Провадження № 3/638/5531/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Цвірюк Д.В., розглянувши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, рнокпп НОМЕР_1 , ФОП « ОСОБА_2 ОСОБА_3 », який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП,-

встановив:

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №556098 від 11.07.2024 року, 11 липня 2024 року близько 14 години 17 хвилин ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 здійснював продаж алкогольної продукції без наявної ліцензії, чим порушив порядок проведення господарської діяльності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що продаж алкогольних напоїв він не здійснював, попросив свою знайому побути на його робочому місці поки він відлучиться по особистих справах, яка продала алкогольні напої, що належали йому особисто та стояли у холодильнику для власних потреб. Зазначає, що вона самостійно прийняла рішення про їх продаж, він її на ці дії не уповноважував та не просив цього робити.

Суддя, розглянувши адміністративний матеріал, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши докази по справі, дійшов наступного.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частиною 1 ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Тобто, відповідно до вимог ст. ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

ОСОБА_1 інкриміновано порушення вимог частини 1 статті 164 КУпАП.

Відповідальність за ст.164 КУпАП настає за порушення порядку провадження господарської діяльності.

Об`єктивна сторона правопорушень, передбачених ст.164 КУпАП полягає у здійсненні діяльності, що містить ознаки підприємницької діяльності, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Диспозиція ч.1 ст. 164 КУпАП є бланкетною, тобто такою, що відсилає до інших норм (правил), тому є обов`язковим посиланням у протоколі про адміністративне правопорушення на конкретні норми спеціального Закону, що передбачає наявність відповідного дозволу на здійснення такого виду господарської діяльності.

Однак, в порушення вищевказаного, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №556098 від 11.07.2024 року органом уповноваженим на складання цього протоколу не зазначено, яку саме норму закону порушено ОСОБА_1 , за порушення якої передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

У статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» порушення якої інкримінується ОСОБА_1 зазначено перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню.

Статтею 3 Господарського кодексу України передбачено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Частиною 1 ст.55 ГК України встановлено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Як зазначено у ч.2 ст.55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, є не тільки провадження господарської діяльності як суб`єкта господарювання, а й мета такої діяльності отримання прибутку, що становить суть господарської діяльності та систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер.

Разом із тим протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №556098 від 11.07.2024 року та додані до нього матеріали не містять відомостей про здійснення ОСОБА_1 на момент складання даного протоколу господарської діяльності як суб`єкта господарювання на постійній основі та систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року), а також що останній отримував з цього прибуток.

Крім того, органом уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення не додано до протоколу про адміністративне правопорушення протокол виявлення та вилучення у ОСОБА_1 вилучених у нього речей, а саме: ігристого сортового білого вина «Prosecco» емкістю 0,75л. у кількості трьох пляшок, слабоалкогольного напою «Fragolino» емкістю 0,33 л. у кількості трьох банок, а лише зазначено в протоколі про факт вилучення цих речей. Подальша доля вилучених речей невідома, інформація про те де саме вони знаходяться на зберіганні та чи знаходяться взагалі, чи вилучено гроші від реалізації цих речей у суду відсутня, тоді як санкція статті ст.164 КУпАП передбачає конфіскацією речей і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

При розгляді справи про притягнення конкретної особи до адміністративної відповідальності, саме протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ є предметом дослідження та оцінки суддею в судовому засіданні при розгляді справи по суті (ст. 279 КУпАП).

Стаття 256 КУпАП визначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Суд наголошує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Крім того, матеріли справи не містять жодних відомостей та будь-яких доказів, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 на момент вчинення правопорушення був суб`єктом господарської діяльності відповідно до ст. 55 ГК України, тоді як суб`єктом відповідальності в даному випадку є саме суб`єкт господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст.20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії суб`єкти господарювання притягаються до адміністративної відповідальності, передбаченої Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Тобто, суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення порядку провадження господарської діяльності (ст.164 КУпАП) в даному випадку має виступати суб`єкт господарської діяльності.

В матеріалах даної справи не міститься відомостей про те, що ОСОБА_1 зареєстрований як суб`єкт господарювання.

Враховуючи наведене, судом встановлено, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки відомості, що він самостійно здійснює господарську діяльність і зареєстрований відповідно до закону як фізична особа - підприємець відсутні.

Крім того, матеріли справи не місять доказів того, що саме ОСОБА_1 в рамках провадження ним господарської діяльності здійснював продаж алкогольної продукції.

З пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наданих в судовому засіданні вбачається, що продаж алкогольних напоїв 11.07.2024 року за адресою: м, Харків, вул.Культури, буд.8 місце 79 «Сумський ринок» здійснила знайома ОСОБА_1 ОСОБА_4 з власної ініціативи, яку він попросив побути деякий час, поки він відлучився по особистих справах на його робочому місці замість нього. Продаж 1 пляшки сортового білого вина та 1 банки слабоалькогольного напою здійнював не він, а саме ця його знайома ОСОБА_4 , розрахунок за цей товар проводила вона, рішення про продаж алкоголю також приймала вона сама, бо алкоголем він не торгує і ОСОБА_4 продала товар, який належить йому особисто та зберігався для його власних потреб.

Аналогічні пояснення викладені ОСОБА_1 в наданих ним письмових поясненнях працівникам поліції.

З письмових пояснень ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно попросив її 11.07.2024 року побути деякий час, поки він відлучився по особистих справах на його робочому місці замість нього. Коли покупець спитала в неї, чи є вино на продаж, а вона побачивши у холодильнику три пляшки вина та три пляшки слабоалкогольного напою вирішила, що нічого поганого не трапиться, якщо вона їх продасть. Коли повернувся ОСОБА_1 , то повідомив їй, що вона продала алкоголь, який він зберігав для себе для особистих потреб та він не торгує алкогольними напоями, вона зрозуміла, що трапилось непорозуміння.

Вищенаведене спростовує викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання та відповідно суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення порядку провадження господарської діяльності, що останній взагалі на момент складання протоколу здійснював господарську діяльність, що саме він здійснював продаж алкогольної продукції без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, що виключає об`єктивну сторону та суб`єкт даного адміністративного правопорушення та унеможливлює склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Інших належних, допустимих та достовірних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП працівниками поліції суду не надано та матеріали справи не містять.

Таким чином, надавши оцінку зібраним по справі доказам прихожу до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №556098 від 11.07.2024 року та додані до протоколу матеріли не є достатніми доказами, котрі дають підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

Суд не є тим органом, який збирає докази на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Це обов`язок органу, який складає протокол, і так само як і обов`язок доведення вини під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, також не повинна доводити свою вину чи невинуватість.

Відповідно до ч.2 ст.255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, суду не надано переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин повинен проводитися їх судовий розгляд. З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом доведення вини, будь-яких переконливих доказів вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суду не надано, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 № 463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно із ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Дотримання цих вимог є необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, забезпечує реалізацію закріплених у ст. 7 КПК таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності вини та право на захист.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.1950, ратифікованою Україною 17.07.1997, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України відсутність події і складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення і провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Згідно із ч.1 п. 3 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП, виносить постанову про закриття справи.

З огляду на вищевикладене, оцінюючи, відповідно до ст. 252 КУпАП, надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, беручи до уваги, що органом, яким складено протокол про адміністративне правопорушення, не доведено порушення ОСОБА_1 вимог ч.1 ст. 164 КУпАП, суд приходить до висновку про недоведеність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, а тому провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 164, 221, 247, 277, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

постановив:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя: Д.В. Цвірюк