ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 680/187/24

Провадження № 33/4820/303/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Сторожука А.В. на постанову судді Новоушицького районного суду Хмельницької області від 19 березня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , головного бухгалтера ТОВ «Промінь Поділля»,

визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 5 (п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн.

Стягнуто з неї 605 грн 60 коп судового збору на користь держави.

За постановою суду, ОСОБА_1 , будучи головним бухгалтером ТОВ «Промінь Поділля», вчинила порушення ведення податкового обліку, яке полягало у порушенні:

підпункту 103.2 ст.103, пп.141.4.2 п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України №2755-VI від 02 грудня 2010 року (із змінами та доповненнями), ст. 11 Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи, яку ратифіковано Законом №412-VII від 04.07.2013 р., де підприємство при здійсненні на користь нерезидента виплати інших доходів із джерелом їх походження з України, не утримано податок з таких доходів за ставкою у розмірі 15 відсотків від їх суми та за їх рахунок, та не сплачено до бюджету під час такої виплати податок на доходи нерезидента за 2017-2019 роки на загальну суму 39 614 361 грн, в т.ч. 2017 рік 16 767 002 грн, 2018 рік 11 407 013 грн, 2019 рік 11 440 346 грн.

Указаними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Сторожук А.В. просив постанову Новоушицького районного суду від 19 березня 2024 року скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

Уважав, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що й потягло за собою неповне з`ясування усіх фактичних обставин справи.

Зазначав, що ТОВ "ПРОМІНЬ ПОДІЛЛЯ" не погодилось з висновками податкового органу, викладеними в акті перевірки та податковому повідомленні-рішенні, підприємство 15.03.2024 за вих.№195 подало на податкове повідомлення-рішення від 28.02.24 №3927/22-01-23-06/35469896 відповідну адміністративну скаргу до ДПС України через Електронний кабінет ДПС України. Отже, порушення, за яке Новоушицький районний суд притягнув ОСОБА_1 до відповідальності, є неузгодженим, а притягнення до відповідальності за неіснуюче правопорушення незаконним.

На думку захисту, місцевий суд при прийняті постанови не надав належної оцінки та аналізу наявним у справі доказам, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, внаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 КУпАП.

Апеляційний суд надавав ОСОБА_1 та її захиснику Сторожуку А.В. можливість брати участь у розгляді справи, завчасно і належним чином сповістивши їх про дату, час і місце судового засідання.

Указані особи в судове засідання не з`явилися, не повідомили про поважність причин нез`явлення до суду.

Відповідно до ч.3 ст.268 КУпАП при розгляді справ, передбачених ст.163-1 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Отже, за таких обставин з метою дотримання розумних строків її розгляду, їх нез`явлення до суду не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про таке.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частина перша статті 256 КУпАП містить вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків та потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Стаття 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення. Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом частини першої статті 163-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі відсутності податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, в тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення № 771/10/22-01-23-06/35469896 від 22 лютого 2024 року складений відносно головного бухгалтера ТОВ «Промінь Поділля» ОСОБА_1 у зв`язку із порушенням порядку ведення податкового обліку на підставі акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки № 1204/22-01-23-06/35469896 від 26 січня 2024 року.

Будь-які інші докази, окрім зазначеного акту та протоколу про адміністративне правопорушення, складеного головним державним інспектором відділу трансферного ціноутворення ГУ ДПС у Хмельницькій області, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до правової позиції, зазначеної в постанові КАС ВС від 08 вересня 2020 року у справі № П/811/2893/14, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків. Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акту, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акту перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

Відповідно до п.54.3. ст.54 ПК України у випадку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку.

Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом (п.54.5 ст.54 ПК України).

Пунктом 58.1. статті 58 ПК України визначено, що у випадку, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

При цьому статтями 55-56 ПК України передбачене право адміністративного та судового оскарження такого податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків, у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання.

Під час процедури адміністративного оскарження обов`язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган. Обов`язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскарженні встановлюється процесуальним законом (п. 56.4 ст. 56 ПК України).

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п. 56.18 ст. 56 ПК України).

Із аналізу вказаних норм слідує, що якщо за результатами податкової перевірки складено акт, який містить висновки про встановлення факту недотримання чинного законодавства при виплаті доходів із джерелом їх походження з України на користь нерезидента, контролюючим органом приймається повідомлення-рішення, у якому ним визначається сума грошового зобов`язання, яке платник податків має право оскаржити.

У справі, що переглядається, на час розгляду її місцевим судом були відсутні відомості про винесення контролюючим органом повідомлення-рішення на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки № 1204/22-01-23-06/35469896 від 26 січня 2024 року.

Копію такого рішення надано апелянтом як додаток до апеляційної скарги і воно датоване 28 лютого 2024 року, тобто, вже після складення протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Аналогічно до апеляційної скарги додано копію адміністративної скарги до ДПС України на податкове повідомлення-рішення від 28 лютого 2024 року №3927/22-01-23-06/35469896 та докази її направлення.

Отже, закономірно допускати, що в ході перевірки визначене у такому повідомленні-рішенні грошове зобов`язання може бути визнане неправильно нарахованим, а самостійно розрахований платником податків розмір податку на додану вартість, який підлягає відшкодуванню не є завищеним і сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду не є заниженою, а тому за результатами оскарження податкове повідомлення-рішення може бути скасоване.

Відтак, неприйняття податкового повідомлення-рішення із визначеною контролюючим органом суми бюджетного відшкодування, позбавляє платника податків права на оскарження такого рішення контролюючого органу, а за відсутності відомостей про узгоджену суму відшкодування немає підстав для притягнення платника податків за порушення порядку податкового обліку.

Тому складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 КУпАП, на підставі самого тільки акту документальної позапланової виїзної перевірки, слід визнати передчасним.

Вищенаведені обставини залишились поза увагою місцевого суду, який бездоказово послався на те, що ОСОБА_1 не оскаржувала складений стосовно неї протокол про адміністративне правопорушення.

Також у цьому протоколі зазначено, що порушення щодо ведення податкового обліку, перераховані в акті документальної позапланової виїзної перевірки від 26 січня 2024 року №1204/22-01-23-06/ НОМЕР_1 , відбулись у конкретному податковому періоді, а саме з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2019 року.

Водночас установлено, що обов`язки головного бухгалтера ТОВ «Промінь Поділля» ОСОБА_1 виконує лише з 24 січня 2018 року, тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за період з 01 січня 2017 року по 23 січня 2018 року в будь-якому випадку не можна визнати законним.

Апеляційний суд зазначає, що часом скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 КУпАП, є не момент його виявлення контролюючими органами, а день подання суб`єктом оподаткування відповідної звітності або наступний день після дати кінцевого терміну, коли така звітність мала бути подана, при цьому саме правопорушення не є триваючим.

Відповідно до положень ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Оскільки, на думку автора протоколу про адміністративне правопорушення, інкриміновані в ньому дії було вчинено в період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2019 року, а адміністративне стягнення щодо ОСОБА_1 застосовано місцевим судом 19 березня 2024 року, то апеляційний суд, серед іншого, зауважує, що на час ухвалення рішення про притягнення її до адміністративної відповідальності, строки для накладення адміністративного стягнення закінчились.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, що призвело до ухвалення помилкової постанови за результатами розгляду справи.

Зі змісту статті 62 Конституції України вбачається, що ніхто не може бути підданий покаранню інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам Кобець проти України від 14.02.2008 року, Берктай проти Туреччини від 8 лютого 2001 року, Лавенте проти Латвії від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1КУпАП.

Відповідно до вимог чинного адміністративного законодавства, а саме статей 9, 33, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Ураховуючи вищенаведене, на думку апеляційного суду, при прийнятті постанови суд першої інстанції не надав належної оцінки та аналізу наявним у справі доказам, не з`ясував усі обставини справи в їх сукупності, внаслідок чого, за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів, дійшов помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, постанову Новоушицького районного суду Хмельницької області від 19 березня 2024 року слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Керуючись ст.247, ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Сторожука А.В. задовольнити.

Постанову судді Новоушицького районного суду Хмельницької області від 19 березня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП скасувати

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-1 КУпАП ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду М.С. Матущак