Справа № 464/2464/24 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 33/811/971/24 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу захисника правопорушниці ОСОБА_1 адвоката Луки Тараса Миколайовича на постанову та окрему постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 07 червня 2021 року,

з участю захисника правопорушниці ОСОБА_1

адвоката Луки Т.М.

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Крім цього, окремою постановою інформовано начальника Головного управління національної поліції у Львівській області та керівника Львівської обласної прокуратури про обставини викладені у постанові, для відповідного реагування та прийняття процесуальних рішень в межах своєї компетенції.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 , будучи матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухилилась від виконання передбачених ст.150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо виховання доньки, яка перебувала з ознаками алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_1 , що спричинило загрозу життю і здоров`ю дитини.

В апеляційній скарзі захисник правопорушниці ОСОБА_1 адвокат Лука Т.М. покликається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним. Зазначає, що з протоколу про адміністративне правопорушення не можливо встановити в чому саме полягало невиконання зі сторони ОСОБА_1 батьківських обов`язків з урахуванням вимог ст. 150 Сімейного кодексу України та судом дана обставина не досліджувалася. Звертає увагу на те, що ОСОБА_2 на момент події, а саме 11.03.2024 виповнилось 16 років, а отже така могла бути самостійним суб`єктом відповідальності за ч.1 ст. 178 КУпАП, крім цього, поза увагою суду залишилось що сама ОСОБА_2 визнавала та зазначила, що алкогольних напоїв не вживала. Акцентує увагу на те, що місцевим судом, в порушення вимог закону, розглянуто справу у відсутності ОСОБА_1 , чим порушено право на захист.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Сихівського районного суду м.Львова від 07 червня 2024 року, мотивуючи тим, що при розгляді справи правопорушниця та її захисник присутніми не були, а про згадане рішення стало відомо 10 червня 2024 року; скасувати оскаржувані постанови, прийняти нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника правопорушниці ОСОБА_1 адвоката Луку Т.М. про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, та приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, згідно ч. 1 ст. 184 КУпАП відповідальність настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей, незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 225032 від 01 квітня 2024 року; даними ЄО № 4384 від 12 березня 2024 року; поясненнями ОСОБА_1 , яким суддя районного суду дала належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 не ухилялася від виконання батьківських обов`язків, жодних із перелічених у ст. 150 СК України обов`язків нею порушено не було, мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності, оскільки батьки несуть відповідальність за виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Апеляційний суд відхиляє твердження адвоката Луки Т.М. про те, що

ОСОБА_2 могла бути самостійним суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 178 КУпАП, оскільки відповідальність батьків за ч.1 ст. 184 КУпАП настає за виховання неповнолітніх дітей, тобто дітей до вісімнадцяти років.

Щодо покликань адвоката Луки Т.М. на незаконність оскаржуваної постанови у зв`язку із розглядом справи у відсутності правопорушниці та її захисника, то, на переконання апеляційного суду, такі доводи не можуть визнаватися підставою для скасування постанови, а порушені їх права поновлені шляхом подачі апеляційної скарги та забезпечення участі в апеляційному розгляді, на який правопорушниця ОСОБА_1 також не з`явилася.

Що стосується доводів апелянта в частині незаконності прийняття окремої постанови, то суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.282 КУпАП, орган (посадова особа), який розглядає справу, встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення, вносить у відповідний державний орган чи орган місцевого самоврядування, громадську організацію або посадовій особі пропозиції про вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов.

Поряд з цим, чинний КУпАП не містить правових норм реагування судом, як органом, що здійснює розгляд адміністративних матеріалів відповідно до своєї компетенції, в разі виявлення порушення законодавства або недоліків у діяльності державних чи інших органів, однак, враховуючи обставини події, зазначені в оскаржуваній постанові, апеляційний суд вважає, що суддя місцевого суду з метою усунення подібних порушень Закону обгрунтовано довела вищевикладені обставини до відома начальника ГУНП у Львівській області та керівника Львівської обласної прокуратури, шляхом винесення окремої постанови, застосувавши аналогію закону.

Крім цього, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що окрема постанова судді, не входить до переліку постанов, визначених ст.284 КУпАП та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Таким чином, при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення на правопорушницю ОСОБА_1 накладене з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушниці та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

поновити захиснику правопорушниці ОСОБА_1 адвокату Луці Т.М. строк на апеляційне оскарження постанови судді Сихівського районного суду м.Львова від 07 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника правопорушниці ОСОБА_1 адвоката Луки Т.М. залишити без задоволення, а постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 07 червня 2024 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.