ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2024 Справа №607/8619/24 Провадження №3/607/4016/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., за участі секретаря судового засідання Кочмар С.М., особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , захисника ОСОБА_1 адвоката Скиби В.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресом: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 04.04.2024 о 18 год. 24 хв. в м. Тернопіль, вул. Галицька 4 керуючи транспортним засобом BMW IX д.н.з. НОМЕР_1 перебував із явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю із ротової порожнини, поведінка що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810 ARBF-0443 (повірка дійсна до 12.12.2024р) на місці зупинки та в медичному закладі категорично відмовився. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №630170 від 04.04.2024.

Крім того, 04.04.2024 о 18 год 24 хв. в м. Тернопіль, вул. Галицька 4 гр. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору, увімкнення спеціального звукового сигналу. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4, 8.9б Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. Працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №502689 від 04.04.2024.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

ОСОБА_2 в судовому засіданні своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, який складений щодо нього він транспортним засобом BMW IX д.н.з. НОМЕР_1 не керував.

Захисник ОСОБА_2 адвокат Скиба В.М. в судовому засіданні вказав, що ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень не визнає, оскільки транспортним засобом за обставин вказаних у адміністративних протоколах, які складені щодо нього, керував не він, а ОСОБА_3 . Просить врахувати, що у матеріалах справи відсутні докази того факту, хто перебував за кермом автомобіля, а тому вимога щодо ОСОБА_2 про проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння є незаконною. Крім цього, працівники поліції йому не роз`яснювали прав, а протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 складали у його відсутності. Також, із матеріалів адміністративної справи є незрозумілим, хто пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, а хто складав відповідне направлення.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що 04.04.2024 ОСОБА_2 його попросив перегнати автомобіль BMW IX д.н.з. НОМЕР_1 із вул. Текстильної на вул. Гайову в м. Тернополі, що він і зробив, залишивши автомобіль біля стадіону в м. Тернополі. Ключі і документи від залишив у машини, яку не закривав, далі пішов додому, оскільки поспішав та не хотів бачитись із ОСОБА_2 . Вказав, що за обставин вказаних у протоколі він керував автомобілем BMW IX л.н.з. НОМЕР_1 .

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд вважає, що його вина доводиться матеріалами адміністративної справи виходячи із наступного.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також, відповідно до вимог п. 2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотримання вимог цих Правил.

Відповідно до п. 8.9 б) Правил дорожнього руху, вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

Однак, як установлено судом водій ОСОБА_1 вказаних вище вимог ПДР не виконав.

Відповідно до положень ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме: даними протоколів про адміністративні правопорушення серії ААД №630170 від 04.04.2024 року та серії ААД № 502689 від 04.04.2024 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від 04.04.2024, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 04.04.2024, постановою серії ЕНА №1825530 від 04.04.2024 згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП із накладеним адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., постановою серії ЕНА №1825508 від 04.04.2024 згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП із накладеним адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., матеріалами відеозапису.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто, невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

Таким чином, ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у відповідності до ст. 36 КУпАП в межах санкції статті, за більш серйозне правопорушення.

При обранні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, обставини справи, ступінь вини, особу порушника у зв`язку з цим, вважає за доцільне обрати ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом за обставин вказаних у протоколі не заслуговують на увагу, оскільки із змісту пояснень ОСОБА_1 , які зафіксовані на відеозаписах із нагрудних камер працівників поліції вбачається, що останній, під час його затримання працівниками поліції, не заперечував факту керування транспортним засобом за обставин вказаних у протоколах про адміністративні правопорушення, які складені щодо нього. Так, ОСОБА_1 працівникам поліції пояснював, що вважав, що це працівники воєнкомату, вказав що їхав, що нікого не збив.

Показання свідка ОСОБА_3 про те, що це він керував транспортним засобом, судом до уваги не беруться, оскільки суд вважає надані пояснення не об`єктивними, такими що не узгоджуються з іншими матеріалами справи, зокрема із поясненнями ОСОБА_1 , які ним надавались на місці вчинення адміністративних правопорушень, а тому пояснення свідка суд оцінює критично та вважає такими, що надані з метою уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не роз`яснювались його права не заслуговують на увагу, оскільки на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції зафіксовано факт роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 його прав.

Посилання захисника на факт складання протоколу про адміністративне правопорушення за відсутності ОСОБА_1 не спростовує факту вчинення ним адміністративного правопорушення, з урахуванням того факту, що із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 самовільно та без дозволу працівників поліції залишив місце вчинення адміністративного правопорушення, не дочекавшись завершення оформлення щодо нього адміністративних матеріалів.

Крім цього, суд вважає зупинку транспортного засобу BMW IX д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 правомірною, оскільки відеореєстратором із патрульної машини поліції зафіксовано той факт, що ОСОБА_1 не пропустив пішохода, який переходив пішохідний перехід, а також не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення.

Таким чином, у відповідності до положень п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 122-2, 130, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (Сімнадцять тисяч) грн., який стягнути в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (Один) рік.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (Тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (Шістсот п`ять) гривень 60 копійок в дохід держави.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

CуддяВ. Л. Дзюбич