КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1500/2024 Головуючий суддя у суді першої інстанції: Зубець Ю.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., перевіривши матеріали справи №33/824/1500/2024 про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Багінського Андрія Михайловича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 03 грудня 2009 року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 03 грудня 2009 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, захисник Багінський А.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 03 грудня 2009 року, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Водночас апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що ОСОБА_1 дізнався про існування оскаржуваної постанови у січні 2024 року під час звернення до територіального сервісного центру МВС України з метою обміну посвідчення на право керування транспортним засобом; ОСОБА_1 не брав участі у судовому засіданні, копія постанови йому не направлялася, що, на переконання апелянта, свідчить про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про дату та час проведення судового засідання належним чином повідомлений, заяв та клопотань до суду не подавав.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова Подільського районного суду м. Києва винесена 03 грудня 2009 року.

Апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник Багінський А.М. в інтересах ОСОБА_1 подав 14 лютого 2024 року (згідно відмітки системи «Електронний суд»), тобто з пропуском встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження постанови суду в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Як убачається з наданих суду адміністративних матеріалів, згідно довідки діловода Сідько І. справа №3-8712/09 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 знищена у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

При цьому, обставини, на які посилається апелянт як на поважні причин пропуску строку на апеляційне оскарження, матеріалами не підтверджуються і апелянтом на надано будь-яких доказів на обґрунтування своїх доводів.

Крім того, необхідно звернути увагу на те, що після винесення постанови та зверненням захисника в інтересах ОСОБА_1 з апеляційною скаргою пройшло 15 років.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип re judicata (принцип юридичної визначеності) (рішення у справі «Пономарьов проти України», заява №3236/03, п.41, від 03.04.2008 року; рішення у справі «Устименко проти України», заява №32053/13, п.47, від 29.10.2015 року).

З рішень Європейського суду з прав людини вбачається, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення «Пономарьов проти України» та інші).

Також щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається прецедентна практика Європейського суду з прав людини, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Оскільки докази, які підтверджували би обставини, вказані апелянтом, у матеріалах справи відсутні, а з`ясування їх виходить за межі даного провадження, підстав для задоволення клопотання про поновлення строку апеляційним судом не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити захиснику Багінському Андрію Михайловичу у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Подільського районного суду м. Києва від 03 грудня 2009 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу із доданими до неї документами повернути особі, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.М. Сітайло