Справа № 128/636/24
Провадження № 33/801/361/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Фанда О. А.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Зубаня Олександра Олександровича, потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 25 березня 2024 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 25 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладеного на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У скарзі зазначає, що він не вчиняв жодного психологічного насильства відносно ОСОБА_2 , про що він зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення та письмових поясненнях. Жодних доказів вчинення ним домашнього насильства в матеріалах справи немає. Суд розглянув справу без його участі, про дату судового засідання він не був повідомлений. Наявність наслідків його дій у виді спричинення шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_2 хоча і відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, втім зміст їх не розкрито, а тим більше не доведено за стандартом «поза розумним сумнівом». Між ним та ОСОБА_2 мала місце словесна перепалка, яка не є домашнім насильством.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які беруть участь у проваджені в справі про адміністративне правопорушення апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції з порушенням норм процесуального права розглянув справу без належного повідомлення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, чим порушив процесуальні права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

На виконання вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду орган (посадова особа) вирішує, зокрема, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи про час і місце її розгляду.

У ст. 277-2 КУпАП зазначено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 належним чином був повідомленим про час і місце розгляду справи не відповідає дійсності та суперечить вимогам ст. 268 КУпАП.

Так, з матеріалів справи встановлено, що суд повідомляв ОСОБА_1 про розгляд справи шляхом направлення судової повістки в електронній формі згідно Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України 23 січня 2023 року №28.

Разом з тим, вказаний Порядок розроблено відповідно до положень КПК України, ЦПК України, ГПК України, КАС України. КУпАП серед вказаних актів відсутній.

Заявка на отримання електронних повісток від імені ОСОБА_1 , яка наявна в матеріалах справи, не підписана останнім (а.с.25).

Крім того, згідно інформації, яка зазначена у довідках, судові повістки про виклик до суду не були доставлені одержувачу ОСОБА_1 (а.с.26,32).

Тобто доказів того, що ОСОБА_1 був своєчасно, у відповідності до вимог ст. 277-2 КУпАП, повідомлений про час та місце розгляду справи, матеріали справи не містять.

А тому підстав розглядати справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в суду першої інстанції не було.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції мав можливість відкласти розгляд справи у межах строку, визначеного ст. 38 КУпАП, та здійснити повторний виклик особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, до суду.

У п. 24 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14 звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Таким чином, суд першої інстанції, у порушення вимог ст.ст. 268, 278, 277-2 КУпАП, належним чином ОСОБА_1 про дату і час розгляду справи не повідомив та розглянув справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, у зв`язку з грубим порушенням норм КУпАП, постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №430174, складеного 30 січня 2024 року поліцейським офіцером громади СВГ ВП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Тонкошкуром М.А., 03 січня 2024 року о 10 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 відносно дядька ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, яке виразилося при спілкуванні в телефонному режимі, висловлювався нецензурними словами і словесно погрожував, чим могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (а.с.1).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Диспозицією частини другої статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за вчинення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони даного правопорушення є діяння (будь-які дії фізичного, психологічного чи економічного характеру, в тому числі погрози та образи), його шкідливі наслідки (шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, яка була або могла бути завдана) та причинний зв`язок між діянням та наслідками.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Під психологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч. 1 ст. 1 цього Закону).

З аналізу наведених вище норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Отже, обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема у виді завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого, або ж за наявності реальної можливості завдання такої шкоди.

Вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами (наприклад аудіо/відео фіксацією), що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була заява ОСОБА_2 (його дядька).

Так, у рапорті помічника чергового ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області від 30 січня 2024 року зазначено, що 30 січня 2024 року о 10 год. 40 хв. зі служби 102 надійшло повідомлення, що в АДРЕСА_2 , офіцер громади повідомив, що звернувся ОСОБА_2 та повідомив, що 03 січня 2024 року близько 10 год. 00 хв. племінник ОСОБА_1 словесно в телефонному режимі погрожував фізичною розправою, не повертає кошти за будинок (а.с.4).

У протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 30 січня 2024 року вказано, що ОСОБА_2 просив прийняти міри до племінника ОСОБА_1 , який відмовляється сплачувати кошти за будинок та земельну ділянку та який 03 січня 2024 року о 10-11 год. в телефонному режимі погрожував фізичною розправою (а.с.8-9).

У письмових поясненнях від 30 січня 2024 року ОСОБА_2 зазначив, зокрема, що 03 січня 2024 року близько 10-11 год. він зателефонував до племінника ОСОБА_1 , щоб запитати, коли він поверне кошти за придбаний ним будинок та земельні ділянки, на що ОСОБА_1 відповів, щоб він більше не заходив до нього на подвір`я, бо кошти не поверне та словесно погрожував йому фізичною розправою. Племінник ще винен кошти в сумі 5 000 дол. США (а.с.13).

Відповідно до довідки про результати проведення перевірки інформації викладеної у зверненнях ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 30 січня 2024 року о 10 год. 40 хв. до чергової частини з письмовою заявою звернувся ОСОБА_2 про те, що племінник ОСОБА_1 не повертає кошти за будинок та 03 січня 2024 року близько 10 год. 00 хв. під час телефонної розмови ображав нецензурними словами та словесно погрожував фізичною розправою. В ході перевірки було встановлено, що 03 січня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в телефонному режимі відбулася телефонна розмова з приводу сплати коштів за проданий будинок. Учасники телефонної розмови висловлювалися нецензурними словами в адресу один одного. Звинувачення племінника ОСОБА_5 заперечив та пояснив, що не висловлювався нецензурними словами. З конфліктуючими сторонами проведено бесіду профілактичного характеру та надано роз`яснення, що дане питання мітить в собі цивільно-правові відносини, які можуть бути вирішені в порядку приватного судочинства. Також зазначено, що відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.173-2 КУпАП (а.с.2-3).

ОСОБА_8 із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення не погодився, про що зазначив у протоколі в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення».

Фактично, із описаного вище вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт з приводу купівлі-продажу нерухомого майна, в якому останні разом приймали участь, тобто має місце невиконання сторонами умов договору, а отже порушення зобов`язань.

Апеляційним судом встановлено, що відносно потерпілого ОСОБА_2 також було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП по цьому самому факту, тобто протокол було складено на обох учасників конфлікту.

Факт написання ОСОБА_2 заяви про вчинення правопорушення автоматично не утворює склад правопорушення у виді домашнього насильства психологічного характеру.

Домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткненням протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Наявність між дядьком та племінником словесного конфлікту не є безспірним доказом вчинення домашнього насильства.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення подія мала місце 03 січня 2024 року, тоді як протокол складено через місяць після згадуваної в протоколі телефонної розмови, під час якої, зі слів дядька, ОСОБА_1 останнього ображав та погрожував. Докази повинні бути достовірними, тобто такими, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У даному випадку єдиним доказом наявності образ та погроз з боку ОСОБА_1 , при тому, що останній категорично заперечує погрози та психологічний тиск з його боку на адресу дядька, може бути запис самої розмови. Без прослуховування запису розмови не можливо встановити допустимість інших доказів, зокрема, пояснень очевидців, які безпосередньо не спілкувалися з ОСОБА_1 ..

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того факту, що під час конфлікту ОСОБА_1 діяв з умислом спричинити ОСОБА_2 емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, а відтак завдати шкоди його психічному здоров`ю.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Проаналізувавши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, а саме домашнього насильства, тобто умисного вчинення діянь психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, матеріали справи не містять, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення даного адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 25 березня 2024 року скасувати, прийняти нову постанову.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало