Номер провадження: 33/813/1372/24
Головуючий у першій інстанції Волкова Ю.Ф.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді-доповідача Таварткіладзе О.М., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 січня 2024 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 7 статті 121, частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Управління патрульної поліції в Одеській області надійшли матеріали адміністративного провадження разом з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 470277 від 06.10.2023 року та протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 193851 від 06.10.2023 року, складених відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 121 та ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постановою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 121 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, і накладено на нього стягнення по зазначеним статтям:

- за ч. 7 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн (одна тисяча сімсот грн) без вилучення транспортного засобу,

- за ч. 5 ст. 126, КУпАП у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн (сорок тисяч вісімсот грн) без позбавленням права керування транспортним засобом, без вилучення транспортного засобу.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточно накладено стягнення на ОСОБА_1 у межах санкції статті, якою передбачено більш серйозне порушення, у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн (сорок тисяч вісімсот грн), без позбавленням права керування транспортним засобом, без вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп. на користь держави України.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, 08.04.2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду з тих підстав, що ОСОБА_1 не було відомо про прийняття постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 січня 2024 року. Лише після того як 05.04.2024 року апелянт дізнався про наявність постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, останньому стало відомо про наявність постанови, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 7 ст. 121 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 40 800 грн, без позбавленням права керування транспортним засобом, без вилучення транспортного засобу. З цих підстав апелянт просить поновити строк.

Ознайомившись з зазначеним клопотанням та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволені клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду й поверненню даної апеляційної скарги особі, яка її подала, з нижченаведених підстав.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Тобто, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду.

Правом на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Європейський суд з прав людини вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, №17160/06 та № 35548/06, §34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Із матеріалів справи вбачається, що постанова судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у даній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 7 ст. 121 та ч. 5 ст. 126 КУпАП ухвалена судом першої інстанції 05 січня 2024 року, а апеляційна скарга апелянтом подана до суду, засобами поштового зв`язку, 08 квітня 2024 року.

Тобто, вбачається, що апеляційна скарга на постанову суду подана апелянтом до суду зі порушенням десятиденного строку на апеляційне оскарження, передбаченого ст. 294 КУпАП, а саме після спливу більше трьох місяців.

З тексту оскаржуваної постанови виходить, що ОСОБА_1 у судове засідання, призначене у справі, до суду першої інстанції не з`явився.

Матеріалами справи встановлено, що судова кореспонденція про виклик до судових засідань, які призначені на 01.11.2023 року, на 24.11.2023 року та на 05.01.2024 року, що відправлена адресату ОСОБА_1 на його адресу: АДРЕСА_1 , яка відповідає адресі учасника справи, що вказана в протоколі про адміністративне правопорушення, повернулась до суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а/с 8).

Відповідно до супровідного листа від 05.01.2024 року копія постанови від 05.01.2024 року у справі відносно ОСОБА_1 направлена на адресу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме: АДРЕСА_1 (а/с 29).

Однак конверт з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення повернувся до суду з відміткою пошти від 10.11.2023 року: «за закінченням терміну зберігання» (а/с 31).

Крім того, матеріали справи містять розписку ОСОБА_1 про отримання копії оскаржуваної постанови 28.03.2024 року (а/с 35).

05.04.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з заявою про ознайомлення з матеріалами справи та згідно розписки на заяві апелянт ознайомилася з матеріалами даної справи 05.04.2024 року (а/с 17).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Як вбачається з матеріалів справи, вона перебувала на розгляді в суді першої інстанції з 16.10.2023 року до ухвалення постанови суду від 05.01.2024 року.

За вказаний період справа неодноразово призначалася до судового розгляду та судом вживалися заходи для забезпечення оперативного, об`єктивного та повного розгляду справи і забезпечення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Попередні судові засідання призначені на 01.11.2023 року та на 24.11.2023 року відкладалися у зв`язку з неявкою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В цілому, аналіз кореспонденції, що міститься в матеріалах справи, дає можливість зробити висновок, що судом першої інстанції постійно вживалися заходи для належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, проте останній свідомо їх ігнорував, зловживаючи своїми процесуальними правами.

Апеляційний суд звертає увагу, що адреса, на яку направлялася судова кореспонденція про виклик до суду, зазначена апелянтом як засіб комунікації з останнім, також і в апеляційній скарзі.

Крім того, апеляційний скарга не містить жодних спростувань того, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

В останнє судове засідання, призначене Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області на 05.01.2024 року ОСОБА_1 не з`явилися, судова повістка повернулися до суду з відміткою пошти "адресат відсутній".

Відповідно до п. 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, рекомендовані листи з позначкою Судова повістка, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Судова повістка. Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою Судова повістка, працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також, згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

У цьому контексті колегія суддів також звертає увагу, що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і тому саме вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.

Колегія суддів вважає, що неотримання ОСОБА_1 поштової кореспонденції про виклик на судове засідання, призначене на 01.11.2023 року, на 24.11.2023 року та на 05.01.2024 року, яку суд з додержанням вимог процесуального закону, надсилав за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Крім того, слід зазначити, що у відповідності до ст. 11 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі судової влади України та ОСОБА_1 не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень постанова судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 січня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була надіслана судом до реєстру 05.01.2024 року та оприлюднена на сайті реєстру 08.01.2024 року.

З огляду на викладене, враховуючи, що справа неодноразово відкладалася у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 приймаючи до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами, апеляційний суд констатує, що апелянт не вказав поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не надав на їх підтвердження належних та достатніх доказів.

За таких обставин, апеляційний суд в даній справі не вбачає поважних підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 січня 2024 року, а тому приходить до висновку, що в поновленні строку на оскарження зазначеної постанови ОСОБА_1 слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 294 КУпАП - повернути апелянту.

При цьому слід роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторно звернутися з апеляційною скаргою на дану постанову з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження та з наданням належних доказів поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 січня 2024 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 січня 2024 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 7 статті 121, частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе