Справа № 510/1519/24
Провадження № 3/510/884/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2024 року м. Рені

Суддя Ренійського районного суду Одеської області Дудник В.І., розглядаючи матеріали, що надійшли від впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в/ч НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродж. м. Герца Герцаївського району Чернівецької області, громадянку України, займаючу посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії 1 відділення іпс (тип А) НОМЕР_2 прикордонного загону, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як виходить з наданих адміністративних матеріалів, за висновком службового розслідування від 04.07.2024р. № 02.3/12/24-Вн, було підтверджено факт порушення правил несення військової служби у прикордонному наряді «Вартовий шлагбаума» майстер-сержантом ОСОБА_1 , яка під час несення служби 09.06.2024р. о 14.34 год., під час входу брокера ТОВ «Страховий консультант - АХІОМА», не здійснила перевірку наявності у неї відповідних документів, що посвідчують особу, чим порушила вимоги ст.ст. 11, 16, 17 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, п.6.7 глави 2 Розділу ІІ наказу МВС № 1261 від 19.10.2015р.

Внаслідок виявленого факту порушень, на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

ОСОБА_1 з`явилась до судового засідання, надала пояснення відповідно яких просила закрити провадження по справі за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

До адміністративних матеріалів додані докази, які були досліджені під час судового розгляду справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 264116 від 09.07.2024р.; письмові пояснення ОСОБА_1 від 26.06.2024р.; висновок службового розслідування по факту можливого порушення правил несення прикордонної служби у міжнародному пункті пропуску через державний кордон для поромного, морського та річкового вантажно-пасажирського сполучення «Орлівка»; письмові пояснення ОСОБА_1 від 18.07.2024р.; запит до адміністрації ДПСУ про доступ до публічної інформації від 13.07.2024р; відповідь адміністрації ДПСУ ФОП « ОСОБА_2 ».

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

У КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановлюється в конкретній справі.

У вищевказаних процесуальних документах, зокрема, необхідно викласти всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, і обґрунтувати наявність складу правопорушення та його кваліфікацію, зазначити відомості про свідків правопорушення, якщо вони є.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Частиною 2 ст. 172-18 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Так, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 займає посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії 1 відділення іпс (тип А) НОМЕР_2 прикордонного загону, і відповідно проходить службу в Державній прикордонній службі України, а отже така особа є суб`єктом адміністративної відповідальності.

Стаття 172-18 КУпАП є бланкетною нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 172-18 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

Згідно висновку службового розслідування, встановлено факт порушення 09.06.2024р. ОСОБА_1 при обставинах викладених у протоколі, ст.ст. 11, 16, 17 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, п.п. 6, 7 гл. 2 та п. 27 гл. 5 Розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС України № 1261 від 19.10.2015р.

Натомість, суд погоджується з письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.07.2024р., та зазначає, що адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, яка ставиться у провину ОСОБА_1 , визначена в межах регламентованих правил несення прикордонної служби, особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, а саме, Інструкцією про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС України № 1261 від 19.10.2015р.

Докази проходження ОСОБА_1 військової служби відповідно до ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у матеріалах справи відсутні.

Статтями 11, 16, 17 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, передбачено загальні обов`язки військовослужбовців, а не специфічні обов`язки особи, яка несе прикордонну службу.

Натомість, порушення ОСОБА_1 п.п. 6, 7 гл. 2 та п. 27 гл. 5 Розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС України № 1261 від 19.10.2015р., а саме:

-кожен прикордонник під час несення служби у прикордонному наряді відповідає за точне та своєчасне виконання покладених на нього завдань та обов`язків;

-під час несення служби прикордонні наряди зобов`язані, зокрема, здійснювати контроль за дотриманням режиму державного кордону, прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон та в контрольних пунктах в`їзду-виїзду;

-під час виконання завдань вартовий шлагбаума зобов`язаний, зокрема, перевіряти наявність документів у осіб, які в`їжджають у пункт пропуску (пункт контролю, контрольний пункт в`їзду - виїзду), страхових полісів на транспортні засоби закордонного прямування, про осіб, які не мають відповідних документів, доповідати старшому прикордонних нарядів у пункті пропуску через державний кордон,

не узгоджуються з відповіддю наданою адміністрацією Державної прикордонної служби України № 02.03/44241-24 від 09.07.2024р., за якою, результатами службового розслідування встановлено, що страховий агент фірми «АХІОМА» також є представником брокерської фірми, яка здійснює свою діяльність на території пункту пропуску через державний кордон «Орлівка» на підставі дозволу отриманого відповідно до Інструкції про порядок розміщення на територіях пунктів пропуску через державний кордон України підприємств, що здійснюють господарську або іншу діяльність, пов`язану із забезпеченням діяльності пунктів пропуску, і підприємств (установ) сфери обслуговування, затвердженої спільним наказом Державної митної служби України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 24.01.2006 № 51/49 «Про затвердження Інструкції про порядок розміщення на територіях пунктів пропуску через державний кордон України підприємств, що здійснюють господарську або іншу діяльність, пов`язану із забезпеченням діяльності пунктів пропуску, і підприємств (установ) сфери обслуговування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 24.02.2006 р. за № 176/12050.

Представник вказаної вище брокерської фірми отримував спеціальну тимчасову картку в пункті пропуску через державний кордон «Орлівка» встановленим порядком.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, суддя приходить до переконання, що достатніх, допустимих та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП при обставинах, зазначених у протоколі, яким визначаються межі даного судового розгляду, суду не надано, її винуватість у вчиненні вказаного правопорушення не доведена.

За цих обставин суд закриває адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-18 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 221, 245, 247 ч. 1 п. 1, 248, 251, 252, 266, 271, 280, 283-285, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

У притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП відмовити. Провадження у справі закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст.ст. 32, 321 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя В.І. Дудник