Номер провадження: 33/813/1350/24
Номер справи місцевого суду: 496/7098/23
Головуючий у першій інстанції Пасечник М. Л.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді-доповідача Таварткіладзе О.М., перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Задорожньої Вікторії Олександрівни на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 13 листопада 2023 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року до Біляївського районного суду Одеської області від Управління патрульної поліції в Одеській області надійшли матеріали адміністративного провадження разом з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД, № 470626 від 11.10.2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 13 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 17000,00 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн. в дохід держави.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, 25.04.2024 року засобами поштового зв`язку захисник ОСОБА_1 адвокат Задорожня Вікторія Олександрівна звернулася до суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду з тих підстав, що ОСОБА_1 не було відомо про прийняття постанови Біляївського районного суду Одеської області від 13 листопада 2023 року. Крім того, апелянт не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Про те, що ОСОБА_1 ймовірно було притягнуто до адміністративної відповідальності останньому стало відомо від працівників поліції, які зупинили його на блок-пості для перевірки документів, після чого апелянт звернувся за правничою допомогою. 15.04.2024 року захисник ОСОБА_1 адвокат Задорожня Вікторія Олександрівна звернулася до суду першої інстанції з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи та лише 25.04.2024 року судом було надано можливість ознайомитися з даною с правою. З цих підстав апелянт просить поновити строк.

Ознайомившись з зазначеним клопотанням та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволені клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду й поверненню даної апеляційної скарги особі, яка її подала, з нижченаведених підстав.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Тобто, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду.

Правом на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Європейський суд з прав людини вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, №17160/06 та № 35548/06, §34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Із матеріалів справи вбачається, що постанова судді Біляївського районного суду Одеської області у даній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП ухвалена судом першої інстанції 13 листопада 2023 року, а апеляційна скарга захисником апелянта подана до суду, засобами поштового зв`язку, 25 квітня 2024 року.

Тобто, вбачається, що апеляційна скарга на постанову суду подана захисником апелянта до суду зі значним порушенням десятиденного строку на апеляційне оскарження, передбаченого ст. 294 КУпАП, а саме після спливу більше п`яти місяців.

Ставлячи питання про визнання причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду поважними, апелянт зазначає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не була присутньою в судовому засіданні суду першої інстанції, копію оскаржуваної постанови не отримувала. Представник апелянта мав змогу ознайомитися з матеріалами справи лише 25.04.3024 року. Крім того, сторона захисту посилається як на підставу поважності причин пропуску на апеляційне оскарження введення воєнного стану на території України у зв`язку з військовою агресією РФ.

Апеляційний суд зазначає, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з апеляційними скаргами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

Сам факт запровадження воєнного стану в Україні Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який є загальновідомим, не є поважною причиною для безумовного поновлення процесуальних строків.

Доводи щодо обмеження вільного та звичайного життя ОСОБА_1 у зв`язку з введенням воєнного стану на території України не беруться до уваги апеляційним судом, оскільки апелянтом не зазначено жодних обставин, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Апеляційний суд звертає увагу, що поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому КУпАП не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Як вбачається з аналізу рішень ЄСПЛ, він у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Матеріалами справи встановлено, зокрема з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД, № 470626 від 11.10.2023 року вбачається, що під час складення цього протоколу ОСОБА_1 під підпис повідомлено про дату та місце розгляду справи, а саме: 13.11.2023 року о 10:00 год. у Біляївському районному суді Одеської області (а/с 2).

Крім того, судова кореспонденція про виклик до судового засідання, що призначене на 13.11.2023 року на 10:00 год., що відправлена адресату ОСОБА_1 на його адресу: АДРЕСА_1 , яка відповідає адресі учасника справи, що вказана в протоколі про адміністративне правопорушення, повернулась до суду з відміткою пошти від 27.10.2023 року: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а/с 8).

Стосовно тверджень сторони захисту, що ОСОБА_1 не був обізнаний про дату, час та місце розгляду справи, не був присутній при розгляду справи, то апеляційний суд сприймає такі твердження критично, оскільки попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Так, дослідженні матеріали справи про адміністративне провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 дають підстави вважати, що останній беззаперечно знав про існуюче відносно нього судове провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що передано на розгляд до Біляївського районного суду Одеської області, оскільки останній підписав складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення від 11.10.2023 року. Проте протягом більше, ніж п`ять місяців ОСОБА_1 не виказав належної зацікавленості в розгляді протоколу про адміністративне правопорушення, що складений відносно нього. При цьому, з практики ЄСПЛ виходить, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Слід зазначити, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень» за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень постанова судді Біляївського районного суду Одеської області від 13.11.2023 року була надіслана судом до реєстру 21.11.2023 року та оприлюднена на сайті реєстру 23.11.2023 року.

Стосовно посилань апелянта про те, що ознайомитися з текстом оскаржуваного судового рішення захиснику апелянта вдалося лише 25.04.2024 року, після надання судом першої інстанції доступу до електронної справи в підсистемі Електронний суд, то апеляційний суд наголошує, що положеннями ст. 294 КУпАП прямо визначено, що строк на апеляційне оскарження рахується з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії судового рішення.

Отже, враховуючи, що пропущений строк на апеляційне оскарження судового рішення є значним, а апелянт в клопотанні про поновленні строку на апеляційне оскарження не посилається на конкретні причини, які перешкодили йому своєчасно цікавитись розглядом справи і, як слідство, своєчасно подати апеляційну скаргу, приймаючи до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами, апеляційний суд констатує, що підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді Біляївського районного суду Одеської області від 13 листопада 2023 року немає, а тому в поновленні строку на оскарження зазначеної постанови захиснику ОСОБА_1 адвокату Задорожній Вікторії Олександрівні слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 294 КУпАП - повернути апелянту.

При цьому слід роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторно звернутися з апеляційною скаргою на дану постанову з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження та з наданням належних доказів поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Задорожньої Вікторії Олександрівни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Біляївського районного суду Одеської області від 13 листопада 2023 року відмовити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Задорожньої Вікторії Олександрівни на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 13 листопада 2023 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе