Справа №443/1427/24
Провадження №3/443/670/24
ПОСТАНОВА

іменем України

24 вересня 2024 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Павлів А.І., секретар судового засідання Стасів С.І., за участю: прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону Бучко Р.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань у Львівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , працюючу медичною сестрою у КНП «Жидачівська міська лікарня»,

за частиною 1 статті 172-6 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 , будучи звільненою з посади секретаря позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії першого відділу (м.Жидачів) ІНФОРМАЦІЯ_2 , являючись суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, ОСОБА_1 , будучи звільненою з посади секретаря позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , являючись суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (після звільнення), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 172-6 КУпАП, визнала повністю, суду пояснила, що їй не роз`яснили обов`язок подавати відповідні щорічні декларації при звільненні, тому вона цього і не зробила. Також, вона певний час перебувала за кордоном, що також перешкоджало їй подати зазначені декларації. Усвідомлює, що вчинила правопорушення. Щиро розкаялася у вчиненому.

Прокурор протоколи про адміністративне правопорушення підтримав та просить суд визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 172-6 КУпАП, та накласти на неї стягнення у межах санкції зазначеної норми КУпАП.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши протоколи про адміністративне правопорушення та додані до них матеріали, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад тотожних адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 172-6 КУпАП, виходячи з такого.

Стаття 68 Конституції України визначає, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно з положеннями підпункту «г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (14 жовтня 2014 року №1700-VII) (далі Закон №1700-VII) суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: особовий склад штатних військово-лікарських комісій.

Відповідно до частини 2 статті 45 Закону №1700-VII Особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні тотожних адміністративних правопорушення, пов`язаних з корупцією, передбачених частиною 1 статті 172-6 КУпАП, доведена:

протоколами №579 та №580 від 31.07.2024, у яких викладені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією;

наказом КНП «Жидачівська міська лікарня» від 01.05.2023 №44/1, з якого вбачається наявність ОСОБА_1 у резервному складі позаштатної військово-лікарської комісії (ВЛК) ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

табелями обліку робочого часу, якими підтверджується здійснення обліку за ОСОБА_1 робочого часу у КНП «Жидачівська міська лікарня»;

публічними відомостями, розміщеними на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, які підтверджують дату та час подання ОСОБА_1 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік (22.07.2024 о 21 год 10 хв) та декларації (при звільненні) (23.07.2024 о 09 год 18 хв);

письмовими поясненнями ОСОБА_1 та поясненнями, даними нею у суді добровільно, за власної згоди, які узгоджуються між собою та з матеріалами справи, в яких вона підтвердила викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини та повністю визнала вину у вчиненні правопорушень, передбачених частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Оцінивши здобуті у справі та досліджені у судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, що підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою. У своїй сукупності ці докази є достатніми та повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні тотожних адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених частиною 1 статті 172-6 КУпАП. Доказів, які б спростовували наведені у протоколах обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суду не надано.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, доходить переконання, що ОСОБА_1 несвоєчасно подано без поважних причин щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (у зв`язку з припиненням діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, та декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік), тому її дії вірно кваліфіковані як адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

При вирішенні питання про строки накладення адміністративного стягнення, суд бере до уваги досліджені матеріали справи, в яких достовірно встановлено, що корупційні правопорушення, вчинені ОСОБА_1 , виявлено компетентним органом 23.07.2024 (перші зафіксовані дані, отримані компетентним органом, які свідчать про вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Відповідно до частини 4 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтею 51 та статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення нею правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, не сплив.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд виходить з такого.

Згідно з положеннями статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог частини 1 та 2 статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених (частина 2 статті 36 КУпАП).

Суд враховує характер вчинених ОСОБА_1 правопорушень; ступінь її вини у вчинених тотожних правопорушеннях, передбачених частиною 1 статті 172-6 КУпАП, яка доведена повністю; обставину, яка пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення щире розкаяння винної, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Зважаючи на викладені обставини у своїй сукупності та беручи до уваги те, що ОСОБА_1 вчинила кілька тотожних адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же суддею, тому суд вважає, що відповідно до вимог статті 36 КУпАП на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу. Накладення на ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети його застосування.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись статтями 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, статтею 4 ЗУ «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 172-6 КУпАП, і накласти стягнення, з урахуванням частини 2 статті 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст постанови оголошено 26.09.2024 о 10 год 05 хв.

Суддя А.І. Павлів