ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1508/24 Справа № 229/1998/24 Суддя у 1-й інстанції - Гонтар А. Л. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Бадалян Н.О., захисника Штукіна В.А. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дружківського міського суду Донецької області від 01 квітня 2024 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новомиколаївка Барвінківського р-ну Харківської області, громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше, протягом року, до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення не притягувався,

якого визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 15 березня 2024 року о 09 год. 40 хв. в м.Дружківка по вул.Потьомкіна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063 номерний знак НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук). Від продуття алкотестеру «Драгер» на місці зупинки та проходження медичного огляду в медичному закладі на визначення ступеня алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Дружківського міського суду Донецької області від 01 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.

Вважаючи постанову необґрунтованою ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, з пропуском строку на апеляційне оскарження.

У апеляційній скарзі апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог вказує, що працівниками поліції не були виконанні вимоги чинного законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Вважає, що відеозйомка проведена з порушеннями, щодо безперервності проведення, не було повідомленно про проведення зйомки на боді-камеру. Вказує, що сертифікат пристрою алкотестер, який пропонувався працівниками поліції був прострочений з 2015 року. Вважає, що не роз`яснювались права передбачені ст.268 КУпАП. Вважає, що письмові пояснення не були відібрано навмисно та не запрошені свідки при складанні протоколу. Вказує, що судовий розгляд у суді першої інстанції не відбувався. Копію рішення він отримав у Вайбері 24.04.2024 року.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисника, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 676700 від 15.03.2024 р., де зазначено, що ОСОБА_1 в порушення п.2.5 ПДР України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння при наявності таких ознак, у присутності двох свідків та із застосуванням відеофіксації.

Громадянину ОСОБА_1 роз`ясненні його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, і повідомлено про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно пояснень ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу, вбачається, що він керував авто, був зупинений поліцією, продувати алкотестер «Драгер» та їхати в наркологію відмовився, оскільки нічого не вживав.

У ОСОБА_1 вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_3 від 15.03.2024 р.

У відповідних граф протоколу наявні підписи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. (а.с.2)

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. (а.с.3)

Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких 15.03.2024 р. о 09 год. 58 хв. в їх присутності працівники поліції запропонували водію транспортного засобу ВАЗ 21063 номерний знак НОМЕР_2 гр. ОСОБА_1 продути алкотестер «Драгер» на місці зупинки та пройти медичний огляд в медичному закладі для визначення ступеня алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився. (а.с.4-5)

Копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1661536 від 15.03.2024 р. (а.с.6)

Довідкою з ВП № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, згідно бази даних ІТС ІПНП МВС України, протягом року у відношенні гр. ОСОБА_1 адміністративних матеріалів за ст. 130 КУпАП складено не було. Згідно бази даних ІТС ІПНП МВС України, гр. ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_4 кат. «В», «С», яке було вилучено під час складання адміністративного матеріалу. (а.с.7)

Диском з відеозаписом на якому інспектором патрульної поліції гр. ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест за допомогою алкотестера «Драгер» на місці зупинки або проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду для виявлення стану алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. (а.с.9)

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта, про порушення вимог законодавства при складанні протоколу, є безпідставними, та повністю спростовується наявним у матеріалах справи протоколом про адміністративне правопорушення. Складання протоколу, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення.

Також не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги, що наявний відеозапис не можна визнати доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки він є не безперервним, є неповним та не відображає всіх обставин події.

Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних у них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення і жодних сумнівів своєї достовірності у суду апеляційної інстанції не викликає.

Апеляційний суд зазначає, що відеозаписи як докази отримані в порядку, визначеному законом, зокрема ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», ст.251 КУпАП, відповідно до вимог яких, доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, а їх зміст з точки зору належності та допустимості оцінюється судом, виходячи із сукупності усіх наданих доказів.

Доводи апеляційної скарги, що сертифікат пристрою алкотестер, який пропонувався працівниками поліції був прострочений з 2015 року, є безпідставними які не підтверджуються наявними матеріалами справи, та апелянтом або його захисником до апеляйного суду таких доказів не надано.

Крім того як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння одразу як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі. У матеріалах справи відсутні докази, що відмова ОСОБА_1 була обумовлена простроченим сертифікатом пристрою алкотестер, а тому не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку на місці зупинки, і тим паче не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду в медичному закладі на визначення ступеня алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не роз`яснювались права передбачені ст.268 КУпАП є безпідставними та повністю спростовуються наявними матеріалами справи, у протоколі про адміністративне правопорушення Громадянину ОСОБА_1 роз`ясненні його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, і повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, про що у відповідній графі наявний підпис, та графі протоколу з поясненнями ОСОБА_1 не вказані зауваження, щодо невідповідності відомостей зазначених у цьому протоколі, таких як не роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність письмових пояснень ОСОБА_1 у матеріалах справи та відсутність свідків під час складання протоколу, вони є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. У протоколі ОСОБА_1 надав свої письмові пояснення, у відповідній графі протоколу, згідно яких, ОСОБА_1 , керував авто, був зупинений поліцією, продувати алкотестер «Драгер» та їхати в наркологію відмовився, оскільки нічого не вживав. Про бажання надати свої пояснення на окремому аркуші, відомості відсутні.

Також у протоколі зазначено присутність двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та наявні їх письмові пояснення на окремих аркушах, згідно яких в їх присутності працівники поліції запропонували водію транспортного засобу ВАЗ 21063 номерний знак НОМЕР_2 гр. ОСОБА_1 продути алкотестер «Драгер» на місці зупинки та пройти медичний огляд в медичному закладі для визначення ступеня алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку були свідки та були застосовані технічні засоби відеозапису, які наявні у матеріалах справи на диску.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, в судове засідання ОСОБА_1 з`явився, факт вживання алкогольних напоїв заперечував. Зауважив, що алкоголь не вживає взагалі, бо має хворобу серця. Проходити огляд в установленому законом порядку відмовився через сильне хвилювання та не думав про настання наслідків такої відмови. Просив суворо його не карати та не позбавляти його права керування транспортним засобом.

Апелянтом не надано ніякого належного та допустимого доказу, який поза розумних сумнівів довів його доводи та пояснення у апеляційній скарзі, що судовий розгляд у суді першої інстанції не відбувався, а прийшовши до суду ОСОБА_1 дівчина повідомила, що суддя зайнятий та потрібно чекати результати вдома, оскільки наведене апелянтом з цього приводу не підтверджено доказами.

Доводи апелянта оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу не підтверджені доказами.

Доводи апеляційної скарги, які, на думку апелянта, зумовлюють незаконність прийнятого рішення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у своїй сукупності зводяться до особистого тлумачення законодавства та не свідчать про порушення судом вимог процесуального закону, які б слугували підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Дії вчинені ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення враховано ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки транспортним засобом, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності піддати правопорушника покаранню у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що наведені доводи у апеляційній скарзі не підтвердженні під час апеляційного розгляду та не дають підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови судді районного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дружківського міського суду Донецької області від 01 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дружківського міського суду Донецької області від 01 квітня 2024 року, у справі про адміністративні правопорушення передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя