Справа № 496/910/24
Провадження № 3/496/800/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Портна О.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

До Біляївського районного суду Одеської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №733376 від 17.01.2024 року відносно ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 17.01.2024 року о 12:30 год в Одеській області Біляївський район, А/Д М05 Київ Одеса 452 км + 800 м водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Kia MAGENTIS з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя та очей. Від проходження на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав та підтримав пояснення наданні захисником.

Представник ОСОБА_1 адвокат Ушаков О.О. у судовому засіданні підтримав наданні письмові пояснення та просив закрити провадження. Своє клопотання про закриття провадження обґрунтовує, тим що зі змісту даного протоколу серія ААД № 733376 за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, дійсно, що водій, який керував транспортним засобом ТЗ KIA MAGANTS НОМЕР_1 , тобто ОСОБА_1 відмовився від проходження на місці зупинки ТЗ медичного огляду на стан сп`яніння та у медичному закладі. Відповідно до відеозапису до даного до матеріалів справи (протоколу) з нагрудного відео реєстратора поліцейських не вбачається факту зупинки та керування транспортним засобом KIA MAGANTS НОМЕР_1 саме ОСОБА_1 , а вбачається тільки факт спілкування у приміщенні громадянина ОСОБА_1 з поліцейськими. З долучених відеозаписів не можливо встановити факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , що становить під сумнів повноту і допустимість вказаного доказу. Крім того з відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 на відеозаписі, веде себе адекватно, його дії відповідають обстановці, жодних ознак алкогольного сп`яніння не вбачається, які зазначені у протоколі. При складанні протоколу за ст. 130 КУпАП, у разі порушення водієм п. 2.5 ПДР, працівниками поліції мають бути надані докази щодо: керування особою транспортним засобом та законності підстав зупинки транспортного засобу; наявності ознак сп`яніння; відмови від проходження огляду. Відсутність доказів щодо сукупності вказаних ознак, може слугувати підставою до закриття адміністративного провадження. Оскільки на відео запису не вбачається сукупності ознак сп`яніння, то вимога щодо проходження медичного огляду не є законною та відповідно відмова у проходженні такого огляду не утворює складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП. Також із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. З відео запису, який міститься в матеріалах справи № 496/910/24 жодним чином не зрозуміло як працівники патрульної поліції визначали ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 , а саме запахом алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рік, почервоніння шкіри обличчя та очей. З відео запису нагрудних камер патрульного працівника поліції навпаки вбачається, що ОСОБА_1 спокійно реагує на весь процес, адекватно спілкується з працівниками поліції, нормально ходить та поводиться, ніякого тремтіння пальців рік не має, не має почервоніння шкіри та очей. Тобто сам відео запис спростовує всі ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . ОСОБА_1 направлення не було вручено 17.01.2024 року о 12:33 годині інспектором взводу 1 роти 2 батальйону 1 полку УПП в Одеській області мол. лейтенантом поліції Чумак Костянтином Георгійовичем. Таке направлення є неналежним та недопустимим доказом оскільки ОСОБА_1 воно не було фактично вручено 17.01.2024 року о 12:33:00 годині на посту «Дачне» мол. лейтенантом поліції ОСОБА_3 , що підтверджується відео записом з нагрудного відео реєстратора № 1112/9. З відео долученого до матеріалів справи вбачається, що направлення на медичний огляді водія почав складати поліцейський УПП в Одеській області ДПП НПУ старший лейтенант поліції Новиков Г.В. о 13:00 годині, тобто офіційний документ посадовою особою внесенні не достовірні відомості о годині складання та вручення, а також патрульному ОСОБА_4 невідомо особа говорить о 13:00:27 годині закінчуй. Внесення в направлення на медичний огляд неправдивих даних є порушенням вимог Інструкції. Таким чином вищевказане направлення є недопустимим доказом по справі, а дані які записані є формальним припущенням. Також з фабули протоколу вбачається надання ОСОБА_1 направлення на медичний огляд, але з відео запису поліцейських видно, що таке направлення йому особисто не вручалось, однак потім направлено з адміністративними матеріалами до суду. Фактично такими діями ОСОБА_1 не запропоновано пройти медичний огляд у відповідному медичному закладі, а отже він не відмовлявся від отримання такого направлення та проходження медичного огляду. Крім того матеріали справи, не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, але тільки є фраза поліцейського про те, що він відсторонений та повинен їхати з кермом автомобіля інший водій. З огляду на усе вищевикладене, уповноваженою особо не надано належних, безспірних та допустимих доказів, які б в своїй сукупності були достатніми для підтвердження наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення (об`єктивної та суб`єктивної сторона), відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення (п.1 ст.247 КУпАП).

Заслухавши пояснення захисника та особи яка притягається до адміністративної відповідальності і дослідивши матеріли справи суд дійшов до наступного.

Відповідно до матеріалів справи зазначено, що 17.01.2024 року о 12:30 год в Одеській області Біляївський район, А/Д М05 Київ Одеса 452 км + 800 м водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Kia MAGENTIS з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя та очей. Від проходження на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення викладено не чітко, а саме зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, та не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП (п. 2.5 ПДР).

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, законною підставою для накладення на конкретну особу адміністративного стягнення є достатні дані про вчинення цією особою правопорушення, за яке і накладається дане стягнення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Диспозицією статті 130 КпАП України передбачено, що відповідальність за вказаною статтею настає за 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Слід зазначити, що диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП передбачають самостійні об`єктивні сторони правопорушення, а саме: керування транспортним засобом водієм в стані сп`яніння, що заборонено п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху; передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння, що заборонено п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння (п. 2.5 Правил дорожнього руху).

Отже, за ч. 1 ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення полягає в тому, що правопорушник має, по-перше, керувати транспортним засобом, а по-друге перебувати в стані сп`яніння. Відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тобто працівники поліції повинні представити суду докази того, що особа керувала транспортним засобом і при цьому знаходилась у стані алкогольного сп`яніння.

Факт керування автомобілем та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння може бути доведений: 1) показаннями свідків правопорушення, які підтвердять, що саме ця особа керувала транспортним засобом або відмовилася від проходження огляду, 2) фотознімками, 3)відеозаписами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що до протоколу додається диск з відеозаписом. Під час судового засідання судом було оглянуто доданий до протоколу диск з відеозаписом який не відображає зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а лише зафіксовано як ОСОБА_1 спілкується з інспектором у приміщенні. З долучених відеозаписів не можливо встановити факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , що становить під сумнів повноту і допустимість вказаного доказу.

Також з даного відеозапису вбачається, що інспектор не пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу (взагалі відсутній момент зупинки) за допомогою приладу ALCOTEST Драгер та в медичному закладі, не повідомив наслідки відмови, не роз`яснив його права. Дані недоліки не дають суду можливості встановити об`єктивні обставини справи.

Крім того з дослідженого відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 , веде себе адекватно, його дії відповідають обстановці, жодних ознак алкогольного сп`яніння не вбачається.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати обставини вчиненого адміністративного правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника, особу яка притягається до адміністративної відповідальності суд не знайшов підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та не встановлено факту його зупинки і перебування останнього за кермом автомобіля в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в матеріалах провадження відсутні відповідні докази.

Також із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення норм Правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На думку суду, відсутність передбачених законом доказів скоєння правопорушення може призвести до випадків безпідставного притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства").

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає до закриття у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що працівником поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була допущена неповнота і однобічність при з`ясуванні всіх обставин справи, та відповідно, не дана належна оцінка, а дані, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Виходячи із вищезазначеного, ґрунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з чим вважає за можливе застосувати ст. 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 3, 8, 9, 57 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 130, 247, 251, 252, 266, 284, 294 КпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.П. Портна