03 липня 2024 року Єдиний унікальний № 501/2662/24 Провадження № 3/501/1005/24
ІЛЛІЧІВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 липня 2024 року м. Чорноморськ

Суддя Іллічівського міського суду Одеської області Тордія Е.Н.,

розглянувши об`єднаний адміністративний матеріал якій надійшов з ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області № 501/2662/24 (3/501/1005/24) у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, роз`яснені права, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 63 Конституції України, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад правопорушення.

22 травня 2024 року близько 12:30 годині ОСОБА_1 перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , дитячий садок «Казка», вчинив відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав останню словами грубої лайки, а аткож відпарвив смс повідомлення нецензурного змісту на особистий номер телефону останньої, чим міг завдати шкоду її психологічному здоров`ю.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позиція учасників судового процесу.

В судовому засіданны ОСОБА_1 свою вину не визнав, повідомив суду, що жодного психологичного тиску на ОСОБА_2 не здійснював, вона постійно з ним конфліктує через спілкування з дитиною. Наразі він зврнувся до судових органів за для вирішення цього питання.

Потерпіла ОСОБА_2 підтвердила провяви образи , нецензурні висловлювання з боку ОСОБА_1 через спілкування з їх спільною дитиною. Який, самє пихологічний тиск був до неї застосований ОСОБА_1 пояснити не змогла.

Суд вислухавши учасників судового процесу , дослідивши матеріали справи дійшов настпуного висновку.

Мотивувальна частина та застосовані правові норми.

Положеннями ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують адміністративну відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена відповідальність.

Аналіз вказаної норми дає підстави стверджувати, що склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина).

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Має відповідати положенням ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

До суду скерований протокол про адміністративне правопорушення на підтвердження відомостей викладених в протоколі, надано письмову заяву з поясненнями та скриншот з телефону, які в сукупності із наданими в судовому засіданні поясненнями не підтверджують обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушеннгя, а саме : те що ОСОБА_1 вчиняв щодо ОСОБА_2 домашнє насильство. Інших належних та допустимих доказів , які у сукупності

вказували на скоєне правопорушення надані матеріали не містять.

Суд в свою чергу позбавлений можливості самостійно відшукувати докази вини особи і приймає рішення на підставі наданий доказів.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Отже, будь-яких інших належних та допустимих доказів, які у своєї сукупності свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення до протоколу не долучено.

Норма ст. 62 Конституції України, закріплююча принцип презумпції невинуватості відносно тлумачення всіх сумнівів щодо доведеності вини особи на її користь, підлягає застосуванню до вищевказаних осіб та при вирішенні справи, як норма прямої дії, відповідно до ст. 8 Конституції України.

У відповідності до ст. 248 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу та інших обставин.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Висновки суду щодо застосування адміністративного стягнення.

Таким чином, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд дійшов висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 36, ч. 1 ст. 173-2, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України Про судовий збір, суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити, за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя