Справа № 365/255/24
Номер провадження: 3/365/140/24
П О С Т А Н О В А

18 квітня 2024 року селище Згурівка

Суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. під час розгляду адміністративного матеріалу, який надійшов від Головного управління ДПС у Київській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який працює на посаді заступника директора ТОВ «Автосоюз-Згурівка»,

за ч. 1 ст. 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

08 квітня 2024 року до Згурівського районного суду Київської області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Автоматизованою системою документообігу суду адміністративний матеріал був визначений для розгляду судді Кучерявій Л.М.

У судовому засіданні під час встановлення особи правопорушника було виявлено, що ОСОБА_1 є діючим присяжним у Згурівському районному суді Київської області. Суддя пояснила особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що вбачає в цьому підстави для самовідводу, оскільки у стороннього спостерігача можуть виникнути сумніви в неупередженості та об`єктивності судді.

В силу ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється за на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положення чинного КУпАП не містять норм, які б регулювали питання відводу і самовідводу судді при вирішенні справ про адміністративні правопорушення.

В той же час, згідно вимог ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, Європейський суд в своєму рішенні «Мікалефф проти Мальти» (Micallef v Malta, заява № 17056/06), висвітлив законодавчу прогалину та негативні наслідки відсутності правового врегулювання інституту відводу у національному законодавстві, констатувавши, що відсутність останнього ставить під сумнів існування одної з гарантій передбаченої ст. 6 Конвенції щодо незалежності і безсторонності суду під час відправлення правосуддя. Інститут відводу має важливе значення для реалізації демократичних принципів цивільного процесу, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне вирішення спору. Норма про відвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду та заінтересованості відповідних суб`єктів у результатах розгляду справи.

Рада суддів України в п. 4 Рішення № 34 від 08.06.2017 роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії п.п. 2-3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими передбачені права обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення(п.п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п. 55 рішення у справі «Гурепка проти України», п. 39 рішення у справі «Лучанінова проти України»).

Рівною мірою зазначені гарантії стосуються і адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Враховуючи вказане, практику Європейського суду з прав людини суддя приходить до висновку про необхідність врегулювання питання про самовідвід за аналогією закону, а саме з урахуванням положень Кримінального процесуального кодексу України.

Обставини, що виключають участь судді передбачені ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України. Так, суддя не може брати участь у розгляді справи за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (заяви № 76556/01 та 38779/04, рішення від 08.04.2010 року, п. 97).

У відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) та у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02) зазначено, що безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Суддею встановлено, що рішенням Броварської районної ради Київської області від 14 вересня 2021 року № 150-13-VIII затверджено список присяжних Згурівського районного суду Київської області на три роки, з якого вбачається, що ОСОБА_1 є діючим присяжним Згурівського районного суду Київської області.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про судоустрій і статус суддів присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя. Присяжні виконують обов`язки, визначені пунктами 1, 2, 4-6 частини сьомої статті 56 цього Закону.

З огляду вище викладене, керують аналогією закону (ст. 75 КПК України) та практикою Європейського суду з прав людини, з метою уникнення будь-яких сумнівів щодо безсторонності судді під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, суддя Кучерява Л.М. вважає за необхідне заявити самовідвід від участі в розгляді зазначеної справи.

Справу передати до канцелярії суду для проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи.

Керуючись ст. 7, 245, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Заявляю самовідвід як суддя від участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення № 365/255/24 (провадження № 3/365/140/24) відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу передати до канцелярії суду для проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Кучерява