ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/2483/24

Номер провадження 3/495/1423/2024

25 квітня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Анісімова Н.Д., розглянувши матеріали, які надійшли від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 302477 від 19.03.2024 року, 16.03.2024 року близько 08:50 години гр. ОСОБА_1 , знаходячись в парку Миру в м. Білгород-Дністровський, вигулював собаку потенційно небезпечної породи САО без намордника, внаслідок чого вкусила (загризла) іншу собаку породи Такса, чим порушив п. 8.2.4 Правил утримання тварин в м. Білгород-Дністровський.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся, проте його захисник адвокат Биковський Віктор Дмитрович подав до суду клопотання в порядку ст. 271 КУпАП, яким просив провадження відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування власної позиції вказав, що в матеріалах адміністративної справи, яка знаходиться на розгляді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, вбачається протокол серії ВАД № 302477 від 19.03.2024 року, про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУПАП громадянина ОСОБА_1 , з фабули якого вбачається, що начебто ОСОБА_1 16.03.2024 року о 08 год. 50 хвилин, порушив правила вигулу собак, внаслідок чого, собака породи Сао вкусила собаку породи Такса.

З доданих до матеріалів адміністративної справи вбачається що ОСОБА_1 дійсно 16.03.2024 року о 08 год. 50 хвилин в парку Миру, розташованого в м. Білгород-Дністровський, Одеської області вигулював на повідку свою собаку, вигул якої контролював за допомогою повідка, в цей час в парку Миру в місті вигулу собаки ОСОБА_1 в кущах з`явилася без наглядна собака породи Такса, яка перебувала без господаря, без повідка, без намордника.

ОСОБА_2 відносить до породи мисливських собак та згідно закладеного природного інстинкту вона має переважне право нападу на інших тварин, що й відбулось насправді. Перебуваючи в кущах вона зненацька накинулась на собаку породи Сао, яку вигулював на повідку ОСОБА_1 , між ними зав`язалася собача бійка, під час якої собака господаря ОСОБА_1 вкусила собаку породи Такса, а ОСОБА_3 вкусила собаку Сао.

ОСОБА_1 розійняв собак, в цей час собака ОСОБА_3 була живою, але її господар був відсутній, вона залишилась в парку ОСОБА_4 , ОСОБА_1 разом зі своєю собакою повернувся додому. Пізніше, зі слів працівника поліції ОСОБА_5 було встановлено, що господарем собаки породи ОСОБА_3 являється громадянка ОСОБА_6 , яка в порушення ч. 3 ст. 154 КУпАП здійснювала вигул собаки породи Такса та відповідно, також повинна була бути притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Будь-які докази про смерть собаки породи Такси в матеріалах справи відсутні. Відомості, що ОСОБА_6 зверталась до ветеринарного лікаря також відсутні. Причина смерті собаки ОСОБА_3 не встановлена.

Із доданих до матеріалів справи доказів не можна вважати, що смерть собаки породи ОСОБА_3 наступила саме від укусу собаки породи Сао, яка належить ОСОБА_1 .

Зазначає, що ОСОБА_1 має собаку породи Сао міжнародний ветеринарний паспорт із відмітками про ветеринарні щеплення, чого не можна сказати про собаку породи Такса, яка належить ОСОБА_6 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП суд повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Постанова судді згідно зі ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КУпАП порушенням правил утримання собак і котів є утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намороників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях). Зазначені правопорушення тягнуть за собою попередження або накладення штрафу на громадян від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від двадцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 3 ст. 154 КУпАП дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.

Таким чином диспозицією статті 154 КУпАП передбачена відповідальність за 1) утримання собак у місцях, де це заборонено відповідними правилами, 2) утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, 3) вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, при цьому ч. 3 вказаної статті КУпАП передбачено відповідальність за ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

Відповідно до Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» № 3447-IV від 21.02.2006 особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Відповідно до ст. 22 вказаного Закону при поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобов`язана забезпечити наявність намордника, повідка, що необхідні для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання.

Статтею 12 Закону України № 3447-IV передбачено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 302477 від 19.03.2024 року, 16.03.2024 року близько 08:50 години гр. ОСОБА_1 , знаходячись в парку Миру в м. Білгород-Дністровський, вигулював собаку потенційно небезпечної породи САО без намордника, внаслідок чого вкусила (загризла) іншу собаку породи Такса, чим порушив п. 8.2.4 Правил утримання тварин в м. Білгород-Дністровський.

Вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 19.03.2024 серії ВАД № 302477; заявою ОСОБА_6 , письмовими поясненнями ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 та іншими матеріалами справи.

Санкцією ч. 3 ст. 154 КУпАП поряд з основним стягненням передбачене додаткове стягнення у виді конфіскації тварини.

Статтею 265-5 КУпАП визначені особливості тимчасового вилучення тварини, зокрема зазначено, що за наявності підстав вважати, що власником тварини вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді конфіскації тварини, особа, уповноважена на складання протоколу про адміністративні правопорушення відповідно до статей 88-1,89 та 154 цього Кодексу, тимчасово вилучає тварину до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення. Про тимчасове вилучення тварини складається протокол або робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Порядок тимчасового вилучення тварини визначається Кабінетом Міністрів України.

До тимчасового вилучення тварини застосовуються положення цього Кодексу щодо тимчасового вилучення речей та документів з урахуванням особливостей, встановлених цією статтею.

Відповідно до статті 313 КУпАП постанови про конфіскацію предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, та грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, виконуються державними виконавцями в порядку, встановленому законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, постанов судів у справах про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» під час пред`явлення виконавчого документа до виконання подаються у разі виконання рішення про конфіскацію майна згідно з постановою суду - копія протоколу вилучення майна, що підлягає конфіскації, або довідка про відсутність такого майна.

Враховуючи вищевказані норми чинного законодавства України, до протоколу про адміністративне правопорушення за вчинення санкцією частини статті передбачено стягнення у виді конфіскації майна (тварини), особа, яка його склала, зобов`язана долучити протокол вилучення майна (тварини), що підлягає конфіскації, або довідку про відсутність такого майна (тварини).

В порушення вищевказаних вимог працівником поліції не долучено до матеріалів справи протокол про тимчасове вилучення тварини із зазначенням про те, яку саме тварину вилучено, її індивідуальних ознаки, та місця куди її поміщено до розгляду справи, відповідний запис про вилучення тварини також відсутній і у протоколі серії ВАД № 302477 від 19.03.2024 року.

Виходячи з вищевикладеного, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП.

Допущені недоліки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення унеможливлюють застосування санкції конфіскації тварини за вчинення правопорушення, передбаченої санкцією ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Разом з тим, передбачене адміністративне стягнення ч. 3 ст. 154 КУпАП у виді конфіскації тварин, в даній справі, не відповідає суспільній значимості порушення, з огляду на таке.

Україною ратифіковано Європейську конвенцію про захист домашніх тварин від 13.11.1987 Законом № 578-VII (578-18) від 18.09.2013. Згідно з основним принципом Конвенції щодо утримання домашніх тварин, людина має моральне зобов`язання поважати всіх живих істот, і пам`ятаючи про те, що домашні тварини мають особливі стосунки з людиною, ніхто не повинен спричиняти для домашньої тварини непотрібного болю, страждання або пригнічення, ніхто не повинен залишати домашньої тварини.

Вилучення собаки у господаря (конфіскація) позбавить тварину турботи, причинить біль, страждання та пригнічення, що у свою чергу, буде суперечити основним принципам ратифікованої Конвенції та буде суперечити поглядам на гуманне поводження з тваринами, яке закріплене в статті 4 Законі України «Про захист тварин від жорстокого поводження».

Суд звертає увагу, що Конвенція наголошує на необхідності забезпечення добробуту тварин, а не на покаранні тварин за дії їхніх власників. Конфіскація має бути останнім засобом і застосовуватися лише тоді, коли інші заходи не можуть забезпечити належний догляд або коли тварина знаходиться у безпосередній небезпеці. Конфіскація може спричинити серйозний стрес та страждання для тварин, особливо якщо вони відокремлюються від своїх власників та звиклого середовища. Це може бути в розріз з принципом захисту від страху та занепокоєння.

Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_8 перебувала у парку також без нагляду свого господаря, а інших випадків агресивної поведінки собаки ОСОБА_1 серед людей, або інших тварин матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 34 КУпАП орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Відтак, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує вищенаведені міркування, а також характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, відсутність ознак повторності, з огляду на положення ст. 34 КУпАП, застосовує до правопорушника адміністративне стягнення у межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 154 КУпАП, у виді штрафу без конфіскації тварини.

Таке адміністративне стягнення на переконання суду, є достатньою мірою відповідальності з метою виховання правопорушника, і є необхідним для попередження допущення ним нових правопорушень, крім того, таке рішення буде відповідати принципам гуманності, справедливості та таким, що убезпечить тварину від страждань.

Питання щодо стягнення судового збору суд вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.

На підставі ч. 3 ст. 154, ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень без конфіскації тварини.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Д.Анісімова