ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану на постанову Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 07 грудня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

встановила:

Постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 07 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, також визначено зобов`язання сплати ним судового збору у розмірі 536,80 гривень.

Відповідно до змісту постанови ОСОБА_1 , 28 жовтня 2023 року о 03.00 год. в м. Дніпро на вул. Донецьке Шосе 130 керував транспортним засобом ВАЗ 21150 державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився зі згоди водія за допомогою технічного приладу «Алкотест 68250» АДНК 0530, результат тесту позитивний і склав 1.51 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із проханням про зміну постанови суду в частині накладення стягнення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень.

Крім того, ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 07 грудня 2023 року. Дане клопотання обґрунтоване тим, що справа була розглянута без його участі, про дату, час та місце розгляду справи його повідомлено належним чином не було, копія оскаржуваної постанови останньому не направлялась, що підтверджується матеріалами справи. Про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності останній дізнався лише 19 грудня 2023 року.

У доводах поданої апеляційної скарги зазначає, що він не отримував посвідчення водія, що підтверджується довідкою старшого інспектора з ОД відділу адміністративної практики УПП в Дніпропетровській області ДПП майора поліції Слабенка В..

Так, посилаючись на положення п.28 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 203 грудня 2005 року зазначає, що суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, коли винна особа взагалі не отримувала такого права.

За такого, апелянт вказує на неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права при накладенні на останнього адміністративного стягнення в частині позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Перевіривши витребувані із Індустріального районного суду міста Дніпропетровська матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, вислухавши пояснення самого ОСОБА_1 який у судовому засіданні змінив апеляційні вимоги та просив скасувати рішення суду першої інстанції та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за такими підставами.

Відповідно до ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше, як за три доби до дня розгляду справи у суді, у якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Розглядаючи клопотання про поновлення апелянту строків апеляційного оскарження зазначеної судової постанови, апеляційний суд вважає доводи ОСОБА_1 слушними, оскільки, суд не здійснив передбачені у КУпАП процесуальні дії по належному повідомленню останнього про час та місце розгляду справи та розглянув матеріали провадження без участі апелянта.

Крім того, зважаючи на те, що з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 ознайомилася лише 19 грудня 2023 року, що підтверджується розпискою, яка наявна в матеріалах справи (а.с.7), суд апеляційної інстанції вважає, що наявні підстави для поновлення строків апеляційного оскарження постанови як пропущені із поважних підстав.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд не в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно не дослідив матеріали справи та необґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 553642 від 28 жотвня2023 року, відеозапис співробітників поліції, щодо обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та доданий до нього та тест приладу «Алкотест 6820 АДНК - 0530» відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння 1.51 проміле.

Проте, відповідно до пояснень, наданих ОСОБА_1 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції вбачається, що останній дійсно в період дії комендантської години знаходився у гаражі, що перебуває поряд із його місцем мешкання та здійснював там ремонтні роботи, для належного здійснення яких виникла необхідність вмикання фар автомобіля ВАЗ 21150 державний номерний знак НОМЕР_1 . Під час здійснення ремонтних робіт ОСОБА_1 дійсно вживав алкогольні напої, та не заперечував даний факт перед працівниками поліції, які прибули до його гаражу, оскільки побачили світло ввімкнених фар. Однак, ОСОБА_1 заперечує факт керування ним транспортним засобом, оскільки останній не має посвідчення водія.

Відповідно дослідженого відеозапису з нагрудної камери поліцейського, встановлено відсутність факту керування транспортним засобом, факт зупинки поліцейськими автомобіля, що рухається та перебування ОСОБА_1 за кермом заведеного автомобіля або інші відомості, що підтверджували б керування ним будь-якими транспортними засобами.

Як вбачається з наявних матеріалів, фактично єдиним доказом фату керування ОСОБА_1 автомобілем є рапорт того самого співробітника поліції, який у даному випадку представляє сторону обвинувачення, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції рапорт останнього, з урахуванням відсутності його об`єктивного підтвердження іншими доказами, не вважає достатнім та безсумнівним підтвердженням факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Будь-які інші докази на підтвердження даної обставини, такі, як показання свідків, або письмові докази в матеріалах справи відсутні.

Також, за положеннями ч. 1 ст. 266 КУпАП на поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України покладено обов`язок по відстороненню від керування транспортним засобом осіб, які ними керують і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість руху.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання вимог коментованої норми закону при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні достатні об`єктивні дані, які б підтверджували заперечуваний стороною захисту факт керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом, зафіксованим належним чином. Дані обставини виключають наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 294 КУпАП має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом допустимими та достовірними доказами.

За таких обставин постанову судді слід скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

У зв`язку із встановленням вищезазначених обставин та прийняттям вказаного рішення суд апеляційної інстанції не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення решти апеляційних доводів.

На підставі викладеного, керуючись п.7 ч.1 ст.247, ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 07 грудня 2023 року як пропущеного із поважних підстав.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 07 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та такою, що оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.В. Рябчун