Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2024 року,

ВСТАНОВИВ

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 605,60 (шістсот п`ять) гривень 80 копійок судового збору.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 16.07.2024 о 10 год 15 хв, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, п. 20.1 Кодексу поведінки працівників до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами, допустив недбале ставлення до військової служби в умовах особливого періоду, а саме без поважних причин не прибув для подальшого проходження служби до прикордонної комендатури швидкого реагування та службові обов`язки в той день не виконував, чим вчинив військове адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржену постанову скасувати та закрити провадження у справі. Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржена постанова є незаконною та судом здійснено формальний розгляд справи без належної оцінки доказів та встановлення дійсних обставин справи.

Апелянт вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складений стосовно нього не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки складений несвоєчасно та неуповноваженою на це особою.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу наступного висновку.

Відповідно до приписів ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Вимоги ст. 280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону при винесенні постанови місцевим судом дотримані.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином з`ясував всі фактичні обставини, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскарженій постанові судді, підтверджується зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного правопорушення повністю доводиться: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №288482 від 18.07.2024, рапортом, письмовими поясненнями, копією постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області №159/4325/24 від 08.07.2024 та іншими матеріалами справи.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції права на захист, що полягає в розгляді справи без його участі , то вони задоволенню не підлягають.

Зокрема, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце, час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (ст. 268 КУпАП).

При цьому ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення і йому заздалегідь під особистий підпис повідомлено про розгляд справи 12 серпня 2024 року, але жодного клопотання від останнього до суду першої інстанції не надходило.

Знаючи про те, що в провадженні суду на розгляді перебуває стосовно нього справа про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 об`єктивно міг і повинен був знайти можливість прийняти участь в її розгляді або ж скористатися своїм правом на відкладення судового розгляду за наявності для цього об`єктивних причин, чого зроблено не було.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом, для прискорення процедури слухання.

Таким чином, враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про дату і час судового засідання, апеляційний суд не вбачає порушень права на захист та справедливий суд, у зв`язку з розглядом судом першої інстанції справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, слід акцентувати увагу на те, що розгляд справи судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Не знайшли свого підтвердження й доводи апелянта щодо порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього. Зі змісту протоколу наявного в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також підпис ОСОБА_1 у згаданому протоколі свідчить, що останній з ним ознайомлений, проте зазначив, що не згідний з протоколом.

Посилання апелянта на те, що стосовно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення з порушенням вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП апеляційний суд також вважає безпідставними, оскільки тільки після з`ясування всіх обставин правопорушення та встановлення причетності особи до вчиненого правопорушення уповноважена особа складає протокол, тобто після виконання всіх необхідних процесуальних дій.

Складений протокол відповідає загальним положенням ст. 256 КУпАП, містить в собі всі необхідні реквізити, підписи посадових осіб, фабулу інкримінованого правопорушення, належним чином оформлені додатки, особисті пояснення ОСОБА_1 у яких він зазначив, що 16.07.20247 не прибув до УПЗ, бо погано себе почував, прийняв ліки та проспав, тому підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин, посилання в апеляційній скарзі на те, що протокол не відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП, не заслуговують на увагу.

Будь-яких інших обґрунтованих доводів, які б підтверджували порушення вимог чинного законодавства при розгляді судом першої інстанції даної справи про адміністративне правопорушення у апеляційній скарзі не наведено та доказів на спростування висновків судді суду першої інстанції апеляційному суду не надано.

Враховуючи наведене вище, постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстав для скасування оскарженого судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Разом з тим, положення п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначають, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Як убачається із матеріалів даної справи, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, яке ставиться йому у провину, під час виконання службових обов`язків як військовослужбовець, а тому він підлягає звільненню від судового збору.

З огляду на наведені вище обставини та положення п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», постанова місцевого суду в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору підлягає зміні.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне виключити з мотивувальної та резолютивної частин постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2024 року посилання на стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити частково, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2024 рокустосовно ОСОБА_1 змінити.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП виключити з мотивувальної та резолютивної частин постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2024 року посилання на стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду О. М. Клок