Справа № 333/9540/24
Провадження № 3/333/3659/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Наумова І.Й., розглянувши матеріали про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, лікаря ЗОКЛ, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

06.04.2022 року о 17.00 год., в м. Запоріжжі, по вул. Космічній, біля б. 44-Б, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом HUNDAI I10 д.н.з. НОМЕР_1 при зміні напрямку руху не переконалась в безпеці, під час зустрічного роз`їзду не дотрималась безпечного інтервалу та скоїла зіткнення з автомобілем Peugeot д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , чим порушила вимоги п.10.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України. Внаслідок чого автомобілі механічно пошкоджено, завдано матеріальні збитки. Після чого водій ОСОБА_1 залишила місце дорожньо-транспортної події. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачені ст. 122-4, 124 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася. ОСОБА_1 обізнана про судове провадження відносно неї, оскільки під час складання протоколу повідомлялася працівниками поліції, що справа буде розглядатися в Комунарському районному суді м. Запоріжжя. На адресу проживання ОСОБА_1 направлялися судові повістки, які повернулися до суду з причин «адресат відсутній за адресою». Причини неявки до суду не повідомила, з будь-якими процесуальними заявами, в тому числі про відкладення слухання справи чи зміну засобів зв`язків з ним, до суду не зверталася.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд, з урахуванням положень ст. 268 КУпАП та положень Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 ..

Дослідивши нижчезазначені докази, дійшов наступного висновку.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП підтверджена дослідженими судом доказами, а саме:

- протоколами про адміністративне правопорушення від 25.10.2024 року серії ААД № 984764, серії ААД № 984763,

- схемою та фото з місця ДТП;

- письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 ,

Дослідив матеріали справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушила вимоги:

- пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

- пункту 13.3 Правил дорожнього руху України, згідно якого, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Враховуючи фактичні обставини справи, суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ст.124КУпАП - порушення водієм транспортного засобу Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, та за ст.122-4КУпАП - залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Правопорушення, передбачені ст. 122-4, 124 КУпАП скоєні ОСОБА_1 06.04.2022 р. З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що на час розгляду справи, а саме, 23.12.2024 р., сплинув строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 ..

Відповідно до пункту 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Суд наголошує, що встановлюючи вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення, законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, із чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов.

З урахуванням наведеного та враховуючи відповідні положення ЦПК України та КАС України щодо обов`язковості висновків суду у справі про адміністративне правопорушення при розгляді цивільного чи адміністративного позову в частині висновків про те, чи мали місце певні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою, виходячи із принципів верховенства права та однієї із засад судочинства, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 129 Конституції України, якою є забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про те, що визнання вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.

Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших. Аналіз диспозиції та санкції 124 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства, де визнання вини є обов`язковим відповідно до положень ст. 17, ч.4 ст.374 КПК України, п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України.

Аналіз положень ст. 38 та п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене та враховуючи зазначену вище правову позицію ЄСПЛ у питанні порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про те, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що указує на необхідність визнання вини.

За таких обставин, оскільки адміністративне правопорушення вчинено 06.04.2022 року, тобто з дня його вчинення минуло більше ніж три місяці тому, ОСОБА_1 слід визнати винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, а провадження у справі підлягає закриттю, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 38, п.7 ч.1 247, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ст. 122-4, 124 КУпАП закрити в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Наумова Ірина Йосипівна