ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1681/24 Справа № 201/4925/24 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Трегуб Ю.Є., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2024 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

адвоката - ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 11 квітня 2024 року о 15 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем «Лексус», д/н НОМЕР_1 під час виїзду на перехрестя з круговим рухом в районі буд. № 2 по пр. Героїв в м. Дніпрі своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого відбулось зіткнення з попутним автомобілем «Шевролет», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який зупинився попереду. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Трегуб Ю.Є., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення.

Вважає рішення суду передчасним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що судом не було в повному обсязі досліджено матеріали справи.

На думку апелянта, суд першої інстанції не надав повної оцінки поясненням ОСОБА_1 , не дослідив їх в повній мірі.

ОСОБА_1 не визнавав своєї вини, в суді першої інстанції надав пояснення з приводу дорожньо-транспортної пригоди.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення та схема з місця події не містять будь-яких належних та допустимих доказів, у тому числі запису з відеокамер зовнішнього спостереження, які б вказували на порушення з боку ОСОБА_1 . Схема ДТП не відображає повної картини ситуації.

Вважає, що рішення суду ґрунтується на припущеннях.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисник Трегуб Ю.Є. підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з підстав викладених в ній.

Потерпілий ОСОБА_3 заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , просив постанову суду залишити без змін.

Вислухавши пояснення сторін адміністративного провадження, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови, місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 691863 складений 11 квітня 2024 року;

- схему місця ДТП від 11 квітня 2024 року на якій з одного боку зображена ділянка дороги, де відбулося зіткнення, попередні напрямки руху водіїв та місце розташування автомобіля Шевролет після цього, при цьому з координат розміщення останнього на проїзній частині вбачається, що учасники дорожнього руху слідували в попутному напрямку один попереду іншого, при цьому водій ОСОБА_3 першим зупинився перед перехрестям з круговим рухом, а водій ОСОБА_1 наближаючись позаду, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки або безпечного об`їзду перешкоди, хоча спроможний був виявити таку небезпеку та завчасно зреагувати на її виникнення, оскільки будь-яких об`єктивних перешкод для цього не було, що призвело до наслідків, які настали, також зі зворотного боку даної схеми зазначено перелік видимих пошкоджень автомобіля «Шевролет», механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 ;

- письмові пояснення водіїв-учасників дорожньо-транспортної події ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ..

Схема місця ДТП підписана обома водіями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , без будь-яких зауважень.

У суді апеляційної інстанції, водій ОСОБА_1 пояснив, що свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнає. Пояснив, що, керуючи автомобілем «Лексус», він рухався по вул. Космічна в напрямку вул. Н. Перемоги в м. Дніпрі перед перехрестям із круговим рухом зупинився, де перед ним в попутному напрямку попереду зупинився автомобіль «Шевролет» для виїзду на перехрестя. Після того, як потік автомобілів рушив, водій автомобіля попереду виїхав на перехрестя з круговим рухом та вийшов, почав зупиняти мій автомобіль, вказавши, що відбулось контактування переднього бампера мого автомобіля із заднім бампером вказаного автомобіля «Шевролет».

У суді апеляційної інстанції, водій ОСОБА_3 підтвердив фактичні обставини справи, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , винуватість якого вважав доведеною поза розумним сумнівом. Суду пояснив, що він рухався вул. Космічна в напрямку пр. Героїв в м. Дніпрі та зупинився перед перехрестям із круговим рухом, після того як потік машин рушив, він відчув як відбулось зіткнення з його автомобілем. Водій автомобіля «Лексус» намагався поїхати з місця пригоди так як пошкоджень на своєму авто він не мав.

Згідно загальних положень, що містяться у п.1.1 Правил дорожнього руху України (далі- ПДР), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 12.3 ПДР, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Апеляційний суд, дослідивши зміст наявних у матеріалах справи доказів, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, схему ДТП та пояснення учасників ДТП, вважає, що характер отриманих транспортними засобами пошкоджень свідчить про правильність викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та схемі ДТП обставин. Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводи сторони захисту про непричетність ОСОБА_1 до обставин цієї пригоди суд визнає неприйнятними, оскільки судом першої інстанції під час судового розгляду достовірно встановлено, що в час та місці, зазначені в протоколі автомобіль «Шевролет» зупинився та знаходився без руху, а отже лише діями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності могли бути завдані відповідні пошкодження, механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Водночас в обстоювання своєї позиції стороною захисту не було надано переконливих доказів на підтвердження непричетності ОСОБА_1 до цієї пригоди, а тому, в умовах бездіяльності правопорушника, неможливо достовірно перевірити його доводи або наявність алібі, як доказу невинуватості останнього, таким чином всі альтернативні пояснення представлених доказів надзвичайно малоймовірні. Також про доведеність обставин, які підлягають доказування свідчать надані у судовому засіданні, а також під час оформлення даного протоколу показання потерпілого ОСОБА_3 , які є чіткими та послідовними, а також такими, які зіставляються та узгоджуються як між собою, так і з іншими письмовими матеріалами справи, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх достовірності, що дозволяє покласти їх в основу даного процесуального рішення.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

При розгляді даної справи апеляційний суд враховує рішення ЄСПЛ у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, у якому Суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Натомість, фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції та матеріали справи свідчать про те, що саме внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог п. 12.3 ПДР України виникла дана ДТП, оскільки останній 11 квітня 2024 року о 15 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем «Лексус», д/н НОМЕР_1 під час виїзду на перехрестя з круговим рухом в районі буд. № 2 по пр. Героїв в м. Дніпрі своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого відбулось зіткнення з попутним автомобілем «Шевролет», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який зупинився попереду. Внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог п. 12.3 ПДР України, сталося ДТП, були пошкодженні автомобілі.

Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів при обставинах встановлених постановою суду першої інстанції, чим він порушив вимоги п.12.3 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Інша версія подій, яка зазначена ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та якої він дотримувався під час апеляційного розгляду не приймається до уваги судом апеляційної інстанції, як достовірна, оскільки ця версія виникла лише на стадії апеляційного провадження, не має об`єктивного доказового підтвердження та спростовується сукупності наявних у справі, досліджених судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом належних та допустимих доказів.

Окрім того, ОСОБА_1 власноручно підписав схему місця ДТП від 11.04.2024 року, де зображено напрямок руху обох автомобілів, місце зіткнення транспортних засобів та інші дані щодо обставин скоєної ДТП. Будь-яких заперечень чи зауважень до схеми місця ДТП водієм ОСОБА_1 заявлено не було.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

У свою чергу належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду не надано.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги адвоката Трегуб Ю.Є., яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2024 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Трегуб Юлії Євгенівни, яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у дохід держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Ю. Іванченко