Справа № 450/3062/24 Провадження № 3/450/1806/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Мельничук І.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає: АДРЕСА_1 ,

за ст.185 КУпАП

в с т а н о в и в :

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 154796 від 21.06.2024 року, ОСОБА_1 , 21.06.2024 року о 23:20 год., в с. Лапаївка. вул. Світла, 2, будучи пасажиром зупиненого транспортного засобу на вимогу поліцейського знаходитись на своєму місці та не виходити з авто, вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, яка виражалась у виході з авто, чим порушив вимоги ст.18 ЗУ «Про Дорожній рух» та п.2 ст.62 ЗУ «Про Національну поліцію».

В судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Васечко Ю.А. підтримав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

Своє клопотання мотивував тим, що справді, ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу марки «Audi 0.7», номерний знак НОМЕР_1 , працівниками поліції, виходив з автомобіля, оскільки це зумовлено станом його здоров`я, а вихід з автомобіля ОСОБА_1 здійснював до отримання будь - яких вказівок працівником поліції. У відповідності до довідки військово-лікарської комісії N94659 від 21 червня 2022 року ОСОБА_1 має діагноз: міопія слабого ступеня очей, гіпотиріоз важка форма стадія медикаментозної декомпенсації на фоні аутоімунного тиреоїтиду, гіпоталамічний синдром з порушенням ліпідного та водосольового обміну з частинами лікворо гіпертензивними кризами, часті параксизмальні розлади усвідомленості ожиріння III - IV ст.

Гіпоталамічний синдром відноситься до розряду патологій, що поєднують комплекс розладів: ендокринних, вегетативних, трофічних і обмінних, причиною яких єураження гіпоталамічних структур головного мозку. Часто вказана хвороба супроводжується нестабільним і асиметричним артеріальним тиском, який частіше має тенденцію до збільшення, тахікардією, посиленою пітливістю, емоційною нестійкістю, відчуттями нестачі повітря.

На відеозаписах з нагрудних камер спостереження, які містяться у матеріалах справи не вбачається моменту зупинки транспортного засобу та факт невиконання ОСОБА_1 вимоги працівника поліції не покидати транспортний засіб.

Однак, незважаючи на це як вбачається із відеозапису сІір_0 на 7 хв. 25 с. ОСОБА_1 зазначив, що виходив з автомобіля щоб вдихнути свіжого повітря, оскільки цього вимагає стан його здоров`я.

Наведене також підтверджується відеозаписами clip_4 - 02 хв. 14 с., Сlip_4 -12 хв. 50 с., clip 5 -01 хв. 2 с. відеозаписів з нагрудних камер поліцейського.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 неодноразово повідомляв працівникам поліції, що вийшов з автомобіля марки «Audi Q7», номерний знак НОМЕР_1 , через наявні у нього захворювання, працівники поліції склали на нього протокол серії АА №154796.

Вимога працівника поліції - це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі. Основною ознакою такої вимоги є її законність.

Законність у діяльності органів державної влади - це суворе й неухильне дотримання, виконання законів органами, посадовими та службовими особами органів державної влади.

З врахуванням того, що ОСОБА_1 страждає на захворювання, які супроводжуються панічними атаками, браком повітря та іншими симптомами, вимога працівника поліції залишатися у авто не може вважатися законною, а більше того такої вимоги поліцейського не зафіксовано та не підтверджено жодними доказами.

За відсутності такої об`єктивної ознаки як «законна вимога поліцейського», провадження у даній справі підлягає закриттю.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до наступного висновку: у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про дорожній рух» пасажир, тобто особа, яка користується транспортним засобом, але не причетна до керування ним, зобов`язаний під час зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського знаходитися на своєму місці до відповідного розпорядження або вимоги поліцейського.

Вимога працівника поліції - це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі. Основною ознакою такої вимоги є її законність.

Законність у діяльності органів державної влади - це суворе й неухильне дотримання, виконання законів органами, посадовими та службовими особами органів державної влади.

На відеозаписах з нагрудних камер спостереження, які містяться у матеріалах справи не вбачається моменту зупинки транспортного засобу та факт невиконання ОСОБА_1 вимоги працівника поліції не покидати транспортний засіб.

В силу ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні тощо.

При цьому також повинні враховуватися вимоги п. 6 розділу 2, п. 2 розділу 3 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що затверджена Наказом МВС України від 18.12.2018 р. N° 1026, де зазначено, що під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Як вбачається, із наявних відеозаписів, жоден із них не відображає ні факту оголошення працівником поліції наказу ОСОБА_1 залишатися у автомобілі, і, як наслідок, відсутній факт невиконання ОСОБА_1 законного розпорядження поліцейського.

Таким чином відеозапис не відображає повну хорологію подій, яка мала місце 21 червня 2024 року, що свідчить про недотримання вимог законодавства щодо фіксування правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП надано лише протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 154796 221.06.2024 року.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи доказів.

Таким чином, із протоколу та матеріалів справи неможливо встановити факт наявності порушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 передбаченого ст.185 КУпАП .

Доказів на спростування доводів особи, відносно якої складено протокол про адміністративні правопорушення , і які б дозволяли суду на підставі ст. 252 КУпАП зробити висновок про доведеність факту вчинення інкримінованого правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП органом, уповноваженим на складання протоколу, не надано.

Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. При цьому всі викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, проаналізувавши та оцінивши всі докази в їх сукупності, вирішуючи справу в межах складеного протоколу у відповідності до положень ст.ст.254, 279 КУпАП, вважаю, що обставини, які викладені в протоколі не відображають всіх істотних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому провадження у справі відносно ОСОБА_1 , підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

провадження у справі № 450/3062/24 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП, - закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяІ. І. Мельничук