ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2024Справа №607/20254/24

19 вересня 2024 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1

за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №325996 від 05 вересня 2024 року, 05 вересня 2024 року близько 21 год 30 хв. громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи по вул. Лесі Українки, 18/240 у м. Тернопіль, вчиняючи домашнє насильство, на законі вимоги працівника поліції припинити правопорушення не реагував, шарпав поліцейських за формений одяг, поводив себе зухвало та нахабно.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Вказав, що не вчиняв злісної непокори законним вимогам працівників поліції. Посилаючись на наведене, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок адміністративного затримання, особистого огляду, огляду речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з метою, передбаченою цією статтею, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Положеннями ст. 185 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського під час виконання ним службових обов`язків, а також в учиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця через їхню участь в охороні громадського порядку.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 року за №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги."»

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Як вбачається із протоколу про адміністративні правопорушення серії ВАД №325996 від 05 вересня 2024 року, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 05 вересня 2024 року близько 21 год 30 хв., перебуваючи по вул. Лесі Українки, 18/240 у м. Тернопіль, вчиняючи домашнє насильство, на законі вимоги працівника поліції припинити правопорушення не реагував, шарпав поліцейських за формений одяг, поводив себе зухвало та нахабно.

На підтвердження обставин, викладених у протоколах працівниками поліції долучено:

-протокол про адміністративне затримання від 05 вересня 2024 року, згідно з яким працівниками поліції 05 вересня 2024 року близько 21 год 30 хв. було затримано ОСОБА_1 у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП для припинення адміністративного правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення;

-письмову заяву та пояснення ОСОБА_2 від 05 вересня 2024 року, згідно з яким остання просить притягнути до адміністративної відповідальності її сина ОСОБА_1 , який вчиняв відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме погрожував їй фізичною розправою та виражався нецензурною лайкою;

-форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 05 вересня 2024 року;

-терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_1 серії АА №438372 від 05 вересня 2024 року, де постраждалою особою зазначено ОСОБА_2 ;

-рапорт інспектора взводу №2 роти ТОР УПП в Тернопільській області ДПП лейтенанта поліції Сукара Т. від 05 вересня 2024 року;

-відеоматеріали з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано, що 05 вересня 2024 року працівники поліції прибули на виклик по АДРЕСА_1 . Прибувши за вказаною адресою працівниками поліції був виявлений ОСОБА_1 , який зайшов у свою кімнату та на вимогу працівників поліції вийшов з кімнати в коридор, де був затриманий працівниками поліції. Надалі вказаний відеозапис не відтворюється, що унеможливлює судом його подальше дослідження. При цьому, з вказаних відеозаписів не встановлено факт наявності неодноразових вимог працівників поліції припинити правопорушення, на які ОСОБА_1 не реагував, також не встановлено, що ОСОБА_1 шарпав за формений одяг працівників поліції та поводив себе зухвало.

Будь-які інші докази до матеріалів справи не долучено.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив обставини, викладені у протоколі. Вказав, що 05 вересня 2024 року не вчиняв злісної непокори законним вимогам працівників поліції, зокрема не шарпав поліцейських за формений одяг, не поводив себе зухвало та нахабно. Ствердив, що працівники поліції без будь-яких пояснень, встановлення особи, з`ясування обставин події зайшли у кімнату та здійснили адміністративне затримання.

Суд не приймає до уваги долучений до матеріалів справи рапорт працівника поліції, як належний та допустимий доказ, оскільки рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

Наявний у матеріалах справи протокол про адміністративне затримання від 05 вересня 2024 року, не підтверджує обставин, викладених у протоколі, оскільки останній лише підтверджує факт затримання працівниками поліції ОСОБА_1 для припинення адміністративного правопорушення та складання матеріалів.

Відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції не підтверджуються обставини, викладені у протоколі, зокрема щодо вчинення ОСОБА_1 злісної непокори законній вимозі працівника поліції, що проявилось у не реагуванні на законі вимоги працівника поліції припинити правопорушення, шарпані поліцейських за формений одяг, зухвалої та нахабної поведінки. З вказаних відеозаписів встановлено, що 05 вересня 2024 року працівники поліції прибули на виклик по АДРЕСА_1 . Прибувши за вказаною адресою працівниками поліції був виявлений ОСОБА_1 , який зайшов у свою кімнату та на вимогу працівників поліції вийшов з кімнати в коридор, де був затриманий працівниками поліції. Надалі вказаний відеозапис не відтворюється, що унеможливлює судом його подальше дослідження. На вказаних відеозаписів не зафіксовано, що ОСОБА_1 на законі вимоги працівника поліції припинити правопорушення не реагував, натомість шарпав поліцейських за формений одяг, поводив себе зухвало та нахабно.

Отже, суд вважає, що наявні у справі докази не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 саме злісної непокори законній, наполегливій, неодноразовій вимозі працівника поліції щодо припинення правопорушення, яка була виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до законних вимог працівників поліції.

Протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Інших доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі, в матеріалах справи немає.

Таким чином, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а будь-які сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП слід закрити, у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 185, 247, 252, 283, 284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Суддя І.М. Черніцька