоколу за ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 1 розділу ХІІІ Інструкції № 1395 тимчасове затримання транспортного засобу проводиться поліцейським відповідно до Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 17.12.2008 № 1102, у разі наявності в нього підстав вважати, що водієм учинено порушення, передбачені ч. 1-4, 6 і 7 ст. 121, ч. 3-5 ст. 122 (у частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), ст. 122-5, 124, 126, ч. 1-4 ст. 130, ст. 132-1, 206-1 КУпАП . За наявності правових підстав, передбачених абз. 1 п. 1 цього розділу, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

Матеріали, які надійшли до суду, не містять доказів того, що ОСОБА_1 в установленому законодавством порядку відсторонено від керування, а автомобіль затримано.

Будь-яких документів, які б свідчили про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом до матеріалів справи не приєднано.

В описаній обстановці бездіяльність поліцейських в частині невідсторонення водія від подальшого керування транспортним засобом цілковито не узгоджується з попередньо оголошеними підозрами на його перебування у стані наркотичного сп`яніння.

Слід зауважити, що сам лише цей факт не становить собою істотних порушень прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності проте у цій справі він оцінюється у сукупності з рештою невідповідностей процедури огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, а тому сприймається однією з підстав для закриття провадження у справі в порядку п. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи викладене, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не відповідатиме засадами забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення за ст. 7, визначення адміністративного правопорушення (проступку) за ч. 1 ст. 9, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення за ст. 247 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

У силу ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди в Україні застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 53 рішення у справі "Гурепка проти України").

Відповідно до практики Європейського суду з прав людинипід провокацією (поліцейською) розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто, отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі "Раманаускас проти Литви" 05.02.2008).

Водночас відповідно до ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є зміцнення законності.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин справи, її вирішення у точній відповідності до закону.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey, п. 282) зазначається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Також Європейський суду з прав людини у своїх рішеннях вказує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Доводи захисника Шлецера А.А. про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено не уповноваженою особою - працівником патрульної поліції, а спеціальним суб`єктом - службовцем військової служби правопорядку, то вони відхиляються, оскільки правова процедура, яка мала бути застосовано до ОСОБА_1 не стосувалася дотримання ним Статут Збройних Сил України як військовослужбовцем, а стосувалася порядку керування транспортними засобами і не підлягає врегулюванню приписами ст. 266-1 КУпАП.

Щодо решти можливо непроаналізованих заперечень сторони захисту, суд (суддя) зазначає наступне. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02.2010).

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 38, 247, 279, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко