БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1146/24
Провадження № 3/730/561/2024
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2024 р. м. Борзна

Суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області Ріхтер В.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від ВП № 3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , який народився в м. Ічня Ічнянського району Чернігівської області, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні четверо неповнолітніх та малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 2 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі - особа, що притягується до адміністративної відповідальності), будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за ст. 173-2 КУпАП, 30.08.2024 року близько 20-00 год. за місцем проживання в АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив щодо своєї падчерки ОСОБА_2 , 2011 року народження, домашнє насильство психологічного та економічного характеру, а саме: ображав нецензурними словами, погрожував, забрав телефон, внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої, тобто, особі, на яку поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі - Закон).

Вказаних висновків суд дійшов, дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, як-то: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наявних у справі пояснень потерпілого, щодо часу, місця, способу настання обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, та безпосередньо її ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, виходячи з наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні потерпіла дитина - ОСОБА_3 , у присутності законного представника - ОСОБА_4 , пояснила, що вітчим майже щоденно знаходиться у стані сп`яніння. Коли він п`є, то стає дуже агресивний, через що він дуже часто вчиняє домашнє насильство щодо неї, а також щодо її матері. Насильство виражається у тому, що він б`ється, погрожує фізичною розправою, лається. У такі моменти ОСОБА_1 може спокійно взяти ножа, та казати, що вб`є. Також бігав за потерпілою із сокирою. Це бачили сусіди у селі, однак ніхто не прийшов на допомогу. Перед вітчимом почуває себе беззахисною, оскільки він набагато сильніший та агресивний. Що робити, не знає. Мати не допомагає та не може захистити, оскільки в такі моменти він її також постійно б`є, нецензурно ображає. Просить суд захистити від вітчима, оскільки їй ніхто не допомагає. А він може навіть вигнати з хати. 30.08.2024 року він на неї накричав та вирвав з рук її телефон, був дуже агресивний.

Акцентує увагу суду, що ОСОБА_1 погрожує, що зателефонує у службу у справах дітей та її та інших дітей заберуть від матері, він так декілька разів робив, будучи у стані сп`яніння, однак все, що він казав по телефону, є неправдою, від оговорює матір, навіщо він таке робить, незрозуміло. ОСОБА_3 дуже боїться та переживає, що її заберуть від матері, оскільки вона її любить. Мати на неї не кричить, жодних конфліктів у них немає, допомагає їй , мати її захищає, коли батько її б`є. Лише мати її захищає, оскільки сусіди, коли бачать насильство, не допомагають. Коли приїжджає поліція, то нічого не відбувається, з вітчимом проводять бесіди, однак останні не дають результату. Як тільки вони їдуть, він стає ще більш агресивним. Просить зробити так, щоб її від матері не забирали, а навпаки, захистили її та матір від дій вітчима.

Законний представник потерпілої - ОСОБА_4 суду пояснила, що ОСОБА_1 постійно вживає алкоголь, себе в руках не тримає, приходить додому та всіх б`є. З даного приводу неодноразово, декілька десятків разів, викликалася поліція, однак це є недієвим. Насильство продовжується, а захисту немає. ОСОБА_1 пригрозив їй, що її позбавлять батьківських прав щодо усіх дітей, а тому вона вже не знає, що робити, куди звертатися. Поліція нічого не робить. ОСОБА_1 пояснив, що його сестра працює у прокуратурі, а тому поліція йому нічого не зробить, мабуть так й є, оскільки поліція нічим не допомагає, не захищає. ОСОБА_1 , відчуваючи таку безкарність, постійно погрожує тим, що вб`є, може гнатися з лопатою, сокирою. Це всі бачать, відбувається на людях, вона може кричати «рятуйте, допоможіть», але все марно. Ці погрози вона відчуває, як реальні, боїться за власне життя та життя дітей, бо у стані сп`яніння ОСОБА_1 неадекватний. ОСОБА_1 вчиняє скандали та насильство у присутності дітей, нічого не соромиться., також. вчиняє домашнє насильство й щодо бабусі.

ОСОБА_4 просить допомогти їй захиститися від кривдника, згодна, щоб за її заявою порушили кримінальну справу, однак поліція бездіє, що робити, вона не знає, де шукати допомоги не розуміє. Хоче з ним розлучитися, але, як їй пояснили, у них є дитина, якій менше року, а тому вона розлучитися не може.

Як потерпіла ОСОБА_3 , так й її законний представник ОСОБА_4 , звернулися до суду із заявою щодо порушення щодо ОСОБА_1 кримінальних справ за ст. 126-1 та 129 КК України.

Згідно ст. 1 Закону у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: … 3) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; 4) економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; 5) запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються; 6) кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; 8) особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; 12) протидія домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на припинення домашнього насильства, надання допомоги та захисту постраждалій особі, відшкодування їй завданої шкоди, а також на належне розслідування випадків домашнього насильства, притягнення до відповідальності кривдників та зміну їхньої поведінки; 14) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; 15) сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності; 17) фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Статтею 3 Закону передбачено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Стамбульська конвенція визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні, або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

З урахуванням того, що згідно Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Також, Конституція декларує право кожного на повагу до його гідності, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Як убачається з матеріалів цієї справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, у тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема, щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення; відомостями, що містяться у матеріалах у їх сукупності, у т.ч. копіями рапорта працівника поліції, письмових пояснень потерпілої, копією постанови Борзнянського районного суду Чернігівської області від 22.04.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Також, суд враховує, що домашнє насильство, відповідно до положень ст. 173-2 КУпАП, являє собою умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Таким чином, характер вчиненого порушення з боку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідчить про наявність в його діях складу даного правопорушення - вчинення домашнього насильства у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону.

При накладенні адміністративного стягнення на особу, що притягується до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини, визначені ст. 33 КУпАП, а саме: характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставиною, що пом`якшує відповідальність, є щире розкаяння винного, обставиною, що обтяжує відповідальність, є вчинення правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

На думку суду, повторне застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу не є доцільно, оскільки не є дієвим. На думку суду, застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді арешту є найбільш доречним та спричиняє негативні наслідки особистого характеру саме для правопорушника, не обтяжує сімейний бюджет. ОСОБА_1 має усвідомити наслідки своєї негативної поведінки.

Тим більше, з відкритих джерел убачається, що ОСОБА_1 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, що свідчить про те, що він дійсно схильних до вчинення правопорушень.

Адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.

Перша - репресивно-каральна («штрафна») - полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави правопорушнику, а по-друге, - засобом, який попереджає нові правопорушення.

Друга функція - запобіжно-виховна - тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.

Тобто, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що і матиме місце в цій ситуації, на переконання суду, у разі визначення стягнення у виді арешту.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність, згідно ст. 17 КУпАП України, у справі не встановлено. Строки притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Крім того, як зазначено у правовій позиції ЄСПЛ у справі «TKHELIDZE проти Грузії», заява № 33056/17, відсутність негайного реагування органів влади при виникненні підозр щодо домашнього насильства порушує конвенцію. ЄСПЛ наголосив, що за відповідних обставин влада зобов`язана вживати превентивних оперативних заходів для захисту особи, життю якої загрожує злочинні дії іншої особи. Жертви домашнього насильства, які потрапляють до категорії вразливих осіб, мають право на державний захист. Коли виникають будь-які підозри щодо домашнього насильства чи насильства щодо жінок, від органів влади вимагається негайне реагування та подальша особлива ретельність для вирішення конкретного характеру насильства в ході провадження.

Згідно із ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чи Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

Як зазначається у ч. 6 ст. 28 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.

А тому, враховуючи обставини вчиненого правопорушення, особу порушника, з метою реалізації комплексного підходу до вирішення проблеми насильства, суд вважає за необхідне направити ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Ніжинського району Чернігівської області для проходження програми для кривдників строком на 6 місяців, який, за потребою, може бути продовжений на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

Також, враховуючи повідомлене потерпілою та її законним представником, з урахуванням письмової заяви, вважаю за необхідне направити копію постанови та заяву останніх до Ніжинської окружної прокуратури для вирішення питання в порядку ст. 214 КПК України.

Крім того, враховуючи повідомлене дитиною (потерпілою) в судовому засіданні, на думку суду, у ОСОБА_1 відсутнє критичне осмислення вчинених діянь, адже останній не розуміє, що вчинення домашнього насильства на очах дітей вже є травмуючою дією для останніх та їм наноситься психічна шкода. У таких ситуаціях діти є безпорадними та самостійно захистити себе не можуть. У законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», у статті першій, дано визначення, що дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Таким чином, з метою захисту якнайкращих інтересів дітей, які є безпорадними у такій ситуації та, безумовно, вразливими, суд, вважає відреагувати, у спосіб, що передбачає чинне законодавство. Також, суд вказане враховує й при обранні виду стягнення.

Поведінка ОСОБА_1 негативно впливає на виховання дітей, що може свідчити, що діти через дії батька опинилися в складній життєвій ситуації та їм потрібна допомога, а тому вважаю за необхідне направити копію даної постанови до Служби у справах дітей Борзнянської міської ради Ніжинського району Чернігівської області для вжиття заходів щодо додаткової перевірки умов проживання, та, за необхідності, вжиття заходів щодо їх безпеки з боку вітчима.

Одночасно суд роз`яснює потерпілій, що у відповідності до законодавства України, громадяни, що постраждали від домашнього насильства, мають право на безоплатну медичну, юридичну та психологічну допомогу. Таким чином, потерпілий, в тому числі, має право отримати безоплатно послуги юриста чи адвоката. Для цього варто звернутися до системи безоплатної правничої допомоги (БПД).

Потерпілий також має право звернутися до суду із заявою про видачу судом обмежувального припису.

Крім того, суд роз`яснює ОСОБА_4 , що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини.

Одночасно слід врахувати, що розірвання шлюбу, якщо дитині ще не виповнився рік, можливе якщо дружина (мати дитини) виступає ініціатором розірвання шлюбу. Судом також може бути оцінено те, що дружина змушена розлучатися у зв`язку з такими складними життєвими обставинами, як пияцтво, наркотична залежність, насильство з боку чоловіка. А тому, ОСОБА_4 не позбавлена можливості звернутися до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, належно виклавши підстави для його розірвання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 173-2, 251, 252, 283-285, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді арешту на строк 10 (десять) діб.

Строк арешту відраховувати з моменту фактичного затримання.

Направити ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Ніжинського району Чернігівської області для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк 6 (шість) місяців.

Зобов`язати Борзнянську міську раду Ніжинського району Чернігівської області повідомити про виконання ОСОБА_1 програми для кривдників.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що за умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, передбачена кримінальна відповідальність згідно ст. 390-1 КК України.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Копію постанови направити ОСОБА_1 - для відома.

Копію постанови, разом із заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 негайно направити до Ніжинської окружної прокуратури для вирішення питання щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст. 214 КПК України.

Копію постанови направити до Служби у справах дітей Борзнянської міської ради - для виконання.

Копію постанови направити до Відділення поліції № 3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області - для відома.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя Ріхтер В.В.