ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1298/24 Справа № 185/9627/23 Суддя у 1-й інстанції - Мицак М. С. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Відповідно до встановлених судом обставин, водій ОСОБА_1 11 липня 2023 року об 11 год. 20 хв., по вул. Нова, буд. 6 у м. Павлограді Дніпропетровської області, керував автомобілем «ВАЗ 211340», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (сухість ротової порожнини, млява мова, зіниці ока не реагують на промені світла), на законну вимогу пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

З сукупності встановлених обставин та досліджених доказів суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх доводів вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог закону та недотримання процедури проходження огляду.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні докази вчинення ним правопорушення, а протокол про адміністративне правопорушення складений з істотними порушеннями. Так, фактично він не перебував у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком огляду, який він у подальшому пройшов самостійно. Відтак відповідні ознаки в нього були відсутні, у зв`язку із чим у співробітників поліції не було підстав для висунення йому пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння. Крім того, викладене у протоколі про адміністративне правопорушення формулювання виявлених в нього ознак сп`яніння не відповідає нормативно закріпленому.

Вказує на відсутність достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки свідки не є належними, протокол та рапорт поліцейського не є допустимими доказами у справі, а відеозапис є недостатньо інформативним та неповним.

Посилається на процедурні порушення, які на його думку були допущені працівниками поліції, а саме на те, що не підтверджена правомірність зупинки транспортного засобу під його керуванням, йому не було роз`яснене право на допомогу адвоката, а також фактично його не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 , який вимоги апеляційної скарги підтримав, на їх задоволенні наполягав; дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційних доводів, дійшов наступного висновку.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зважає на те, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №257653, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до яких вони повідомили, що 11.07.2023 року, були запрошені працівниками поліції в якості свідків для складання протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки водій ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 5-6); рапортом співробітника поліції, згідно із яким 11 липня 2023 року, за порушення ПДР України було зупинено автомобіль марки «ВАЗ 211340», державний номер НОМЕР_1 , та в ході спілкування з водієм в останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та йому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, на що останній відмовився в присутності двох свідків (а.с. 7); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в якому зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проведення відповідного огляду (а.с. 9); відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, яким зафіксовано, що водій ОСОБА_1 на вимогу співробітників поліції, які виявили в останнього ознаки наркотичного сп`яніння, пройти огляд в медичному закладі категорично відмовився.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що співробітниками поліції з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, а саме: сухість ротової порожнини, млява мова, зіниці ока не реагують на промені світла, - було запропоновано останньому пройти огляд у найближчому закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився в присутності двох свідків. Факт відмови відповідно до вимог ст. 266 КУпАП зафіксовано за допомогою бодікамери поліцейського.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порушення цих вимог утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, диспозицією якої встановлено адміністративну відповідальність зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зважаючи на те, що матеріалами справи факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння, запропонованого йому співробітниками поліції, підтверджується поза розумним сумнівом, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки вони в цілому зводяться до оспорювання з формальних міркувань окремих доказів і другорядних обставин, які не мають істотного значення для справи, та висловлення апелянтом свого власного тлумачення положень законодавства про адміністративні правопорушення.

Натомість цими доводами не спростовується наявність підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме того факту, що останній, будучи водієм транспортного засобу, у порушення п. 2.5 ПДР України, згідно із якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Так, доводи ОСОБА_1 щодо відсутності у поліцейських підстав для висунення йому пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння оскільки, на його думку, ознак перебування у такому стані він не виявляв, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, встановлення наявності або відсутності у водія ознак сп`яніння, а також прийняття рішення про необхідність проходження водієм відповідного медичного огляду або про відсутність такої необхідності, віднесені до виключної компетенції поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України.

За змістом п. 2.5. ПДР будь-які особисті міркування водія, зокрема суб`єктивна оцінка ним власного стану та його зовнішніх проявів, думки водія щодо упередженості поліцейських тощо, не є підставою для відмови від проходження запропонованого працівником поліції медичного огляду на стан сп`яніння, обов`язковість якого встановлена законодавством.

Доводи апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення виявлені в нього ознаки наркотичного сп`яніння викладені не у точній відповідності до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, а саме зазначено млява мова замість порушення мови, зіниці ока не реагують на промені світла замість звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, - мають формальний характер, оскільки зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 11 липня 2023 року дає достатнє уявлення про те, які саме зовнішні ознаки з числа передбачених вказаною Інструкцією, виявлені у водія ОСОБА_1 , стали підставою для висунення йому працівниками поліції пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння. Натомість дослівно точне, відповідно до Інструкції, зазначення вказаних ознак у протоколі про адміністративне правопорушення законом, зокрема ст. 256 КУпАП, не вимагається.

З матеріалів справи вбачається, що пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння співробітниками поліції було висунуто ОСОБА_1 в умовах здійснення відеофіксації та у присутності двох свідків. Зі змісту відповідного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився, відповідний технічний носій є належним та допустимим доказом по справі.

Посилання апелянта на фрагментарність вказаного відеозапису суд апеляційної інстанції з урахуванням положень ч. 2 ст. 266 КУпАП вважає такими, що не обґрунтовують апеляційні вимоги, оскільки огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою останнього без його проходження, натомість факт такої відмови відеозаписом зафіксований. Таким чином, всі фактичні обставини, що мають значення для правильної кваліфікації дій ОСОБА_1 , із цього відеозапису вбачаються. Крім того, апелянт, посилаючись на фрагментарність і неінформативність вказаного відеозапису, у той же час не вказує, яке значення вона має для справи, зокрема які істотні обставини залишилися не зафіксованими і як вони можуть вплинути на кваліфікацію його дій та доведеність винуватості.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу і на те, що сам ОСОБА_1 підтвердив факт своєї відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, зазначивши наступне у графі Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення протоколу про адміністративне правопорушення від 11 липня 2023 року: відмовився від проходження медичного огляду з приводу предвзятого ставлення до мене.

Щодо посилань апелянта на неналежність залучених працівниками поліції свідків суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що вони не грунтуються на законі, оскільки за правилами ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, і лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Зважаючи на те, що пропозиція пройти вказаний огляд була висунута ОСОБА_1 в умовах здійснення відеофіксації, залучення свідків при цьому мало факультативний характер, а відтак наявність або відсутність їх письмових пояснень істотного значення для справи не має.

Апеляційні доводи щодо неможливості врахування як доказів протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту поліцейського суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки за правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, а також іншими документами.

З наведеного вбачається, що використання як доказів відомостей, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та іншому документі - рапорті працівника поліції, закону не суперечить. Разом із тим, до їх оцінки належить підходити з обережністю, оскільки вказані документи фактично виходять від сторони обвинувачення і мають суб`єктивний характер, а відтак не можуть бути єдиним доказами відповідних обставин, за відсутності їх іншого об`єктивного підтвердження.

У даному провадженні суд першої інстанції грунтовно врахував відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті капітана поліції ОСОБА_5 , зважаючи на те, що вони узгоджуються із відомостями, отриманими з інших досліджених доказів, що мають об`єктивний характер, зокрема із відеозапису події.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 щодо безпідставності зупинки автомобіля під його керуванням співробітниками поліції суд оцінює критично, оскільки згідно із відеозаписом вказаний автомобіль було зупинено через відсутність в нього бамперу, що відповідає підставі зупинки транспортного засобу, визначеній п. 2 ч. 1 ст. 35 Закону України Про національну поліцію.

Посилання апелянта на те, що йому не було роз`яснено його права у межах процедури притягнення до адміністративної відповідальності, спростовуються його підписом у протоколі про адміністративне правопорушення про роз`яснення прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, та повідомлення про день, час та місце судового розгляду справи (а.с. 3).

Апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що фактично його не було відсторонено від керування транспортним засобом, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки вказана обставина не стосується підстав притягнення останнього до адміністративної відповідальності і не спростовує їх наявності.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції в оскаржуваній постанові було зазначено про його відмову від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що фактично не мало місця, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги.

Так, зі змісту абз. 1 мотивувальної частини постанови дійсно вбачається, що судом було зазначено про встановлення факту відмови ОСОБА_1 від проходження алкогольного сп`яніння. Разом із тим, вказане є очевидною опискою, оскільки далі за текстом постанови обговорюється виключно відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, який підтверджується всіма дослідженими матеріалами. Така помилка не має істотного характеру, не спростовує законності та обгрунтованості висновків суду про наявність належних і достатніх підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також вона була усунута постановою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2024 року в порядку виправлення описки.

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Зважаючи на викладене, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця