ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши справу про порушення митних правил за апеляційною скаргою начальника Чернівецької митниці Юрія Герасимова на постанову судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27 березня 2024 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: не відомий, закордонний паспорт НОМЕР_1 , - визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 471 МК України.

Звільнено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 , від адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст. 471 МК України за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Провадження по справі за ч.3 ст. 471 МК України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрито.

Вилучену, згідно протоколу про порушення митних правил №0137/40800/24 від 22.02.2024 року, купюру номіналом «50000 марок», Німеччина, зразка 1922 року, м. Веймар, №С-13954828 в кількості 1 шт. - повернуто ОСОБА_1 .

У своїй апеляційній скарзі, Чернівецька митниця не погоджується із вищезазначеною постановою.

Зазначає, що під час здійснення митного контролю гр. України ОСОБА_1 виявлено не заявлену, незадекларовану до митного контролю паперову купюру номіналом «50000 марок» Німеччина, зразка 1922 року м. Веймар, №С-09134995, яка знаходилась в господарській сумці серед особистих речей.

Згідно Висновку державної мистецтвознавчої експертизи №05 від 29.02.2024 року: 1. Даний предмет є порівняно рідкісним зразком тиражного випуску паперових банкнот Західної Європи у міжвоєнний період (перша половина XX ст.).

ЄУНСС №725/2297/24 Головуючий у І інстанції: Войтун О.Б.

Провадження №33/822/284/24 Доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ч.3 ст. 471 МК України

Не є унікальним, не має значної історичної та культурної цінності, має цінність, як предмет колекціонування. 2. Підпадає під дію Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей», як порівняно рідкісний предмет паперових грошей, що давно вийшов з використання. Відповідно до ст. 11 згаданого Закону, при заявлені до вивезення, даний предмет повинен пройти обов`язкову державну експертизу.

Гр. України ОСОБА_1 не було надано жодного документа про проходження державної експертизи.

Відповідно до ст. 370 МК України виявлений предмет, не включений до переліку товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей громадян.

Гр. України ОСОБА_1 митний контроль пройшла та виявлений предмет визнала своєю власністю, жодних дозвільних документів на право переміщення через державний кордон України вищевказаного предмета у неї немає.

Таким чином, гр. України ОСОБА_1 вчинила недекларування товарів, що підпадають під встановлені законодавством обмеження, щодо ввезення на митну територію України, а саме паперової купюри номіналом «50000 марок» Німеччина, зразка 1922 року м. Веймар, №009134995, вартістю 76,42 гривень України.

За таких обставин, просить скасувати постанову районного суду та прийняти нову, якою притягнути гр. України ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч.3 ст. 471 МК України та накласти на неї стягнення в межах санкції вказаної статті.

Особі, щодо якої ставиться питання адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 за порушення митних правил та апелянту було направлено повідомлення про місце та час розгляду справи через поштове відділення, однак в засідання представник митниці не з`явився. Неявка учасника в судове засідання не є перешкодою для слухання справи, відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП.

Встановивши суть постанови та вимоги апеляційної скарги митниці, пояснення особи, щодо якої запроваджено матеріали про порушення митних правил ОСОБА_1 та її доводи, яка просила залишити без задоволення апеляційні вимоги митниці, а постанову суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

В апеляційній скарзі апелянтом не оспорюються фактичні обставини вчиненого гр. України ОСОБА_1 діяння, а тому суд, відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП, розглядає справу в межах апеляційної скарги і не наводить у рішенні доводів на підтвердження тих фактичних обставин, які не оспорено апелянтом в поданій скарзі.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 252 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Вимогами ст. 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог районним судом було дотримано.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо безпідставного звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, апеляційний суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» №8 від 03 червня 2005 року, суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП. При цьому необхідно врахувати не лише вартість, а й кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.

Звільняючи ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, районний суд вказав про те, що діяння вчинене нею, хоча і містить в собі усі юридичні і суб`єктивні ознаки, які характеризують правопорушення, передбачене ч.3 ст. 471 КУпАП, але внаслідок всіх конкретних обставин воно не відповідає тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, при цьому врахував, що купюра згідно Висновку експерта не є унікальною та не має значної історичної та культурної цінності, має цінність, як предмет колекціонування, а також кількість переміщуваних купюр - 1 шт. орієнтовна вартість якої 2 (два) долара США (а.с.16-17). Суд також взяв до уваги особу ОСОБА_1 , яка раніше не притягалася до відповідальності за порушення митних правил.

На переконання апеляційного суду, районний суд врахував фактичні обставини справи, характер скоєного правопорушення, його мету і мотив, особу правопорушника, а тому правомірно застосував вимоги ст. 22 КУпАП та звільнив ОСОБА_1 від відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Більше того, ОСОБА_1 не приховувала купюру номіналом «50000 марок» Німеччина, зразка 1922 року м. Веймар, №009134995, від митного контролю, так як вона знаходилася серед її речей, будь яких намірів на порушення митних правил вона не мала.

З вказаною позицією погоджується і апеляційний суд, оскільки районним судом розглянуто всі сторони даного адміністративного правопорушення, оцінено його наслідки, досліджено обстановку, в якій вчинене дане порушення, особу порушниці ОСОБА_1 , обставини, що зм`якшують і обтяжують її відповідальність. При цьому районний суд переконався, що вказане діяння гр. України ОСОБА_1 не становить великої суспільної шкідливості й не завдає значних збитків державним або суспільним інтересам, безпосередньо громадянам.

Твердження начальника Чернівецької митниці Юрія Герасимова про те, що суд неправомірно вирішив звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежився усним зауваженням за малозначністю є безпідставними, оскільки суд особисто оцінює значимість правопорушення і приймає рішення щодо можливості закриття справи за ст. 22 КУпАП, відповідно до оцінки всіх обставин провини й особистості порушника. При цьому, законодавство не містить переліку малозначних правопорушень або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини.

З огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді, не встановлено істотних порушень вимог процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

На переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог Чернівецької митниці, апеляційний суд не знаходить.

У апеляційній скарзі не зазначено доводів, які би спростовували такі висновки та з її змісту не зрозуміло, які обставини, на думку апелянта, не врахував суд чи надав їм неправильну оцінку при прийнятті рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 471, 486, 489, 530 МК України та ст. 22, 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу начальника Чернівецької митниці Юрія Герасимова - залишити без задоволення, а Постанову судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27 березня 2024 року відносно громадянки України ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська