Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1440/24
Провадження № 3/376/563/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2024 р. Сквирський районний суд Київської області у складі головуючого судді Батовріної І.Г., за участю секретарів судових засідань Борисевич Д.Л., Мандзюк М.С., прокурорів ОСОБА_1 , Мазур В.В., захисника Капустіна В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквири Київської області об`єднану справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новоайдар Луганської області, працюючої директором комунального некомерційного підприємства Сквирської міської ради "Сквирський міський центр первинної медико-санітарної допомоги", зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Сквирського районного суду Київської області надійшов протокол про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-7 КУпАП та протокол про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.2 ст.172-7 КУпАП, постановою Сквирського районного суду Київської області від 01.08.2024 року дані адміністративні матеріали були об`єднанні в одне провадження та присвоєно єдиний унікальний номер справи 376/1440/24.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №2662 від 30.04.2024 року, ОСОБА_2 , будучи директором КНП СМР «Сквирський МЦПМСД», являючись суб?єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов?язаних із корупцією, згідно з пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII, в порушення вимог пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VII, не вжила заходів щодо недопущення будь якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомила визначений законом орган управління Сквирську міську раду про наявність неї реального конфлікту інтересів, а саме щодо суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями, який виник 02.01.2024 перед затвердженням акту службового розслідування щодо перевірки інформації лікаря ОСОБА_3 з приводу можливих порушень, вчинених директором КНП СМР «Сквирський МЦПМСД», чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією та передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №2663 від 30.04.2024 року, ОСОБА_2 , будучи директором КНП СМР «Сквирський МЦПМСД», являючись суб?єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов?язаних із корупцією, згідно з пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII, в порушення вимог пункту 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-VII вчинила дію в умовах реального конфлікту інтересів, а саме 02.01.2024 затвердила акт службового розслідування щодо перевірки інформації лікаря ОСОБА_3 з приводу можливих порушень, вчинених директором КНП СМР «Сквирський МЦПМСД», чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією та передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Постановою Сквирського районного суду від 26.06.2024 року клопотання адвоката Капустіна В.В. про витребування доказів задоволено, витребувано у голови Сквирської міської ради Київської області ОСОБА_4 інформацію, чи приймалось Сквирською міською радою рішення про проведення службового розслідування щодо перевірки інформації лікаря ОСОБА_3 , викладеної ним у зверненні від 30.11.2023 року з приводу можливих порушень, вчинених директором КНП СМР «Сквирський МЦПМСД» ОСОБА_2 та повідомити результати такого розслідування, а у разі якщо рішення про проведення службового розслідування не приймалось, повідомити з яких причин.

На виконання вказаної ухвали 01.08.2024 року голова Сквирської міської ради Київської області ОСОБА_4 надала заяву у якій зазначила, що Сквирською міською радою рішення про проведення службового розслідування щодо перевірки інформації лікаря ОСОБА_3 , викладеної ним у зверненні від 30.11.2023 року з приводу можливих порушень, вчинених директором КНП СМР «Сквирський МЦПМСД» ОСОБА_2 не приймалося.

У судових засіданнях ОСОБА_2 та її представник адвокат Капустін В.В. просили закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення оскільки протоколи складені безпідставно. Вказують, що акт службового розслідування щодо перевірки інформації лікаря ОСОБА_3 був затверджений ОСОБА_2 на підставі резолюції ОСОБА_5 .. Окрім того конфлікт інтересів був відсутній, оскільки вона рішень не приймала,а лише перевіряла можливі порушення свої працівників. ОСОБА_2 зазначила, що провину не визнає.

Окрім того представником ОСОБА_2 адвокатом Капустіним В.В. було подано клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому він зазначає, що 30.11.2023 року лікар загальної медицини сімейний лікар КНП СМР «Сквирський МЦПМСД» ОСОБА_3 направив звернення до Сквирської міської голови ОСОБА_4 , в якому повідомим про можливий факт корупційних правопорушень, вчинені директором КНП СМР «Сквирський МЦПМСД» ОСОБА_2 , лікарем Шамраївської АЗПСМ КНП СМР «Сквирський МЦПМСД» ОСОБА_6 та водієм КНП СМР «Сквирський МЦПМСД» ОСОБА_7 . Тобто лікар ОСОБА_3 виступив викривачем. Вказує, що порядок здійснення перевірки за повідомленням викривача врегульовано ст.. 53-2 Закону України «Про запобігання корупції». Зазначає, що у судовому засіданні 01.08.2024 року допитана у якості свідка ОСОБА_4 , яка обіймає посаду Сквирської міської голови, повідомила, що особисто здійснила попередній розгляд звернення лікаря ОСОБА_3 та дійшла висновку, що воно не відповідає вимогам Закону України «Про запобігання корупції», оскільки не містить ознак корупційних діянь та фактичних даних, які можуть бути перевірені. Відтак подальший розгляд звернення лікаря ОСОБА_3 відбувся в порядку визначеному для розгляду звернень громадян. Зокрема, Сквирська міська голова своїм розпорядженням доручила його розгляд заступнику міської голови ОСОБА_5 , а вже розпорядженням заступника міської голови ОСОБА_5 , директору КНП СМР «Сквирська МЦПМСД» ОСОБА_2 було доручено створити комісію та про результати розгляду повідомити міську раду. За таких умов, у ОСОБА_2 не виникло обов?язку повідомити суб?єкта призначення Сквирську міську раду в особі її міської голови про потенційний чи реальний конфлікт інтересів, адже остання вже дійшла висновку, що викладена у зверненні лікаря ОСОБА_3 інформація не містить фактичних даних, які б вказували на вчинення ОСОБА_2 корупційного правопорушення. Окрім того створюючи комісію для з?ясування обставин викладених у зверненні лікаря ОСОБА_3 , директор КНП СМР «Сквирський МЦПМСД» ОСОБА_2 , не була самостійною у свої діях, не мала жодних дискреційних повноважень, та лише виконувала рішення заступника міської голови ОСОБА_5 щодо створення комісії.

У судовому засідання прокури ОСОБА_1 , ОСОБА_8 просили суд притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, надали пояснення аналогічні викладеним у протоколах про адміністративні правопорушення, наголосили на тому, що ОСОБА_2 не могла затверджувати акт службового розслідування і повинна була повідомити Сквирську міську раду про наявний у неї конфлікт інтересів.

Окрім того прокурор ОСОБА_8 подала до суду висновок у справі № 376/1440/24 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП щодо ОСОБА_2 , у якому зазначила, що відповідно до п. 1.1-1.4 статуту КНП СМР «Сквирський МЦПМСД», затвердженого рішенням Сквирської міської ради від 28.03.2023 № 48-31 VIII, підприємство є закладом охорони здоров?я комунальним некомерційним підприємством, що надає первинну медичну допомогу та здійснює управління медичним обслуговуванням населення, вживає заходи з профілактики захворювань населення, підтриманням громадського здоров?я та засноване на базі комунальної власності Сквирської міської ради. Підзвітне і підконтрольне Сквирській міській раді, яка є його засновником, є неприбутковим підприємством, яке створене рішенням Сквирської районної ради Київської області від 18.10.2018 № 06-26-07 «Про створення КНП СМР «Сквирський МЦПМСД» шляхом реорганізації (перетворення) комунального закладу Сквирської районного ради «Сквирський центр первинної медико санітарної допомоги». На підставі цього КНП СМР «Сквирський МЦПМСД» є юридичною особою публічного права.

Відповідно до підпункту 7.2 та 7.5 статуту КНП СМР «Сквирський МЦПМСД» поточне керівництво підприємством здійснює керівник (директор), який призначається (за результатами конкурсу) на посаду та звільняється з посади за розпорядженням міського голови на умовах контракту. Директор представляє інтереси підприємства, підписує від його імені документи та видає довіреності, укладає договори, вирішує питання діяльності підприємства, видає накази, дає вказівки, обов?язкові для всіх підрозділів та працівників. Приймає рішення про прийняття на роботу та звільнення з роботи працівників, а також інші, передбачені законодавством про працю рішення в сфері трудових відносин.

Розпорядженням Сквирської міської ради від 30.04.2021 № 194-КП/1 ОСОБА_2 з 05.05.2021 призначено на посаду директора КНП СМР «Сквирський МЦПМСД». ОСОБА_2 згідно з статутом та контрактом, як директор КНП СМР «Сквирський МЦПМСД» наділена організаційно розпорядчими та адміністративно господарськими функціями. Окрім того вона є посадовою особою юридичної особи публічного права на яку поширюється дія Закону № 1700- VІІ, а тому є суб?єктом відповідальності за вчинення правопорушень пов?язаних із корупцією.

Прокурор вказує, що 02.01.2024 ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні КНП СМР «Сквирський МЦПМСД» за адресою: Київська область, Білоцерківський район, м. Сквира, вул. Київська, 12, затвердила акт службового розслідування щодо перевірки інформації лікаря ОСОБА_3 з приводу можливих порушень, вчинених директором КНП СМР «Сквирський МЦПМСД», тобто нею. ОСОБА_2 підписуючи зазначений акт, розуміла та усвідомлювала, що саме вона уникне покарання за можливі порушення, допущені нею під час роботи на посаді директора КНП СМР «Сквирський МЦПМСД». Тобто у ОСОБА_2 був наявний приватний немайновий інтерес у зв?язку з підписанням зазначеного акту службового розслідування, а саме уникнення відповідальності за вчинення можливих порушень та розголосу компрометуючої інформації.

На підставі викладеного просила притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, оскільки в її діях наявні подія та склад адміністративного правопорушення.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 зазначила, що ОСОБА_2 призначена на посаду за поданням міського голови і її роботодавцем є Сквирська міська рада. Вказала, що ОСОБА_2 повинна повідомляти Сквирську міську раду про реальний та потенційний конфлікт інтересів. Зазначила, що їй було відомо про звернення лікаря ОСОБА_3 , оскільки саме вона здійснювала попередній розгляд даної заяви. Дане звернення було розглянуте нею як звернення громадян, а тому розписане на профільного заступника. Оскільки при попередньому розгляді даного звернення було встановлено, що воно не містить ознак корупції, то комісія не створювалася. Вказує, що було проведено внутрішнє розслідування в КНП СМР «Сквирський МЦПМСД», проте, щодо ОСОБА_2 службове розслідування не проводилося.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 зазначила, що їй як заступнику міського голови надійшла карточка на зверненні громадян, при ознайомленні з зверненням лікаря ОСОБА_3 ознак корупції не побачила так як лікар ОСОБА_6 добирається власним або громадським транспортом. Зазначила, що службове розслідування щодо ОСОБА_2 не проводилося.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_9 вказала, що Сквирської міської ради надійшло два протоколи, на підставі цього створили комісію для розгляду. Зазначає, що був винесений акт службового розслідування і ОСОБА_2 отримала догану за порушення ст.28 Закону України «Про запобігання корупції». Окрім того було встановлено, що заяв чи повідомлень від ОСОБА_2 про наявність у неї потенційного чи реального конфлікту інтересів до Сквирської міської ради не надходило. Вказує, що службове розслідування на підставі заяви лікаря ОСОБА_3 не проводилося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Положення частин 1 та 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення (проступок) це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

При цьому приписами статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Водночас, положеннями статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У даній справі дії ОСОБА_2 кваліфіковані за частиною 1 статті 172-7 та частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частина 1 ст. 172-7 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність приватного інтересу, який впливав на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи не вчинення нею дій при здійсненні представницьких повноважень, тому зобов`язана була повідомити про це, однак не зробила цього.

Частина 2 ст.172-7 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів: вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає в активних діях особи, яка знала про наявність приватного інтересу, який впливав на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення нею дій при здійсненні представницьких повноважень, тому зобов`язана була повідомити про це, однак не зробила цього.

Суб`єктивна сторона зазначених правопорушень характеризується прямим умислом та їх обов`язковою ознакою є корисливий або інший особистий інтерес особи, яка його вчинила. Через призму антикорупційного законодавства умисел зазначених правопорушень може бути направлений на незаконне отримання особою матеріальних/нематеріальних благ або у законний спосіб, однак шляхом приховування особою обставин отримання таких благ.

Оскільки диспозиція наведених статей є бланкетною, тому для повного встановлення ознак правопорушень слід проаналізувати нормативно-правові акти, що визначають правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Згідно з ч. 1ст. 1 ЗУ "Про запобігання корупції", приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях. Реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Аналогічне визнання реального конфлікту інтересів наведене у пункті 2 примітки до ст. 172-7 КУпАП.

За змістом наведених вимог закону, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особи, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, потрібно встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; наявність повноважень на прийняття рішення; наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Тому, встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду.

У 2003 році фахівці міжнародної організації Організації економічного співробітництва та розвитку (ОЕРС) підготували посібник рекомендації з питань врегулювання конфлікту інтересів на державні службі, де під поняттям конфлікт інтересів розуміється «конфлікт між публічно-правовим обов`язком та приватними інтересами державної посадової особи. В згаданому конфлікті державна посадова особа має інтереси, котрі випливають з її положення як приватної особи і які здатні неправомірним чином вплинути на виконання цією державною посадовою особою її офіційних обов`язків або функцій».

Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес» дає підстави констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Відповідно до положень частини 2 статті 81 Цивільного кодексу України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права.

Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Зі змісту статті 169 Цивільного кодексу України територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Судом встановлено, що відповідно до п. 1.1 1.4 КНП СМР ««Сквирський МЦПМСД», затвердженого рішенням Сквирської міської ради від 28.03.2023 № 48-31-VIIІ, підприємство є закладом охорони здоров?я комунальним некомерційним підприємством, що надає первинну медичну допомогу та здійснює управління медичним обслуговуванням населення, вживає заходи з профілактики захворювань населення, підтриманням громадського здоров?я та засноване на базі комунальної власності Сквирської міської ради. Підзвітне і підконтрольне Сквирській міській раді, яка є його засновником, є неприбутковим підприємством, яке створене рішенням Сквирської районної ради Київської області від 18.10.2018 № 06-26-07 «Про створення КНП СМР «Сквирський МЦПМСД» шляхом реорганізації (перетворення) комунального закладу Сквирської районного ради «Сквирський центр первинної медико санітарної допомоги». На підставі цього КНП СМР «Сквирський МЦПМСД» є юридичною особою публічного права.

Отже, КНП СМР ««Сквирський МЦПМСД» є юридичною особою публічного права.

Відповідно до підпункту 7.2 та 7.5 статуту КНП СМР «Сквирський МЦПМСД» поточне керівництво підприємством здійснює керівник (директор), який призначається (за результатами конкурсу) на посаду та звільняється з посади за розпорядженням міського голови на умовах контракту. Директор представляє інтереси підприємства, підписує від його імені документи та видає довіреності, укладає договори, вирішує питання діяльності підприємства, видає накази, дає вказівки, обов?язкові для всіх підрозділів та працівників. Приймає рішення про прийняття на роботу та звільнення з роботи працівників, а також інші, передбачені законодавством про працю рішення в сфері трудових відносин.

Розпорядженням Сквирської міської ради від 30.04.2021 № 194-КП/1 ОСОБА_2 з 05.05.2021 призначено на посаду директора КНП СМР «Сквирський МЦПМСД». ОСОБА_2 згідно з статутом та контрактом, як директор КНП СМР «Сквирський МЦПМСД» наділена організаційно розпорядчими та адміністративно господарськими функціями.

Відповідно до п. 4 загальних положень контракту з директором комунального некомерційного підприємства Сквирської міської ради «Сквирський міський центр первинної медико санітарної допомоги» від 05.05.2021 року керівник підзвітний органу управління майном у межах, встановлених законодавством, статутом підприємства та цим контрактом.

Відповідно до п.п. 22 п. 6 вищевказаного контракту керівник підприємства зобов?язаний своєчасно і в повному обсязі виконувати нормативно правові і розпорядчі акти органу управління майном, видані відповідно до законодавства.

Роз`яснення НАЗК № 11 від 29.12.2021 року також розкриває зміст поняття посадових осіб юридичних осіб публічного права під якими слід розуміти осіб, які мають повноваження здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції.

Під "посадовими особами юридичних осіб публічного права" (відповідно до підпункту "а" пункту 2 частини першої статті 3 Закону) слід розуміти працівників юридичних осіб публічного права, які наділені посадовими повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції.

Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю, трудовим колективом, ділянкою роботи на підприємствах, в установах чи організаціях, незалежно від форм власності.

Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ або організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (начальники відділів та їх заступники), а також особи, які керують окремими ділянками робіт.

У відповідності до Закону України № 3384-IXвід 20.09.2023 року до Закону України «Про запобігання корупції» були внесені зміни, зокрема частину 1 статті 1 після абзацу восьмого доповнено новим абзацом такого змісту: "посадова особа юридичної особи публічного права - голова та член наглядової ради, ради директорів, виконавчого органу, комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії), ліквідатор, керівник, заступник керівника, головний бухгалтер, корпоративний секретар такої юридичної особи публічного права, а також особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, та її заступники, голова та члени іншого органу управління юридичної особи (крім консультативного), якщо утворення такого органу передбачено законом або статутом юридичної особи публічного права".

Згідно з 7.2 та 7.5 статуту КНП СМР «Сквирський МЦПМСД» поточне керівництво підприємством здійснює керівник (директор), який призначається (за результатами конкурсу) на посаду та звільняється з посади за розпорядженням міського голови на умовах контракту. Директор представляє інтереси підприємства, підписує від його імені документи та видає довіреності, укладає договори, вирішує питання діяльності підприємства, видає накази, дає вказівки, обов?язкові для всіх підрозділів та працівників. Приймає рішення про прийняття на роботу та звільнення з роботи працівників, а також інші, передбачені законодавством про працю рішення в сфері трудових відносин.

Отже, ОСОБА_2 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, діють неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої політичні погляди, ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.

Суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчиняється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага для себе чи близьких осіб. Тобто, навіть при наявності суперечності між приватними інтересами особами та її службовими повноваженнями, обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-7 КУпАП, є наявність умов реального конфлікту інтересів, що прямо передбачено диспозицією цієї статті.

Реальний конфлікт інтересів передбачає не тільки наявність приватного інтересу, але ж і його суперечність із дискреційними повноваженнями конкретної особи - суб`єкта вчинення корупційного правопорушення.

У пункті 2.3 Методичних рекомендацій Національного агентства з питань запобігання корупції № 13 від 21.10.2022 року «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції» роз`яснено, що приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій лише під час реалізації службових/представницьких повноважень, що є дискреційними. При цьому, дискреція - це можливість діяти на власний розсуд, обираючи з декількох різних варіантів дій, рішень. Ознаки дискреційних повноважень, які, зокрема: дають змогу на власний розсуд оцінювати певний юридичний факт, а також обирати одну з декількох можливих форм реагування на нього; надають можливість на власний розсуд обирати міру публічно-правового впливу щодо фізичних та юридичних осіб, його вид, розмір, спосіб реалізації; дають змогу особі обрати форму реалізації своїх повноважень; наділяють особу правом повністю або частково визначати порядок здійснення юридично значущих дій, у тому числі строк та послідовність їх здійснення.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи бездіяти, а якщо діяти - у виборі варіанта рішення чи дії серед варіантів, що прямо чи опосередковано закріплені в законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанта вибору із будь-ким.

У той же час судом встановлено, що 30.11.2023 року лікар загальної медицини сімейний лікар КНП СМР «Сквирський МЦПМСД» ОСОБА_3 направив звернення до Сквирської міської голови ОСОБА_4 , в якому повідомив про можливий факт корупційних правопорушень, вчинені директором КНП СМР «Сквирський МЦПМСД» ОСОБА_2 , лікарем Шамраївської АЗПСМ КНП СМР «Сквирський МЦПМСД» ОСОБА_6 та водієм КНП СМР «Сквирський МЦПМСД» ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 , яка обіймає посаду Сквирської міської голови, особисто здійснила попередній розгляд звернення лікаря ОСОБА_3 та дійшла висновку, що воно не відповідає вимогам Закону України «Про запобігання корупції», оскільки не містить ознак корупційних діянь та фактичних даних, які можуть бути перевірені. Відтак подальший розгляд звернення лікаря ОСОБА_3 відбувся в порядку визначеному для розгляду звернень громадян. Зокрема, Сквирська міська голова своїм розпорядженням доручила його розгляд заступнику міської голови ОСОБА_5 , а вже розпорядженням заступника міської голови ОСОБА_5 , директору КНП СМР «Сквирська МЦПМСД» ОСОБА_2 було доручено створити комісію та про результати розгляду повідомити міську раду.

Тобто ОСОБА_2 не була вільна у виборі своїх дій, а лише виконувала наказ заступника міської голови ОСОБА_5 ..

У той же час в діяннях особи, щодо якої складається протокол, повинна існувати суб`єктивна сторона правопорушення у формі умислу, що є невід`ємною складовою частиною складу умисного правопорушення взагалі.

При цьому, дослідивши матеріали справи суд не вбачає в діях ОСОБА_2 умислу у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своїх дій чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих їй правопорушень. Самі по собі протоколи про адміністративне правопорушення не можуть бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки наявні у них дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Натомість, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 при затвердженні акту службового розслідування щодо перевірки інформації лікаря ОСОБА_3 особисто не приймала рішення, а лише виконувала розпорядження заступника міської голови ОСОБА_5 ..

Матеріали справи та протоколи про адміністративні правопорушення не містять достатніх даних, на підставі яких можлива була б констатація наявності обставин як складових реального конфлікту інтересів під час затвердження акту службового розслідування щодо перевірки інформації лікаря ОСОБА_3 .

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій вст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Норми ст. 62 Конституції України вказують, що, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Тобто, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд вважає, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання її винуватою у вчиненні цих правопорушень під час розгляду справи не надано.

Сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє у категоричній формі зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_2 дій, спрямованих на порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме не повідомлення про наявність реального конфлікту інтересів та прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Крім того, у діяннях особи, щодо якої було складено протокол, повинна існувати суб`єктивна сторона правопорушення у формі умислу, що невід`ємною складовою частиною складу умисного правопорушення взагалі.

Оцінюючи інкриміноване ОСОБА_2 порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», особою, яка склала протокол не надано доказів про вчинення нею правопорушень умисно.

Саме виходячи з вищевикладеного, за відсутності будь-яких безперечних доказів про наявність в діяннях особи умислу на неповідомлення у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, керуючись положеннями і вимогами ч. 3ст. 62 Конституції України, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративних правопорушень передбачених ч. 1, ч. 2ст. 172-7 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, оскільки в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2ст. 172-7 КУпАП, провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9,172-7, 245,247, 251, 252,280, 283-285, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст.172-7 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом десяти днів.

Суддя І. Г. Батовріна