Справа № 308/3644/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.07.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП за апеляційною скаргою адвоката Шкварко А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 (однієї тисячі сімсот) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605.60 гривень судового збору.

Відповідно до постанови суду, - 19.02.2024 року о 05 год. 15 хв. громадянин України ОСОБА_1 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом на напрямку 293 прикордонного знаку на відстані 300 м. до лінії державного кордону України, за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза пунктом пропуску у складі групи осіб.

Одночасно, під час затримання прикордонним нарядом на законні вимоги військовослужбовців ДПС України не вчиняти правопорушення не реагував, натомість вдався до втечі в бік кордону.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 34 Закону України «Про Державну прикордонну службу», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судута закрити провадження за відсутності в діях події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права . Вказує на те, що висновки суду, викладені у постанові, не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано у чому полягала злісна непокора ОСОБА_1 законній вимозі чи розпорядженню працівника ДПС.

До апеляційної скарги адвокат Шкварко А.В. подав клопотання про виклик в якості свідка уповноважену особу, яка склала протокол ОСОБА_3 , місце роботи: відділ прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Західного регіонального управління НОМЕР_1 прикордонного загону, для надання пояснень щодо обставин події, яка мала місце щ 05 год. 15 хв. 19 лютого 20204 року.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та його представник адвокат Шкварко А.В. на розгляд справи щодо ОСОБА_1 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його представник адвокат Шкварко А.В. що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст.ст. 268, 271 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дотримався.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, стверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №014443 від 19.02.2024, де викладено обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП; даними протоколу про адміністративне затримання від 19.02.2024; даними протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 19.02.2024; відеозаписом, на якому зафіксовані пояснення ОСОБА_1 безпосередньо після його затримання, згідно яких вину свою у вчиненому визнав повністю, а також іншими матеріалами справи.

Отже, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, які були досліджені місцевим та апеляційним судами.

Оцінюючи вищенаведені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративні правопорушення серії 3хРУ №014443 від 19 лютого 2024 року, складений щодо ОСОБА_1 уповноважено на те особою, за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, та особи-порушника.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового визнання ним вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що начальник відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » капітан ОСОБА_3 був упередженим при складанні щодо ОСОБА_1 вищевказаних протоколів, що в нього були підстави для фальсифікації протоколів чи обмови останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази, як у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не надані в судовому засіданні апеляційного суду.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що всупереч доводів апеляційної скарги, начальник відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » капітан ОСОБА_3 діяв саме у межах наданих йому повноважень.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні дані, які можуть свідчити про те, що дії уповноважених осіб прикордонної служби при затриманні ОСОБА_1 та при оформленні відносно нього матеріалів адміністративного правопорушення, були незаконними та протиправними. У матеріалах справи немає відомостей про те, що ОСОБА_1 чи його захисник зверталися до правоохоронних органів з відповідними заявами про незаконність дій працівників прикордонної служби щодо ОСОБА_1 , або оскаржували такі дії у встановленому законом порядку.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду, викладені у постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, апеляційний суд відхиляє, як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що вказані доводи спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що в апеляційній скарзі відсутні посилання на конкретні докази та обставини, які б підтверджували вказані доводи апеляційної скарги та спростовували б висновки суду першої інстанції про наявність у діях правопорушника складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

Щодо клопотання адвоката Шкварко А.В. про виклик в якості свідка уповноважену особу, яка склала протокол ОСОБА_3 , місце роботи: відділ прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Західного регіонального управління НОМЕР_1 прикордонного загону, для надання пояснень щодо обставин події, яка мала місце щ 05 год. 15 хв. 19 лютого 20204 року, то воно задоволенню не підлягає, оскільки відсутня необхідність у допиті вказаної особи у зв`язку з тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи, які є взаємодоповнюючими та не суперечать один одному.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Таким чином, покликання апелянта про те, що постанова є незаконною та необґрунтованою, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення на правопорушника ОСОБА_1 у виді штрафу, накладене з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді у справі немає.

Керуючись ст.ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Шкварко А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 180-10 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага