КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №754/8117/24 Головуючий у 1 інстанції: Скляренко У.В.
Провадження №33/824/5361/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Гаращенка Д.Р., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Киченока Андрія Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 17 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні порушення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 17 липня 2024 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні порушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 30 вересня 2024 року адвокат Киченок А.С. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Деснянського районного суду міста Києва від 17 липня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовує тим, що з текстом оскаржуваної постанови ознайомився в приміщенні Деснянського районного суду міста Києва 19 вересня 2024 року, про що свідчить відмітка на оскаржуваній постанові

Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 17 липня 2024 року Деснянським районним судом міста Києва було ухвалено оскаржувану постанову.

19 вересня 2024 року ОСОБА_1 ознайомився з повним текстом оскаржуваної постанови, що підтверджується матеріалами справи.

30 вересня 2024 року адвокат Киченок А.С. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу разом з обґрунтованим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

З огляду на вище зазначені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду міста Києва від 17 липня 2024 року слід визнати поважними та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційні вимоги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції не перевірено протокол та матеріали справи на відповідність вимогам КУпАП, не надано оцінку відсутності відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, відсутності доказів наявності ознак стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 .

Вказує, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його прав та обов`язків.

Крім того, судом першої інстанції не надано оцінку діям працівників поліції, які залишити ОСОБА_1 біля медичного закладу та не вручили йому протокол про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні адвокат Киченок А.С. підтримав апеляційну, просив її задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце був належним чином повідомлений.

Відповідно до ст. 294 неявка у судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційну скарга підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ААД №857008, 26 травня 2024 року о 20 год. 57 хв. в м. Києві по вул. Милославська, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Ford» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці. Водій від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився у кабінеті лікаря нарколога, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Ухвалюючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина повністю підтверджується матеріалами справи, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 26.05.2024 серії ААД№857008 від 21.04.2024; переглянутим в суді відеозаписом з бодікамери №№473942,470293 працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення даного адміністративного правопорушення; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26.05.2024, виписаного на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст.ст. 245,280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищезазначені вимоги чинного законодавства при розгляді адміністративної справи судом першої інстанції не дотримані в повному обсязі.

Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення, відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів).

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи із наступного.

Так, відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Складання протоколу, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Вбачається, що зі змістом протоколу, постанови та усіх складених документів ОСОБА_1 не ознайомлено, суть інкримінованого правопорушення та права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, належним чином йому не доведені. Протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд водія транспортного засобу містять відмітку про відмову особи від підпису чи ознайомлення. Отже, відеозапис обставин події свідчить про те, що уповноваженими особами були проігноровані вимоги глави 19 КУпАП, та в спілкуванні з ОСОБА_1 вони обмежилися лише констатуванням факту, " це буде розцінено, як відмова від огляду та на нього буде складено протокол за ч.1 ст.130". Крім того, відеозаписом підтверджено, що відомості про особу ОСОБА_1 працівники поліції отримали із невідомих джерел. Документів, які б підтвердили особу ОСОБА_1 працівникам поліції надано не було, у зв`язку з чим було невірно зазначену адресу проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд не погоджується з такими діями (бездіяльністю) працівників поліції та з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 .

Вимоги статей 254, 256, 259, 260 КУпАП категорично обумовлюють обов`язкову присутність особи при складенні відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення (у разі коли таку особу було встановлено), та надають можливість уповноваженим особам у випадку ухилення від своїх процесуальних обов`язків осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, доставляти їх, зокрема, до поліцейського відділку для встановлення особи та складення протоколу.

Апеляційний суд зазначає, що порядок проходження огляд на стан сп`яніння, що проводиться лікарем закладу охорони здоров`я регламентується Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).

Інструкцією передбачено два варіанти огляду на стан алкогольного сп`яніння: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби) та лікарем закладу охорони здоров`я.

При цьому інструкцією передбачено можливість відмови водія від проходження огляду поліцейським, а також не погодитися з результатами огляду, проведеного поліцейським. У цих випадках водій зобов`язаний пройти огляд лікарем закладу охорони здоров`я.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Зазначені п.п. 15, 16 Інструкції визначають, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) видається на підставі акта медичного огляду.

Згідно з вказаним актом лікар повинен здійснити певні дослідження для встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

У цій справі лікарем ОСОБА_2 розпочато огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проте, фактично цей огляд не було завершено не через відмову останнього від огляду, а через конфлікт між ними.

Більше того, подальші вимоги ОСОБА_1 провести огляд у іншому медичному закладі були залишені без реакції зі сторони поліцейських.

З подальшого аналізу відеозапису вбачається, що поліцейський повідомив ОСОБА_1 що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння також передбачена адміністративна відповідальність, а відмова пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора буде розцінена ним як відмова від проходження зазначеного огляду.

Не отримавши згоди на проходження огляду у запропонований спосіб, поліцейський повідомив про те, що буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.

В той же час, як вже раніше було зазначено ОСОБА_1 погодився проти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, але не пройшов його за обставин наведених вище.

Крім того, як слід з наданих до апеляційного суду доказів ОСОБА_1 під час його зупинки працівниками поліції неодноразово дзвонив в службу 102 з підстав наявності скарг на дій патрульних поліцейських, що підтверджується листом ГУНП у м. Києві.

Вести за таких обставин мову про беззастережну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, в розумінні положень ст.130 ч.1 КУпАП, апеляційний суд підстав не знаходить.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до відповідальності.

Отже, апеляційний суд не вбачає наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, внаслідок чого у працівника поліції не було підстав для складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Зазначеним обставинам, суд належної оцінки не надав та прийняв передчасне рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинене і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є винною у вчиненні цього правопорушення.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, особа, на яку законом покладено обов`язок складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Статтею 62 Конституції України закріплено принцип, за яким обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

В даному випадку посадовими особами, які складали протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не надано суду переконливих доказів винуватості особи.

Відповідно до статті 247 п.1 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи, що в ході апеляційного розгляду не здобуто переконливих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а всі сумніви тлумачаться на користь особи, апеляція підлягає задоволенню, а провадження у справі закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу Киченока Андрія Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 17 липня 2024 року скасувати .

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Р. Гаращенко