Справа № 646/9838/24
Провадження № 3/646/4239/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2024 м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Серпутько Д.Є., розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення № 646/9838/24, які надійшли від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130, Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

04.09.2024 року на адресу суду з Департаменту патрульної поліції УПП у Харківській області надійшов матеріал справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

04.09.2024 року на адресу суду з Департаменту патрульної поліції УПП у Харківській області надійшов матеріал справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.09.2024 адміністративні матеріали справи № 646/9838/24, № 646/9840/24 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, об`єднанні в одне провадження та їм присвоєно єдиний номер справи №646/9838/24 (провадження №3/646/4239/2024).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 106503, ОСОБА_1 25.08.2024 о 12 год 15 хв в м. Харкові по вул. Достоєвського, буд. 45 керував транспортним засобом «ЗАЗ Lanos» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився. Двічі протягом року піддавався стягненню за аналогічне правопорушення.Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 117488, ОСОБА_1 25.08.2024 о 12 год 15 хв у м. Харкові по вул. Достоєвського, буд. 45 керував транспортним засобом «ЗАЗ Lanos» державний номерний знак НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування, повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1«а» Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Викликуваний в судове засідання як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань не подавав.

Неявка в судове засідання ОСОБА_1 , належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду, є його волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь в судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.

Відповідно до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Також, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, практика якого застосовується судами як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. ОСОБА_1 в протоколі було повідомлено про розгляд справи у Червонозаводському районному суді м. Харкова, що свідчить про його обізнаність стосовно складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та подальший судовий розгляд справи.

Приймаючи до уваги, що судом вжито всіх необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило, причини його неявки до суду визнано неповажними, враховуючи, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130, 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є обов`язковою, а також беручи до уваги вказану практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Таким чином, суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов наступного.

Як встановлено судом, постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.10.2023 у справі № 645/4563/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 та ч. 5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000,00 грн з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років (а.с. 11, 12).

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.12.2023 у справі № 641/5948/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000,00 грн з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років (а.с. 9, 10).

З адміністративного протоколу від 25.08.2024 серія АБА № 106503, складеного працівниками поліції, убачається, що ОСОБА_1 25.08.2024 о 12 год 15 хв в м. Харкові по вул. Достоєвського, буд. 45, керував транспортним засобом «ЗАЗ Lanos» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці.

Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився.

Двічі протягом року піддавався стягненню за аналогічне правопорушення.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол серії АБА № 106503 та його дії працівниками поліції кваліфіковані за ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Протокол підписаний посадовою особою, яка його склала. Свідки не залучалися, велася відеофіксація.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дана позиція повністю відповідає усталеній позиції ЄСПЛ, практика якого згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, використовується судами як джерело права. Так, у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

В даному випадку, це стосується обов`язку водія пройти огляд на стан сп`яніння у відповідності до встановленого порядку, процедура якого визначена положеннями ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103 (Далі - Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (Далі - Інструкція).

Так, відповідно до п. 2 розділу І Інструкції - огляду на стан сп`яніння, підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, що наведені у п. 3 та 4 цього ж розділу.

Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з п. 4 розділу І Інструкції є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота) зокрема: порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, а саме стану наркотичного сп`яніння притаманні такі ознаки як: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ вказаної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Враховуючи обов`язковість проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини (пункт 7 розділу ІІІ зазначеної вище Інструкції), водій у разі незгоди з виявленими у нього співробітником поліції ознаками та, відповідно, таким станом (перебування у стані наркотичного сп`яніння), має пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, тобто від проходження огляду відповідно до встановленого порядку, є окремим правопорушенням, що також слідує з положень п. 8 вище вказаного Порядку, та у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як видно з адміністративного матеріалу та протоколу, на місці події свідки не залучалися, проводилась відеофіксація (а.с. 2, 4).

Судом здійснено огляд вказаних відеозаписів, якими підтверджуються обставини, викладені у протоколі (а.с. 2), зокрема, з їх змісту слідує, що працівниками поліції у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, проте на пропозицію працівника поліції як водію пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі та від проходження такого огляду в медичній установі, ОСОБА_1 відмовився.

ОСОБА_1 не скористався правом з`явитись до суду та надати суду свої пояснення, докази та заперечення проти доказів, наданих працівниками поліції.

За таких обставин у суду відсутні підстави ставити під сумнів вказані вище докази, які надані працівниками поліції на підтвердження вини ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, водій притягається до адміністративної відповідальності у разі вчинення ним, як особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за вчинення дій, передбачених ч. 1 цієї статті, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Досліджені обставини, норми Кодексу України про адміністративні правопорушення та Правил дорожнього руху України свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис не містять розбіжностей, а інші матеріали справи підтверджують фактичні обставини справи.

Будь-яких фактів щодо неправильності складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 , порушення прав останнього, матеріали справи не містять, а з боку самого ОСОБА_1 доказів на підтвердження існування таких фактів до суду не надано.

Суд, аналізуючи викладене вище, вважає, що вина водія ОСОБА_1 доведена та повністю знайшла своє підтвердження, оскільки ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 25.08.2024, довідками, відеозаписом, направленням, зобов`язанням, довідкою про повторність, копією постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.12.2023, копією постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.10.2023, рапортом.

Крім того, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується наступними доказами у справі, дослідженими та оціненими судом у їх сукупності та взаємозв`язку: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 117488 від 25.08.2024, довідками, відеозаписом, довідкою з ІП НПУ, копією протоколу від 17.08.2024, копією постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.10.2023, рапортом.

Частиною п`ятою статті 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Так, ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Пункт 2.1«а» Правил дорожнього руху України закріплює, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Отже, під час розгляду справи встановлено, що 25.08.2024 ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Разом з тим, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП, але продовжує керувати транспортними засобами без права керування ними, будучи обізнаним про наявність відповідних рішень компетентних органів.

Таким чином, суд вважає за необхідне постановити рішення на підставі сукупності наявних у справі доказів.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні склади адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обставин, що обтяжують або пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_1 постановами судів від 18.10.2023 та 20.12.2023 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, останній нехтує вимогами закону, грубо порушує Правила дорожнього руху України, двічі протягом року вчиняє адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130, 126 КУпАП, а також враховуючи те, що хоча на даний час своїми діями останній не завдав значної шкоди відносинам в сфері регулювання дорожнього руху, проте, будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди, наявність вказаних обставин, на думку суду, виключає застосування до ОСОБА_1 більш м`якого покарання ніж передбачене ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з цим, санкція ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність у вигляді, зокрема, накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 29 Кодексу України про адміністративні правопорушення, конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Убачається, що застосування такої міри відповідальності за ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення як конфіскація транспортного засобу є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення. Не можна накладати це стягнення на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Відповідно до протоколу та довідки інспектора ВАП Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Тарасенка В., транспортний засіб «ЗАЗ Lanos» державний номерний знак НОМЕР_1 належить інщій фізичній особі - ОСОБА_2 (а.с. 4).

Таким чином, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є власником транспортного засобу «ЗАЗ Lanos» державний номерний знак НОМЕР_1 , суд не може застосувати додаткове стягнення у вигляді конфіскації транспортного засобу, оскільки суду не надано доказів, що автомобіль марки «ЗАЗ Lanos» державний номерний знак НОМЕР_1 належить саме ОСОБА_1 .

Даних про належність ОСОБА_1 інших транспортних засобів на праві приватної власності до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не надано.

Суд вважає необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_1 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень, з урахуванням норм ст. 36 КУпАП шляхом повного поглинання менш суворого адміністративного стягнення більш суворим, накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51000,00 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк десять років та без конфіскації транспортного засобу.

Відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605 грн 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. 23, 29, 33-35, 36, 40-1, 130, 126, 245, 251-252, 266, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 (п`ятдесяти одної тисячі) гривень 00 копійок, на користь держави, отримувач коштів ГУК у Харківськ обл/Харківобл/21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, р/р UA0020001, код класифікації доходів бюджету: 21081300 Призначення платежу: штраф за постановою суду по справі № 646/9838/24 щодо ОСОБА_1 ) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, на користь держави, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: *;101__(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), РНОКПП фізичної особи (завжди має 10 цифр). Судовий збір стягнутий з ОСОБА_1 на користь держави за рішенням по справі № 646/9838/24).

Згідно ч. 2 ст. 317-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Роз`яснити, що у разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання постанови про накладення штрафу, зазначена постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. В порядку примусового виконання з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Д.Є. Серпутько