Справа № 461/266/24 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 33/811/1205/24 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Белени А.В.,

з участю представника - адвоката Усаченко О.В.,

представника Львівської митниці - Зирянова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці Державної митної служби України Олега Зирянова на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 25 липня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 472 Митного кодексу України,

встановив :

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 25 липня 2024 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм у ФОП « ОСОБА_2 », проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина для виїзду за кордон № НОМЕР_1 від 04.05.2018, орган видачі 0701,

за ст.472 Митного кодексу України - закрито, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про порушення митних правил №1639/20900/23, 27.07.2022 о 22:10 год. в зону митного контролю пункту пропуску «Краківець-Корчова» Львівської митниці, у напрямку «виїзд з України», смугою руху червоний коридор, в`їхав транспортний засіб марки «Volvo» (сідловий тягач), реєстраційний номер НОМЕР_2 , із напівпричепом марки «Коеgеl» (бортовим тентовим), реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія - ОСОБА_1 .

До митного контролю ОСОБА_1 пред`явив наступні документи: свідоцтво про реєстрацію транспортних засобів (сідлового тягача та напівпричепа); паспорт громадянина України для виїзду за кордон; контрольний талон для проходження по «червоному коридору» серія/номер НОМЕР_4 .

Львівською митницею, в рамках перевірочних заходів щодо встановлення законності переміщення транспортних засобів через митний кордон України, направлено проект запиту до митних органів Республіки Польщі (лист за вих. № 7.4-5/20-02/4/26419 від 12.10.2023).

01.11.2023 на адресу Львівської митниці надійшла відповідь від митних органів Республіки Польща (лист Департаменту міжнародної взаємодії Держмитслужби від 01.11.2023 № 26/26-04/7.4/2841) на запит про надання взаємної адміністративної допомоги у проведенні перевірки дотримання законодавства України з питань митної справи при переміщенні за межі митної території України транспортних засобів комерційного призначення, які належать ФОП « ОСОБА_2 ».

Митні органи Республіки Польщі до листа від 31.10.2023 № 0201-IGМ.542.1020.2023.5 долучили копії таких документів: MRN (митної декларації) № 22PL401060NS58CNC0 від 27.07.2022; Invoice № 2/2207 від 22.07.2022; CMR (міжнародної товаротранспортної накладної) № 339943 від 22.07.2022; повідомлення про транскордонне переміщення відходів без номера від 22.07.2022 (на товар за кодом ); повідомлення про транскордонне переміщення відходів без номера від 22.07.2022 (на товар за кодом ).

У MRN (митній декларації) №22PL401060NS58CNC0 від 27.07.2022 - документі, відповідно до якого товари ввозилися на територію Республіки Польщі в режимі транзиту для подальшої доставки у Федеративну Республіку Німеччину, зазначені такі дані: відправник (гр. 2) - «LLC VISSON GRUPP» (BOUELEVARD KOLCOVA 14D, KIEV, 03-1940, UA); отримувач (гр. 8) - «SCORPION ТС GMBH&CO KO» (BUCHENBERG 12, LUNEN, 44- 532, DE); перевізник (гр. S07) - ОСОБА_5 (АДРЕСА_2); номерні знаки та приналежність до країни транспортного засобу на кордоні (гр. 21) - НОМЕР_2 / НОМЕР_3 ; вага брутто (гр. 35) - 22 476 кг.

Згідно з додатком до зазначеної декларації з території України на територію Республіки Польщі 27.07.2022 транспортними засобами із реєстраційними номерами НОМЕР_2 / НОМЕР_3 переміщувались такі товари: «ODPADY ZAWIERAJONCE METALE SZLACHETNE I ODPADY I ZLOM INNYCH STOPOW MIEDZI (Z WYJATKIEM MOSIADZU)» («відходи із вмістом дорогоцінних металів, відходи та брухт інших мідних сплавів (крім латуні)», загальною вагою брутто 22 476 кг. Зазначений товар переміщувався за CMR № 339943 та фактурою (Invoice) № 2/2207.

Відповідно до Invoice № 2/2207 від 22.07.2022, виданої продавцем ТОВ «Віссон Групп», вартість товарів «відходи із вмістом дорогоцінних металів; відходи та брухт інших мідних сплавів (крім латуні)», загальною вагою брутто 24 476 кг, становить 16 026, 00 USD, що станом на 27.07.2022, відповідно до курсу гривні, встановленого Національним банком України, становить 586 048,38 грн.

Таким чином, на думку митного органу, не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

На постанову судді представник Львівської митниці Державної митної служби України Олег Зирянов подав апеляційну скаргу, в якій просить: скасувати постанову та винести нову, якою визнати громадянина ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України та накласти на нього стягнення, у виді штрафу у розмірі 586 048, 38 гривень та стягнути з нього вартість не задекларованих ним товарів у сумі 586 048, 38 гривень.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що рішення, винесене Галицьким районним судом м. Львова не відповідає обставинам справи та є необгрунтованим. Також судом не дотримано вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, крім того, винесена постанова, не спрямована на попередження подібних правопорушень, а навпаки - сприяє їх вчиненню в майбутньому та породжує почуття безвідповідальності за вчинене.

Вказує, що ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обов?язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України.

Зазначає, що в розумінні норм Митного кодексу України, за відсутності в інформаційних ресурсах Державної митної служби України митної декларації, у якій ТзОВ «ВІССОН ГРУПП» декларувало б товари, про які йдеться у листі митних органів Республіки Польщі від 31.10.2023 № 0201-IGM.542.1020.2023.5., у митному режимі «ЕКСПОРТ», таке підприємство не може вважатися «ЕКСПОРТЕРОМ». ТзОВ «ВІССОН ГРУПП» не може вважатися декларантом, оскільки воно, у вставленому Митним кодексом України порядку, не декларувало вказані товари, а значить не вчиняло юридично значущих фактів щодо переміщення цих товарів через митний кордон України.

Звертає увагу суду, що митницею дії вчинені гр. ОСОБА_1 26.07.2022 в пункті пропуску «Краковець - Корчова» Львівської митниці розглядаються через призму недотримання ним норм ч.3 ст.371 Митного кодексу України, а саме - не здійснено письмового декларування переміщуваних ним товарів з поданням митної декларації. Також, згідно пояснень, наданих гр. ОСОБА_1 Львівському апеляційному суду, він неодноразово переміщував товари через митний кордон України, отже не міг не знати того, що документи, нібито подані ним 26.07.2022 для митного контролю в митному посту «Краковець» Львівської митниці і не засвідчені відповідними митними забезпеченнями (печатками, штампами тощо) не можуть свідчити про завершення митного оформлення переміщуваних ним товарів.

На думку апелянта, судом не взято до уваги того, що митні декларації не скеровуються на електронну адресу Львівської митниці, а розміщуються на відповідному інформаційному ресурсі Державної митної служби України, про що вказувалося митницею при скеруванні справи на розгляд суду.

У судове засідання не прибув ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, клопотань ніяких до суду не надходило, представник - адвокат Усаченко О.В. просив проводити розгляд справи без участі його довірителя. Відтак, апеляційний суд вважає за можливе продовжити розгляд даної справи у відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення представника митного органу - ОСОБА_3 , який підтримав подану апеляційну скаргу, та представника - адвоката Усаченко О.В., який заперечував проти такої, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновків, що подана скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою противоправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України.

У відповідності до вимог ст. 489 МК України суд при розгляді справи про правопорушення митних правил зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 488 МКУ, провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 486 МКУ, провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

В силу вимог ст. 508 МК України, у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи, зокрема, опитуються особи, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, інші особи; витребовуються документи, необхідні для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірені їх копії чи витяги з них; вчиняються інші процесуальні дії, під час яких складаються протоколи, форми яких встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі -Конвенція), притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Надточій проти України" від 15.05.2008.

Згідно ст.6 даної Конвенції:

«Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:

а) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;

b)мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту;

c)захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагати інтереси правосуддя;

d)допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення;

е) якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею-одержувати безоплатну допомогу перекладача».

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ст.486 МК України).

У відповідності до ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Отже, висновок про наявність чи відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно наведених вище положень ст. 508 Митного кодексу та ст. 251 КУпАП вбачається, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтями 10, 11 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

На думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги були предметом розгляду в суді першої інстанції. Оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою.

Статтею 472 МК України передбачена відповідальність за недекларування товарів (крім тих, що переміщуються через митний кордон України громадянами), транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

У відповідності до вимог ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта, іншими документами.

Суддя першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, що є правильним з огляду на наступне..

Безпосереднім об`єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, є встановлений порядок декларування товарів (крім тих, що переміщуються через митний кордон України громадянами), транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об`єктивною стороною даного адміністративного правопорушення, є дії - недостовірне декларування або ж бездіяльність (недекларування), спрямовані на недекларування товарів (крім тих, що переміщуються через митний кордон України громадянами), транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка його вчинила характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.

Представника - адвоката Усаченко О.В. в судовому засіданні не заперечував факту, способу та обставин перевезення товару, зміст поданих митному органу документів, кількість та найменування товарів, що перевозились. Ключовими аспектами на яких наголошує сторона захисту є те, що ОСОБА_1 не є належним суб`єктом відповідальності за інкриміновані йому адміністративні правопорушення і він не мав жодного умислу на порушення встановленого порядку декларування товарів.

Зокрема, захист наголошує на тому, що ОСОБА_1 отримав документи від замовника під час завантаження товарів і не подавав самостійно у спосіб визначений митним законодавством декларацій, адже це питання не входило до його компетенції та повноважень.

Апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги він не бере до уваги, і вони в повній мірі спростовані, як матеріалами справи, так і поясненнями представника - адвоката Усаченко О.В..

Відтак наведені вище норми дають підстави для висновку суду апеляційної інстанції про те, що суб`єктом відповідальності за ст. 472 МК України є декларант, або особа уповноважена ним на здійснення декларування із врахуванням покладення законом такого обов`язку на них.

Апеляційний суд звертав увагу та направляв справу до митниці матеріали справи для належного оформлення та доопрацювання, це стосувалося того, що матеріали справи не містили підтверджень про те чи надходила від ТОВ «Віссон Груп» на електрону адресу митниці, декларація на переміщуваний товар ОСОБА_1 чи була така сформована декларантом, а її примірник надавався ОСОБА_1 для пред`явлення митному органу.

Не перевірено обставини того, чи дійсно водій фірми перевізника ОСОБА_1 уповноважувався експортером - ТОВ «Віссон Груп» на здійснення письмового декларування товару, не з`ясовано хто є декларантом переміщуваного товару через митний кордон.

З матеріалів справи вбачається, що митним органом із врахуванням відомостей наданих митним органом Республіки Польщі встановлено лише факт переміщення за межі митної території України транспортного засобу комерційного призначення, які належать ФОП « ОСОБА_4 » та незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

З протоколу та долучених до нього матеріалів залишається незрозумілим, якими саме доказами підтверджується, що ОСОБА_1 є належним суб`єктом правопорушення.

Наведене дає апеляційному суду підстави для висновку про те, що митним органом не вживалось жодних інших заходів щодо встановлення декларанта переміщуваного товару.

Також матеріали справи не містять пояснень працівників митниці, які здійснили пропуск на митному пункті «Краківець-Корчова» Львівської митниці у напрямку виїзд з України смугою руху червоний коридор транспортні засоби (тягач/причіп) із реєстраційними номерами НОМЕР_2 , із напівпричепом марки «Коеgеl» (бортовим тентовим), реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія громадянина ОСОБА_1 та не з`ясовано, які саме документи надавались ОСОБА_1 та причини внесенням відомостей до АСМО про те, що транспортний засіб переміщувався без вантажу.

Апеляційний суд в повній мірі погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що митний орган наведених недоліків у повному обсязі не усунув, що, у своїй сукупності з встановленими судом обставинами справи наведеними вище, вказує на відсутність належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів, які доводять поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень.

Так, матеріали справи не містять належних даних про те чи надходила від ТОВ «Віссон Груп» на електрону адресу митниці декларація на переміщуваний ОСОБА_1 товар чи була така сформована декларантом, а її примірник надавався ОСОБА_1 для пред`явлення митному органу.

Матеріали справи не містять доказів того, що водій фірми перевізника - ОСОБА_1 уповноважувався експортером - ТОВ «Віссон Груп» на здійснення письмового декларування товару. Більше того, фактично митним органом не з`ясовано хто саме є декларантом переміщуваного через митний кордон товару.

Окрім того, що ОСОБА_1 - не є декларантом, суб`єктом, що, у сукупності із відсутністю доказів наявності у останнього умислу на вчинення порушення митних правил, прямо вказує на відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись, ст.294 КУпАП, ст. 530 МК України суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу представника Львівської митниці Державної митної служби України Олега Зирянова на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 25 липня 2024року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 25 липня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ст. 472 МК України - залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА