Справа 229/4550/24
Номер провадження 3/229/1887/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Дружківка

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Панова Т.Л., розглянувши матеріали, які надійшли з військової частини № НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 , за ч. 1 ст. 172-10 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 129 від 23.04. 2024 року, 22.04.2024 року, близько 15:30 на території тимчасового розташування 2 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_4 , що тимчасово дислокується поблизу АДРЕСА_3 , під час шикування молодшим лейтенантом ОСОБА_2 солдату ОСОБА_1 , було усно наказано висунутися на бойові позиції, з метою підсилення позицій 3 стрілецької роти, забезпечення ведення бойових дій та недопущення втрат позиції відділення на лінії бойового зіткнення, на що солдат ОСОБА_1 в порушення вимог Статуту (ст. 9,11,16) відкрито відмовився виконувати законний усний наказ заступника командира батальйону матеріального забезпечення з морально-психологічного забезпечення, аргументуючи свої дії незадовільним станом здоров`я, що могло призвести до суспільно-небезпечних наслідків та невиконання поставлених бойових завдань в районі виконання бойових завдань іншими військовослужбовцями підрозділу, під час дії правового режиму воєнного стану в Україні, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена у ч.1 ст. 172-10 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. До матеріалів справи долучена заява ОСОБА_1 , щодо розгляду справи в його відсутність.

Відповідно до ст. 268 КУпАП явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою, тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 .

Положеннями ч.2 ст.7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договора», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування як джерело права.

У справах «Малофєєва проти Росії»(«Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Дослідивши матеріали, які надійшли до суду, суд приходить до висновку, що ця справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з таких підстав.

Диспозиція ч.1 ст. 172-10 КУпАП визначає склад правопорушення: відмова від виконання законних вимог командира (начальника).

У протоколі № 129 від 23.04.2024 року зазначено, що 22 квітня 2024 року солдат ОСОБА_1 відкрито відмовився виконати законний усний наказ командира - вибути в район виконання бойового завдання задля забезпечення успішного виконання поставленого завдання підрозділу, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена у ч.1 ст. 172-10 КУпАП.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово було продовжено.

Так, Указом Президента України від 05.02. 2024 року №49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2023 року строком на 90 діб. Указ Президента затверджено Законом України №3564-ІХ від 06.02.2024 р.

Дослідивши в судовому засідання протокол про адміністратине правопорушення та долучені до нього матеріали суд дійшов висновку, що відмова ОСОБА_1 від виконання наказу командира відбулася саме під час дії воєнного стану в Україні.

Диспозицією статті 172-10 ч.2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову від виконання законних вимог командира (начальника), вчинену в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» № 2839-IX, що набрав чинності 27.01.2023 посилено адміністративну та кримінальну відповідальність військовослужбовців за вчинення правопорушень.

Згідно приписів ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

На думку суду в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого у ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, а саме: відмова від виконання законних вимог командира (начальника), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Проте правопорушення вчинене ОСОБА_1 в протоколі №129 від 23.04.2024 р. кваліфіковано за ч. 1 ст. 172-10 КУпАП, що не узгоджується з приписами Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року, який було неодноразово продовжений в тому числі і на період вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

При цьому, суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, (рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення. Неправильна кваліфікація порушення зумовлює складення протоколу за неналежне порушення і, відповідно, відсутність протоколу за вчинене правопорушення. Відповідно до цього провадження закривається з підстави відсутності події та складу правопорушення.

В доданій до матеріалів справи заяві ОСОБА_1 визнає свою вину та просить суд суворо його не карати.

Проте сам по собі факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом та не звільняє від обов`язку надання особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

Наявні в матеріалах справи докази не дають підстав поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-10 КУпАП, відтак провадження у справі підлягає закриттю згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247,284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-10 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 294 КУпАП, до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Т. Л. Панова