ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 677/730/23

Провадження № 33/4820/51/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., захисника Савінського О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника Савінського О.П., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 09 листопада 2023,-

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 гривень 80 копійок.

За постановою суду, 22.04.2023 о 10 год. 47 хв., в м. Красилів по вул. Щасливій, 9, Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням приладу «Драгер Алкотест 6810» та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду захисник Савінський О.В., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Захисник вказує, що працівником поліції було складено протокол відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, проте в ході розгляду справи судом було встановлено відсутність доказів повторності вчинення ОСОБА_1 правопорушення та направлено справу на доопрацювання до органів поліції. Однак, сторона захисту переконує, що відсутність доказів повторності вчинення правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, була підставою для закриття провадження у справі за відсутністю складу правопорушення, а підстав повертати протокол на доопрацювання у суду не було. Вказує, що фактично протокол інспектором було складено 22.04.2023 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а протокол від 15.06.2023 за ч. 1 ст.130 КУпАП було складено з порушенням вимог ст. 254 КУпАП. Також, Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, не передбачено можливості повторного складання протоколу про адміністративне правопорушення, в тому числі і в порядку доопрацювання матеріалів, після їх повернення судом. Тому переконує, що інспектор мав право скласти новий протокол 15.06.2023 виключно у випадку, якщо б це було прямо передбачено чинним законодавством. Окрім того, матеріали справи не містять доказів відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції самі вирішили, що ОСОБА_1 не буде проходити огляд та приступили до складання протоколу. У справі відсутнє, належним чином оформлене, направлення інспектора на проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння до медичного закладу. На думку апелянта, відсутність безперервного відеозапису та свідків відмови, вказує на відсутність належних та допустимих доказів факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника Савінського О.П., на підтримку поданої ним апеляційної скарги, з посилання на її доводи, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, уважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно з приписами до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Зі змісту вказаної норми закону слідує, що проходження такого огляду є обов`язком водія, а не його правом.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.

Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 306618 від 15.06.2023 (який було складено після повернення первинного протоколу для належного оформлення) слідує, що 22.04.2023 о 10 год. 47 хв., в м. Красилів, по вул. Щасливій, 9, Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, з використанням приладу «Драгер Алкотест 6810», та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим вчив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

З направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції слідує, що він направлявся до медичної установи КНП «Красилівська БЛ», у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння: запах алкоголю порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від такого огляду ОСОБА_1 відмовився.

Матеріали справи містять розписки про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та про роз`яснення прав і обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП, від підпису у яких ОСОБА_1 відмовився.

У відповідності до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції

З переглянутого судом першої та апеляційної інстанції відеозапису, вбачається, рух автомобіля Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_1 , в подальшому встановлено під керуванням ОСОБА_1 . Його зупиняють працівники поліції через порушення правил дорожнього руху, а саме під час здійснення обгону ним було створено аварійну ситуацію. В ході розмови працівником поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, після чого йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що, останній, погодився. Після прибуття на місце зупинки ОСОБА_1 другого патрульного автомобіля, який доставив прилад Драгер для проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, водію неодноразово працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» однак ОСОБА_1 згоду не надав, висловив бажання пройти огляд на стан сп`яніння в лікарні. Після чого, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 сісти в службовий автомобіль для забезпечення його доставки до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що він згоди не надав, висловлював безпідставні вимоги щодо його доставки до медичного закладу власним автомобілем, а тому працівником поліції такі дії були розцінені як відмову від проходження такого огляду. В подальшому наявні відеозаписи відображають процедуру роз`яснення ОСОБА_1 його прав та процедуру складення протоколу про адміністративне правопорушення, відібрання пояснень, оформлення матеріалів адміністративної справи.

Досліджений відеозапис відображає всі елементи, які мають доказове значення для вирішення питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026 передбачена безперервність здійснення відеозапису під час виконання поліцейськими своїх службових обов`язків. Між тим, нормативними документами, які регламентують порядок виявлення та фіксації адміністративних правопорушень, складання протоколів про адміністративні правопорушення та направлення відповідних матеріалів до суду не передбачено обов`язковості надання усього відеозапису, здійсненого у ході виконання поліцейським своїх службових обов`язків. На думку суду долучений до матеріалів справи відеозапис, на якому зафіксований факт керування ОСОБА_1 автомобілем, розмова поліцейського з ним, відмова від проходження огляду, з`ясування обставин для складання протоколу про адміністративне правопорушення та процесуальні дії, які при цьому вчинили поліцейські, об`єктивно доводять факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про недотримання безперервного фіксування (відеозапису) процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення технічними засобами, тобто що наданий запис є фрагментований, є неспроможними, оскільки суд, при розгляді справи, аналізує лише той об`єм доказів, який наданий суду. Факт відсутності безперервного відео не змінює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду та узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності. Окрім того, обов`язок поліцейського вести відеозйомку безперервно не є абсолютним та відповідно до вимог п. п. 5, 8 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису поліцейський має право відступити від цих вимог за певних умов.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі спростовуються дослідженим відеозаписом, зі змісту якого вбачається, що на неодноразові пропозиції працівників поліції прослідувати до службового автомобіля для доставки ОСОБА_1 до медичного закладу, останній, не погодився, заявляв необґрунтовані вимоги, а тому поліцейським обґрунтовано було розцінено таку поведінку водія як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Судом першої інстанції, в якості свідка, було допитано поліцейського ОСОБА_2 який пояснив, що 22.04.2023 зателефонував черговий, який повідомив, що два п`яних водія, на автомобілі, поїхали у невідомому напрямку. У місті Красилів, по вул. Щасливій, виявили автомобіль Шкода Фабія. Водій автомобіля мав ознаки алкогольного сп`яніння, а тому запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, спочатку водій погодився, зачекавши хвилин 10, водій сказав, що запізнюється та почав рух заднім ходом. Вказує, що він витягнув ключ із замка запалювання, після чого водій вийшов. Згодом приїхав інший екіпаж та привіз прилад Драгер. Водію неодноразово пропонували пройти огляд приладом Драгер, однак той згоди не висловив, запропонували в лікарні, на що останній також згоди не надав.

У відповідності п. 7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16.02.2021 року, який набув чинності 17.03.2021, внесено зміни до КУпАП, зокрема до ст. 266 КУпАП.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що на відеозаписі відсутні свідки відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки, як, вже зазначалось, вище диспозицією ст. 266 КУпАП визначено, що свідки залучаються лише у випадку неможливості фіксації технічними засобами відмови водія від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Твердження апеляційної скарги, що працівник поліції не мав права складати новий протокол про адміністративне правопорушення від 15.06.2023 за ч. 1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 є безпідставними виходячи з наступного.

Як установлено апеляційним судом, 22.04.2023 поліцейським СРПП ВПД №2 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області Прокопчуком В.І. складено протокол серії ААД №306030 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Підставою для складання протоколу за ч. 2 ст. 130 КУпАП була наявність постанови Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 травня 2022 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із накладенням на нього відповідного стягнення з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Дана постанова набрала законної сили 01.06.2022 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

В разі неправильного складання такого протоколу повернути матеріали адміністративної справи органу, який порушив справу про адміністративне правопорушення для належного (додаткового) оформлення.

Відповідно до положень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року, протокол про адміністративне правопорушення, складений без додержання вимог КУпАП та Інструкції підлягає поверненню відповідному органу для належного оформлення.

Згідно з позицією ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладену у п.12 Постанови Пленуму від 17.10.2014 р. «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення», норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 цього Кодексу, вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

Крім того, відповідно до п. 7 «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376 не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Постановою Красилівького районного суду Хмельницької області від 18.05.2023 справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП повернуто до Хмельницького РУП ВПД №2 для належного оформлення з підстав того, що всупереч вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 р. (далі Інструкція) (п. 9), у протоколі формулювання суті правопорушення викладено без врахування всіх ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

На виконання постанови суду від 18.05.2023, 15 червня 2023 поліцейським СРПП ВПД №2 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області Прокопчуком В.І., складено протокол серії ААД №306618 від 15.06.2023 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за подій, які мали місце 22.04.2023 року в АДРЕСА_2 .

З огляду на це, даний протокол є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 , складений у відповідності та в порядку визначеному КУпАП і Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

У матеріалах справи відсутні, апелянтом, під час апеляційного перегляду, не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні твердження поданої апеляційної скарги є неприйнятними.

Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Всі інші доводи, наведені у апеляційній скарзі захисника, були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.

Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянтів, викладений ними у поданій апеляційній скарзі.

При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Суд обґрунтовано прийшов до висновку, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні цього адміністративного правопорушення, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.

Постанова судді місцевого суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, відповідає вимогам Закону, адміністративне стягнення за це правопорушення накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для її скасування чи зміни немає.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах апеляційної скарги не убачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 09 листопада 2023 щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Савінського О.П. без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М.Кулеша