Справа № 758/4940/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду міста Києва Казмиренко Л.В., розглянувши справу, яка надійшла з Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

10.04.2024 року, о 01 год. 20 хв., м. Київ, вул. Кирилівська 109/2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Оглян на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Alcotest Drager 6820 (0527)». Тест 3670. Результат 2,10 проміле.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 854230, 10.04.2024 року, 01 год. 20 хв., в м. Києві вул. Кирилівська, 109/2 водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передав право керування транспортним засобом марки «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_1 водію ОСОБА_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, огляд якого проводився за допомогою приладу «Alcotest Drager 6820 (0527)». Тест 3670. Результат 2.10 проміле.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за порушенням вимоги п. 2.9г Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину не визнав. Його захисник адвокат Сіренко М.Ю. зазначив, що 09.04.2024 був День народження ОСОБА_2 , який передав ключі від свого автомобіля своєму знайомому ОСОБА_4 . Ключі ОСОБА_1 він не передавав та його не знав, сидів на задньому синні автомобіля та спав. Прокинувся, коли зупинили працівники поліції.

Допитаний судом свідок ОСОБА_4 суду повідомив, що ключі від автомобіля йому передав ОСОБА_2 , оскільки останній вживав алкоголь та за кермо не сів. А він в свою чергу подзвонив знайомому ОСОБА_1 , в якого була перепустка на право керування під час коменданської години та попросив завезти додому, ОСОБА_1 погодився. Він не знав, що ОСОБА_1 вживав алкоголь. ОСОБА_2 спав на задньому сидінні та ОСОБА_1 не знав,ключі ОСОБА_1 не передавав.

ОСОБА_1 суду повідомив, що йому подзвонив саме свідок ОСОБА_4 та попросив відвезти його та ОСОБА_2 додому,оскільки в нього була перепустка на пересування під час коменданської години, він погодився. Ключі від автомобіля йому дав саме ОСОБА_4 , ОСОБА_2 він не знав, ОСОБА_2 спав на задньому сидінні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оглянувши відеозапис події, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Огляд ОСОБА_1 проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу "Alcotest Drager 6820", що підтверджується чеком № 3670 від 10.04.2024 року, результат огляду: 2,10 ‰.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена та підтверджується, крім визнання ним вини, наявними у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказами, зокрема: даними результату приладу «Alcotest Drager 6820», чеком № 3670 від 10.04.2024, згідно з яким результат тесту - 2,10 ‰; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за яким проведений огляд у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна покрову обличчя, тремтіння пальців рук, результат огляду - 2,10 ‰; оглянутим відеозаписом, зафіксованим на диск з бодікамери з нагрудної камери поліцейського.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи наведені докази в їх сукупності, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суд накладає стягнення ОСОБА_1 в межах санкції статті, за якою кваліфіковані його дії.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно Закону України "Про судовий збір" до стягнення із ОСОБА_1 підлягає судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Щодо складеного протоколу про адміністативне правопорушення відносно ОСОБА_2 , суд звертає увагу, що відповідно до показів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4 , саме ОСОБА_4 передав ключі та право керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Таким чином, порушення ОСОБА_2 п.2.9г ПДР України - передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, не знайшло свого підтвердження в оглянутому відеозаписі з бодікамери, та не знайшло в показах ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 , оскільки останній підтвердив, що саме він передав право керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Окрім того, свідок ОСОБА_4 під присягою, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтвердили, що ОСОБА_2 спав на задньому пасажирському сидінні, ключів водію ОСОБА_1 не передавав, не знав та не міг знати що останній може перебувати з ознаками алкогольного сп`яніння.

Отже, будь які докази, які б підтверджували факт передачі ОСОБА_2 права керування транспортним засобом гр. ОСОБА_1 , відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Виходячи з вимог ст. 62 Конституції України, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише у разі доведення її вини в установленому законом порядку належними та допустимим доказами, що є складовою справедливого правосуддя у розумінні ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищенаведене та застосовуючи закріплений в ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь, суд дійшов висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тому відповідно провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 251, 252, 256, 283, 284 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн. 00 коп. (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять грн. 60 коп.).

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Суддя Л. В. Казмиренко