Справа № 729/105/24 Головуючий у 1 інстанції Бойко В. І.
Провадження № 33/4823/485/24
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бобровицького районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 05 січня 2024 року о 23 год. 23 хв., по вул. Українська, 1, в м. Бобровиця, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки JEEP GRAND CHEROKEE, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою спеціального технічного приладу у встановленому законом порядку в КНП «Бобровицька опорна лікарня», результат огляду - 0,544 проміле, чим порушив пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення. Посилається на те, що при прийнятті доведеності його вини місцевий суд не дав оцінку доказам, які вказують на порушення вимог законодавства під час проведення огляду на стан сп`яніння. Вказує, що довідка КНП «Бобровицька опорна лікарня» від 05.01.2024 не передбачена чинним законодавством, протокол про адміністративне правопорушення має розбіжності щодо дати та місця складання, а тому є недопустимими доказами. Апелянт, посилаючись на ст.62 Конституції України, наголошує, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки 10 квітня 2024 року була проголошена резолютивна частина постанови, а повний текст судового рішення він отримав лише 16 квітня 2024 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши доводи скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно зі ст.289 КУпАП в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, з огляду на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №188807 від 05.01.2024, ОСОБА_1 , 05 січня 2024 року о 23:23 год, в м. Бобровиця, по вул. Українська, 1, керував т/з JEEP GRAND CHEROKEE, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку в КНП «Бобровицька опорна лікарня», результат огляду 0,544 %, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Разом з тим, за змістом ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до п.3 Розділу І Інструкції є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я.

До матеріалів справи додано відеозапис з нагрудної камери поліцейського, здійснений під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Як слідує із переглянутого апеляційним судом відеозапису, працівниками поліції був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . При цьому, причину, яка стала приводом для зупинки даного транспортного засобу (відсутнє освітлення держаного номерного знаку) поліцейським ОСОБА_1 було повідомлено безпосередньо на його запитання вже перед початком продування приладу «Драгер», а не під час перевірки документів водія.

Отже, з відеозапису вбачається, що відразу після зупинки автомобіля, без повідомлення ОСОБА_1 причини такої зупинки, поліцейський звернувся до водія із запитанням чи має він посвідчення водія; та перевіривши його документи, із наступним запитанням чи вживав він сьогодні алкогольні напої. Проте, під час висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейським не було зазначено те, на визначення стану сп`яніння якого виду ОСОБА_1 необхідно пройти огляд, а також не були зазначені підстави для такого огляду, а саме, які ознаки вказують на можливе перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння певного виду.

Крім того, з інструкції по експлуатації приладу «Драгер Алкотест 6820» вбачається, що однією з умов проведення вимірювання є використання нового мундштука для кожної особи щодо якої проводиться перевірка. Перед використанням одноразовий мундштук слід вийняти з індивідуальної упаковки.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського, де було зафіксовано також і обставини проведення обстеження ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, вбачається, що інспектор патрульної поліції надав водію прилад із уже вставленим мундштуком, який не був запакований в індивідуальну упаковку, що ставить під сумнів результат проведеного тесту.

Розділом ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 регламентовано, що огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що основні вимоги чинного законодавства при виявленні й оформленні даної події поліцейським не дотримані.

В п.39 Рішення ЄСПЛ «Лучанінова проти України» Суд зробив висновок, що з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушив заявник у зазначеній справі, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням, Суд вважає, що провадження, про яке йдеться (справа про адміністративне правопорушення), є кримінальним для цілей застосування Конвенції.

Тобто, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен дотримуватися процесуальної поведінки оцінювання доказів, визначеної кримінально-процесуальним законом.

Згідно зі статтею 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Доктрина «плодів отруйного дерева», на яку посилається захисник у своїй апеляційній скарзі сформульована Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України», «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України». Іноді використовується також фраза: «плід отруєного дерева».

Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не були б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

У відповідності до ст.7 КУпАП, ст.62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Сумнівною є причина зупинки водія, яка не відповідає Закону України «Про Національну поліцію» та Правилам дорожнього руху. У матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження про порушення водієм ПДР України. Ця обставина, в силу того ж правового принципу «плодів отруйного дерева», дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.

Крім того, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, суддя місцевого суду формально послалася в постанові на протокол про адміністративне правопорушення, а також на довідку лікаря КНП «Бобровицька опорна лікарня» ОСОБА_3 від 05.01.2024 про результат медичного обстеження ОСОБА_1 , яка не передбачена вищевказаною Інструкцією (додаток 4).

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки законність зупинки його автомобіля не доведена належними й допустимими доказами; першочерговий огляд його на стан алкогольного сп`яніння був проведений з порушенням вимог Інструкції, а тому подальші дії працівників поліції знаходяться поза площиною поняття «здійсненні у відповідності до закону».

Всі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості підтверджуються доказами у справі, які не можна визнати допустимими, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом його вини в розумінні ст.251 КУпАП.

Відтак, апеляційним судом встановлено, що місцевий суд при розгляді даної справи не перевірив дотримання поліцейським ОСОБА_4 вищезазначених вимог закону та підзаконних нормативних актів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а висновки суду в постанові про доведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанову суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою, вона підлягає безумовному скасуванню, а справа закриттю, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Бобровицького районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Бобровицького районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний