ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/337/24 Справа № 697/1031/23 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Колісник Л. О. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Хорошун О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03 травня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, 11 травня 2023 року о 21.08 водій ОСОБА_1 рухався за кермом автомобіля Mitsubishi Outlander XL, н.з. НОМЕР_1 по вулиці Шевченка, 75 м. Канів Черкаська обл. На вимогу працівників поліції, які рухалися на оперативному автомобілі Mitsubishi Outlander 0979, на подані проблискові маячки синьо-червоного кольору не спинився, продовжив рух. Керував транспортним засобом із явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, від огляду на прилад Drager 6810 і в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказує, що не згоден із зазначеною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права.

Звертає увагу на те, що проблискові маяки на патрульному автомобілі були включені після того як автомобіль ОСОБА_1 повернув на вулицю Небесної Сотні в м. Канів в заїзд гаража. До цього жодного сигналу проблискових маяків з вул. Шевченка, 75 в м. Канів до вул. Небесної Сотні, 22 не було включено.

Оспорює наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення. Водій ОСОБА_1 наполягав, що спиртних напоїв він не вживав.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що направлення на огляд водія у лікувальному закладі на місці зупинки складене та оформлене не було.

У той же час зауважує, що час, який вказаний в направленні на огляд до лікувального закладу «22 година 00 хвилин», хоча даних керування транспортним засобом ОСОБА_1 у цей часовий проміжок матеріали справи не містять. Щодо цього відзначає, що згідно з даними запису з нагрудної камери, зупинка автомобіля керуванням ОСОБА_1 відбулась о 21 год. 10 хв.

Вважає, що дії поліцейського не відповідають вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» (далі - Закон), оскільки ним не було зазначено підстави для перевірки документів у ОСОБА_1 . Зазначає, що в матеріалах справи відсутні жодні докази порушення ОСОБА_1 ПДР. Цебто, відсутні докази наявності причин для перевірки документів

Також, відсутня задокументована або збережена на матеріальних носіях чи відображена в електронному вигляді будь-яка інформація про наявність підстав для перевірки документів у ОСОБА_1 як водія транспортного засобу.

Вказує, що відеозапис, який здійснювався поліцейськими на бодікамери постійно преривався.

Ще звертає увагу суду, що на неодноразові виклики до суду працівники поліції не з`явилися. Також суд безпосередньо не допитав ОСОБА_1 для дачі пояснень.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисниці Дяченко В.М., які підтримали вимоги апеляційної скарги, пославшись на її доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД№ 310269 від 11 травня 2023 року, в якому викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд визнає, що цей протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені у протоколі обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції такими доказами.

Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 травня 2023 року.

Час вказаний у цьому направлені 11 травня 2024 року о 22.00 година відповідає періоду, коли він був складений, а не з часом керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Отже відповідне посилання в апеляційній скарзі на розбіжності у часі, що вказаний у направлення на огляд водія транспортного засобу - 11 травня 2024 року о 22.00 година та на відеофіксації на нагрудну камеру поліцейського часу керування транспортним засобом - 11 травня 2024 року о 21.10 година, не має істотного значення для висновків суду.

Суд першої інстанції надав належний аналіз відеозапису з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано, як факт, керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинка, так і відмова водія транспортного засобу ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в найближчому медичному закладі.

Даний відеозапис відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Доводи апелянта з приводу переривання відеозапису з нагрудних камер поліцейських не є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі, адже наявними записами зафіксовані фактичні дані, що потребують доказування у справі про адміністративне правопорушення: наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні.

Попри доводи апелянта, апеляційним переглядом встановлено, що суддею районного суду відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційним судом не встановлено неповноти судового розгляду, тому відхилення клопотання про допит ОСОБА_1 , не вплинуло на висновки суду. Разом з тим під час судового розгляду в суді першої інстанції не залишилось недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Законодавство про адміністративне правопорушення не передбачає можливості оспорювання водієм встановлених уповноваженою особою ознак алкогольного сп`яніння, внаслідок чого заперечення апелянтом таких ознак у ОСОБА_1 , як на окрему підставі для скасування постанови судді та закриття провадження у справі є невмотивованим.

Посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи підтвердження наявності підстав для зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Слід відзначити, що на відміну від вимоги про пред`явлення документів, серед інших - реєстраційного документу на транспортний засіб, вимога поліцейського про проходження водієм в установленому порядку огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, пов`язується лише з наявністю ознак такого сп`яніння у водія, а не з встановленням підстав для зупинки транспортного засобу.

Доводи апелянта про незаконність постанови, з огляду на норми Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон), оскільки працівники поліції не було повідомлено причини зупинки, не є підставою для скасування постанови судді.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що норми Закону, наведені апелянтом, не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, його направлення до суду тягне необхідність визнання доказів недопустимим. Натомість національне законодавство та практика ЄСПЛ зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи допущене порушення КУпАП є істотним та яким чином воно перешкоджало й забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Суд зазначає, що коли сторона вимагає скасування судового рішення, посилаючись на порушення, допущене під час провадження у справі, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й переконати, що воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі і не було виправлено в ході провадження.

У цій справі апеляційним судом не встановлено, порушення фундаментальних прав і свобод ОСОБА_1 чи загальних засад при застосуванні заходів впливу за адміністративне правопорушення.

Суддя, за результатами розгляду справи, застосовував до правопорушника ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Даний вид стягнення, що визначений законодавцем, як основний, так й додатковий є безальтернативним.

У цьому разі, загальні засади призначення адміністративного стягнення (ст. 33 КУпАП) не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення - у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Тобто у цій справі ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Хорошун О.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03 травня 2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук