КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року місто Київ

Справа № 752/651/24

Апеляційне провадження № 33/824/2817/2024

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О. В. розглянувши апеляційну скаргу адвоката Харченко Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 10 квітня 2024 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відовий, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№719374 від 26 грудня 2023 року вбачається, що 07 квітня 2023 рокуо 21-00 год. в м. Києві на регульованому перехресті вул. Ак. Заболотного, з вул. І. Сірка, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen н.з. НОМЕР_1 під час руху в напрямку стрілки зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів, не надав дорогу автомобілю Мазда н.з. НОМЕР_2 , що рухався з іншого напрямку, в результаті чого сталося зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.9 ПДР. За що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 10 квітня 2024 року визнано ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Закритопровадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з такою постановою, захисник ОСОБА_1 адвокат Харченко С. В. 19 квітня 2024 року подав через Голосіївський районний суд міста Києва апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 10 квітня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , не порушував правил дорожнього руху, їх порушила саме ОСОБА_2 .

Вказує, що 07.04.2022 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_1 в м. Києві виїхав на вул. Заболотного з другорядної дороги та зайняв крайнє праве положення відповідно до ПДР. В цей момент з середньої смуги в крайню праву смугу (не затримуючись на середній смузі) виїхав на швидкості автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , який різко пригальмував перед автомобілем ОСОБА_1 (який вже набирав швидкість) для повороту праворуч. В наслідок вищезазначеного маневру сталось зіткнення, а саме: автомобіль під керуванням ОСОБА_2 зачепив крило та фару автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

Вказує, що дана справа вже розглядалась судом під іншим номером. При розгляді справи вина ОСОБА_1 не встановлена.

Зазначає, що схема місця ДТП не відповідає вимогам Наказу МВС України № 1395 від 07.11.2015 року та суперечить поясненням самих учасників ДТП, а тому є неналежним доказом у справі.

Складений відносно ОСОБА_1 протокол також не відповідає встановленим законом вимогам, крім того протокол складено за відсутності ОСОБА_1 .

Вказує, що КУпАП не передбачена можливість складання протоколу у відсутності особи яка притягається до адміністративної відповідальності.

22 травня 2024 року захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 направив через систему «Електронний суд» заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Вказує, що при розгляді іншої справи суди встановили, що ОСОБА_1 не порушив вимоги п. 16.6 ПДР України, а не виключили його вину взагалі. Також суди вказували, що суд не може самостійно вносити зміни в протокол.

Зазначив, що доводи скарги є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Крім того вказує, що ОСОБА_1 при вчинені даної ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння. Такі обставини встановлені судовими рішеннями.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Харченко С. В. доводи апеляційної скарги підтримав. Просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 10 квітня 2024 року, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказував, що ОСОБА_1 вже повернув на головну дорогу, завершив маневр, і в цей момент водій ОСОБА_3 об`їхала автомобіль ОСОБА_1 «крюком», зацепила бампер та поїхала.

Захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, вказував що оскаржувану постанову винесено з урахуванням всіх обставин справи, а тому підстави для її скасування відсутні. Зазначав, що ОСОБА_2 не змінювала напрямку руху, мала перевагу в русі, а водій ОСОБА_1 під час руху за стрілкою зеленого кольору біля нижньої частини світлофору не надав перевагу водію ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у повному обсязі і висновок суду про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, наведених у протоколі, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесені постанови суддею було вжито заходів для всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Визнаючи винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП суд першої інстанції виснував, що водій ОСОБА_2 не змінювала напрямок руху, не перестроювалась та не йшла на обгін та мала перевагу у русі, у той час, як водій ОСОБА_1 під час руху в напрямку стрілки зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, не надав дорогу автомобілю Мазда н.з. НОМЕР_2 під її керуванням, що рухався з іншого напрямку.

Суд вказував, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.9 ПДР України що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, тобто ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вина ОСОБА_1 повністю підтверджується зібраними у справі доказами.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції оскільки такий висновок відповідає наявним в матеріалах справи доказам та обставинам справи.

Статтею 124 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п.п. 1.1 Розділу 1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3. ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Зі змісту підпункту «б» пункту 2.3 ПДР випливає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 16.9 ПДР вказано, що під час руху в напрямку стрілки зеленого кольору на таблиці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів, водій повинен зайняти крайню праву (ліву) смугу руху та дати дорогу транспортним засобам і пішоходам, що рухаються з інших напрямків.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД №719374 від 26 грудня 2023 року вбачається, що 07квітня 2023 рокуо 21-00 год. в м. Києві на регульованому перехресті вул. Ак. Заболотного, з вул. І. Сірка, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen н.з. НОМЕР_1 під час руху в напрямку стрілки зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів, не надав дорогу автомобілю Мазда н.з. НОМЕР_2 , що рухався з іншого напрямку, в результаті чого сталося зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.9 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Вказані обставини підтверджені схемою місця ДТП, зазначеними у ній характером та локалізацією пошкоджень, поясненнями потерпілої та свідка, фотокартками, відеозаписом на якому зафіксована дана ДТП, схемою організації дорожнього руху на перехресті вул. Ак. Заболотного та І. Сірка.

Згідно первинних письмових пояснень ОСОБА_1 , він керуючи автомобілем Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 у місті Києві по вул. Окружна та виїжджаючи з с. Новосілки на зелену стрілку отримав удар по дотичній в лівий крайній кут, передній кут бампера автомобілем Мазда н.з. НОМЕР_2 , яка виїжджала на обгін. ОСОБА_1 виїжджав зі швидкістю до 30 км/год в полосу для розгону.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , вона керувала автомобілем Мазда н.з. НОМЕР_3 у місті Києві по вул. Академіка Заболотного у другій полосі (перед перехрестям) яка зміщується після перехрестя в першу полосу. З вул. Івана Сірка виїхав автомобіль Volkswagen та вдарив її автомобіль у праву задню сторону. Після удару її винесло на узбіччя.

У письмових поясненнях свідок ОСОБА_4 зазначила, що була пасажиром авто Мазда н.з. НОМЕР_2 , за кермом була ОСОБА_2 їхали у другій полосі по вул. Заболотного, яка перед перехрестям з вул. І. Сірка, зміщається в першу полосу після цього перехрестя. З вул. І. Сірка виїжджав автомобіль, д.н.з. НОМЕР_1 . Після чого вона відчула удар у задню праву сторону автомобіля, в якому вона знаходилась. Після цього, автомобіль Мазда винесло на узбіччя. Водій Мазда викликав поліцію. Після приїзду поліції почався процес фіксування ДТП. Поліція зробила запит про надання відео з камер спостереження, яке було оглянуто всіма учасниками ДТП та поліцією. Оскільки у водія Вольцваген були ознаки сп`яніння, поліція перевірила його на стан сп`яніння через Драгер, який показав 1,2 проміле.

Апеляційним судом у судовому засіданні досліджено відеозапис, який міститься в матеріалах справи та встановлено, що водій ОСОБА_2 не змінювала напрямок руху та рухалась прямо у своїй полосі, перед нею рухалось ще два автомобілі.

Водій ОСОБА_1 на перехресті (виїжджаючи з с. Новосілки) при виїзді на головну дорогу надав дорогу двом автомобілям, що рухались перед автомобілем Мазда н.з. НОМЕР_4 , разом з тим не надав перевагу в русі водію Мазда н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 .

З відеозапису вбачається, що в момент зіткнення водій ОСОБА_1 не завершив маневр.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції судом було заслухано пояснення провідного судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_6 щодо обставин та механізму виникнення ДТП. Експерт приведений судом до присяги та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

У судовому засіданні експертом заслухано пояснення захисників, позицію кожної зі сторін, досліджено схему місця ДТП, а також відеозапис моменту вчинення ДТП.

З урахуванням досліджених матеріалів, судовим експертом надано висновок, що водій Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 межі перехрестя на момент контакту не проїхав, стверджувати, що завершив маневр немає підстав, а тому має місце порушення п. 16.9 ПДР України в діях водія ОСОБА_1 .

Таким чином матеріалами справи підтверджено, що водій ОСОБА_1 під час руху в напрямку стрілки зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів, не надав дорогу автомобілю Мазда н.з. НОМЕР_2 , що рухався з іншого напрямку.

Доказів на спростування вказаних вище обставин матеріали справи не містять, до апеляційної скарги скаржником таких доказів також не долучено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Доводів, які б спростовували висновки, викладені в оскаржуваній постанові, або свідчили б про порушення норм КУпАП при прийнятті оскаржуваної постанови судом першої інстанції, а також відповідних додаткових доказів в апеляційній скарзі не наведено і до апеляційного суду не надано. Досліджені судом першої інстанції докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того судом першої інстанції правильно враховано, що строк накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 38 КУпАП сплив,а тому провадження у справі підлягало закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням встановлених законом вимог, апеляційний суд не приймає до уваги. Вказаним обставинам судом першої інстанції надана належна оцінка, з якою погоджується і апеляційний суд.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП.

Посилання скаржника на те, що при розгляді даної справи, але під іншим номером, вина ОСОБА_1 не встановлена, не заслуговують на увагу.

Суд не дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 взагалі відсутня вина. При розгляді справи № 752/7570/23 суд першої інстанції та апеляційний суд констатували, що ОСОБА_1 не порушено саме вимоги п. 16.6 ПДР України, які йому інкриміновані за протоколом серії АДД № 378418 від 07.04.2023.

Таким чином доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Харченко Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 10 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В. Желепа