Номер провадження: 33/813/920/24
Номер справи місцевого суду: 495/308/24
Головуючий у першій інстанції Братків І. І.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, за участю секретарки судового засідання Гасанової Л.Я. кизи, за участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Стрезєва А.І., потерпілої ОСОБА_2 , її представника адвоката Васильєва П.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.02.2024 року,

установив

Постановою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.02.2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП та на неї накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 7 (семи) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 119 (сто дев`ятнадцять) гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.12.2023 о 09:26 годин гр. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою м. Білгород-Дністровський, вул. Європейська №9 в ЗДО №1 «Малятко» відносно гр. ОСОБА_2 виражалась нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою.

На підставі цього, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №010994 від 09.01.2024 року за ч.1 ст.173 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати, провадження закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що:

- суд незаконно визнав неналежним доказом відеофайл, наявний в матеріалах справи та який доводить її невинуватість;

- покази свідків не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки всі свідки та їх покази залежать від директора ЗДО №1 «Малятко» ОСОБА_2

- усі спроби довести невинуватість судом відхилені;

- судом безпідставно було відхилено клопотання представника ОСОБА_1 про повернення матеріалів справи на доопрацювання;

- протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушеннями, а саме: протокол складено 09.01.2024 року, тоді як правопорушення нібито скоєне 21.12.2023 року, в протоколі відсутні посилання на наявність свідків;

- матеріали справи взагалі не містять будь-яких доказів скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши виступ особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Стрезєва А.І., які повністю підтримали вимоги апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_2 , та її представника адвоката Васильєва П.О., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду приходить до таких висновків.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд критично відноситься до тверджень апелянта про відсутність в її діях інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки такі твердження є голослівними та, спростовуються доказами по справі.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення повністю доведена та підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №010994 від 09.01.2024 (а.с. 1), відповідно до якого 21.12.2023 о 09 год. 26 хв. ОСОБА_1 знаходячись за адресою: за адресою м. Білгород-Дністровський, вул. Європейська №9 в ЗДО №1 «Малятко» відносно гр. ОСОБА_2 виражалась нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою;

- заявою про вчинене правопорушення від 21.12.2023 (а.с. 3), відповідно до якої гр. ОСОБА_2 просить прийняти міри до гр. ОСОБА_1 , яка працює двірником в ЗДО №1 «Малятко» яка під час перевірки службового приміщення, виражалась нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою;

- актом про погрози з боку ОСОБА_1 від 21.12.2023 року відповідно до якого, під час планової перевірки приміщень стану пожежної безпеки закладу дошкільної освіти №1 «Малятко», двірник ОСОБА_1 відмовляючись на прохання комісії відчинити підсобне приміщення двірницької для огляду використовувала нецензурні слова, поводила себе агресивно, погрожувала фізичною розправою (а.с. 11);

- поясненнями свідків наданими в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які будучи приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань і за відмову від надання показань, одноголосно показали суду, що вони, як члени комісії з пожежної безпеки в ході проведення перевірки приміщень на предмет стану пожежної безпеки ЗДО №1 «Малятко» 21.12.2023 проводили огляд в усіх приміщення дитячого садочку. Перевірка розпочалася десь о 9 год. Під час проведення перевірки комісія пройшла усі приміщення і під кінець підійшла до двірницької, яка була закрита на ключ. ОСОБА_1 відмовилася відкрити приміщення для огляду і пішла. Відтак двірницьку довелося відкривати топірцем. Після того, як члени комісії увійшли в двірницьку там було виявлено відкритий мішечок із засобом для боротьби з сірими та чорними крисами, хатніми мишами. Після цього ОСОБА_1 покликали для надання пояснень. Проте остання почала кричати, вживати нецензурну лексику. Кожен із допитуваних свідків послався, що оскільки є працівником дошкільного закладу, не може собі дозволити повторити вживані ОСОБА_1 слова, оскільки вона висловлювалася нецензурно. Також вона погрожувала членам комісії, згадуючи національність кожного з членів комісії. Погрожувала «поламати руки/ноги», також «щоб ви здохли», «щоб ви здохли, а я вам в цьому допоможу», також вказувала, що знає де хто живе і що вона їх потруїть. Найбільше кричала та погрожувала на директорку та завгоспа. Це все відбувалося в дворі дитячого садочку. В той час на дитяче свято проходили діти, які могли все це чути, що є неприпустимим. Також на уточнення судді усі свідки сказали, що жодного конфлікту з ОСОБА_1 у них немає;

- поясненнями свідка ОСОБА_8 , яка суду першої інстанції пояснила, що вона є вихователькою ЗДО №1 «Малятко». 21.12.2023 було заплановане новорічне свято і вона йшла з дітками через двір дитячого садочку з одного приміщення в інше. Коли вони йшли, то також побачила, що проходила з перевіркою комісія. Біля двірницької була ОСОБА_1 , яка кричала, вживала нецензурну лексику. Погрожувала «переламати руки/ноги», «я вас всіх потравлю», кричала «щоб ти здохла» до завгоспа. Це все відбувалося в дворі дитячого садочку, в період приблизно о 9:15. Також на уточнення судді ОСОБА_8 сказала, що жодного конфлікту з ОСОБА_1 у неї немає;

- поясненнями свідка ОСОБА_9 , яка суду першої інстанції, пояснила, що вона є медсестрою ЗДО №1 «Малятко». 21.12.2023 десь після 9 години йшла до себе в кабінет. Побачила як комісія біля двірницької вилучає пакет з отрутою. Зауважила, що не може знаходитися отрута в дитячому закладі. ОСОБА_1 же кричала, вживала нецензурні слова, «пов`язані з органами тіла людини». Також вона погрожувала членам комісії, «відірвати руки», вказувала, що знає де хто живе. Найбільше кричала та погрожувала на директорку та завгоспа. Також на уточнення судді повідомила, що жодного конфлікту з ОСОБА_1 у них немає;

- поясненнями свідка ОСОБА_10 , який суду першої інстанції пояснив, що він є начальником відділу ОН-Пр та ЗЦЗ Білгород-Дністровського РУ ГУ ДСНС України в Одеській області. До них в Управління надійшов лист із ЗДО №1 «Малятко» щодо проведення перевірки приміщень на предмет стану пожежної безпеки у закладі. 21.12.2023 він із комісією, що складалася із працівників ЗДО №1 «Малятко» проводив огляд в усіх приміщення дитячого садочку, виявлялися певні порушення. Перевірка розпочалася десь о 9 год. Під час проведення перевірки комісія пройшла усі приміщення і під кінець підійшла до двірницької, яка була закрита на ключ. ОСОБА_1 , яку він вперше тоді побачив і у залі судових засідань вказав на неї, відмовилася відкрити приміщення для огляду. Двірницьку відкрили маленькою сокирою. Після того, як члени комісії увійшли в двірницьку там було виявлено відкритий мішечок із засобом для боротьби з сірими та чорними крисами, хатніми мишами. З приводу цього комісією було складено акт. Після цього ОСОБА_1 покликали для надання пояснень. Проте остання почала кричати, «були мати».

Всі вищевказані свідки судом першої інстанції були приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань і за відмову від надання показань, тому підстав ставити під сумнів їх покази у апеляційного суду не має.

Доказів, які б спростовували встановлені обставини, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надано.

Твердження апеляційної скарги про те, що протокол складено 09.01.2023, тоді як адміністративне правопорушення, скоєне 21.12.2023, апеляційний суд не приймає. Так, в силу дії норми ч. 2 ст. 254 КУпАП, в силу якої протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Що означає, що законодавець пов`язує момент складення протоколу про адміністративне правопорушення не із днем вчинення адміністративного правопорушення, а саме із днем його виявлення. Як вбачається з матеріалів справи, особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, відібрано пояснення ОСОБА_2 від 21.12.2023, пояснення ОСОБА_1 від 21.12.2023, пояснення ОСОБА_5 від 04.01.2024, пояснення ОСОБА_11 від 04.01.2024, досліджено надані ЗДО №1 «Малятко» акти та інші письмові докази, на підставі чого було виявлено особу, яка вчинила правопорушення та складено відповідний протокол.

Санкцією ст. 173 КУпАП передбачено накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Врахувавши характер вчиненого правопорушення, яке є умисним, дані про особу правопорушника ОСОБА_1 , яка є пенсіонеркою, раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про призначення адміністративного стягнення у виді штрафу у межах санкції ст. 173 КУпАП, оскільки це є достатньою мірою відповідальності з метою виховання ОСОБА_1 , а також запобігання вчинення нею нових правопорушень.

Доводи апеляційної скарги, щодо відсутності складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ст. 173 КУпАП до дрібного хуліганства відносять нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

До відповідальності притягуються громадяни, які в гучній розмові в громадських місцях використовують нецензурну лайку, образи і грубі слова. Нецензурна лайка - це одна з грубих форм неповаги до громадської моральності, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності.

У правовій літературі зазначається, що незалежно від того у зв`язку, з якими обставинами особа висловлює своє роздратування у формі нецензурної лайки, вона скоює проступок, за який підлягає відповідальності в адміністративному порядку.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце. За визначенням закону, це місце, де знаходяться (проводять дозвілля інші люди, і яке не є об`єктом особистої власності. Такими місцями є парки, театри, парковки, вулиці, магазини, різноманітні установи.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Отже, твердження апелянта, наведені в апеляційній скарзі про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП є безпідставними.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Таким чином, суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційної скарги, прийшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться фактично до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

З огляду на зазначене, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.02.2024 року, відносно ОСОБА_1 , якою її визнано винною у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець