ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Дембіцька О.О., розглянувши за участю секретаря Петранюк Ю.Т.,особи,яка притягається до відповідальності- ОСОБА_1 ,її захисника Мандзюка В.Б., представника потерпілих-адвоката Поляка П.П. провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Мандзюка В.Б. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 травня 2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 травня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП і на неї накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн. в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 в період часу з лютого 2024 року та 06.03.2024 року в приміщенні гімназії №5 «Інтеграл», яка знаходиться на вул. Руській, 228А в м. Чернівці, будучи учасником освітнього процесу систематично здійснювала булінг, що полягає в психологічному насильстві, а саме: принижувала честь та гідність учениць 8Б класу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

На судове рішення захисник Мандзюк В.Б. подав апеляційну скаргу із проханням скасувати постанову суду та провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

Захисник вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки всім наявним в матеріалах справи доказам.

Провадження №33/822/380/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_5

Категорія: ч. 1 ст. 173-4 КУпАП Доповідач: Дембіцька О.О.

Вказує, що суд під час винесення оскаржуваної постанови не встановив наявність систематичності вчинення протиправних дій ОСОБА_1 .

Зазначає, що докази, на які посилається суд, жодним чином не доводять систематичності вчинення булінгу ОСОБА_1 , а містять обставини щодо одиничного випадку, який мав місце 06.03.2024 року.

Твердить,що з метою встановлення систематичності дій,які містять ознаки булінгу,суд повинен був опитати у судовому засіданні безпосередньо учнів,відносно яких, на думку поліцейських, чинився булінг,однак суд без з`ясування таких обставин виніс постанову,якою визнав ОСОБА_1 винуватою.

Зазначає,що відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 28.02.2024 року самі по собі заяви батьків без доведення конкретними доказами викладених у них обставин щодо дій з боку працівника стосовно учнів(їх дітей),які роботодавець розцінив як булінг, не свідчать про аморальність проступку.

Звертає увагу, що матеріали справи не підтверджують факту застосування фізичного чи психологічного насильства ОСОБА_1 відносно вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення дітей, заподіяння їм фізичної чи психологічної шкоди.

Твердить,що наказ про звільнення ОСОБА_1 не є доказом винуватості,оскільки вона звільнилась за власним бажанням.

Вказує,що наявні у справі докази свідчать про факт невідповідності дій поліцейської в приміщенні гімназії,однак жодним чином не вказують на вину директора ОСОБА_1 у булінгу.

За таких обставин апелянт вважає,що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення не доведена.

Потерпілі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та їх законні представники були належним чином і неодноразово повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, до апеляційного суду не з`явились, клопотань про відкладення розгляду не подавали.

За таких обставин відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка потерпілих та їх законних представників не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доводи захисника Мандзюка В.Б. та ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи представника потерпілих-адвоката Поляка П.П. про відсутність підстав для скасування судового рішення, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апелянта, суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати,зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п.3-1 ст. 1 Закону України «Про освіту», булінг (цькування) діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

З об`єктивної сторони правопорушення,передбачене ч.1 ст.173-4 КУпАП має прояв у формі,зокрема психологічного,фізичного насильства; наслідків у виді шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого(яка була або могла бути заподіяна); причинного зв`язку між діянням і наслідками.

Систематичність (повторюваність) діяння як обов`язкова ознака булінгу матиме місце у разі вчинення трьох і більше аналогічних або подібних діянь ,які спрямовані на досягнення єдиного результату.

Вважаючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведеною,суд у постанові посилався на наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ,протокол №1 засідання комісії з розгляду випадків булінгу,письмову заяву ОСОБА_6 від 07.03.2024 року,висновок за результатами засідання комісії з розгляду булінгу у гімназії №5,письмову заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,аудіозапис від 06.03.2024 року з гімназії №5,наказ про звільнення ОСОБА_1 .

При цьому суд обмежився лише переліченням цих доказів у постанові,однак їх суті та аналізу не виклав.

Отже, судове рішення є невмотивованим та з його змісту не можливо зробити висновків,якими доводами керувався суд,визнаючи винуватою ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Суд також не надав у постанові оцінки жодному аргументу,на які посилалась сторона захисту,обгрунтовуючи позицію про недоведеність адміністративного обвинуваченння.

Апеляційний суд зауважує,що згідно ч.1 ст.256 КпАП України, протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, що засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Отже, питання наявності чи відсутності у діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол, суд вирішує в межах цього протоколу,перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

Протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із позицією ЄСПЛ.

За змістом закону,розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

У складеному щодо ОСОБА_1 протоколі за ст.173-4 ч.1 КУпАП вказано,що вона в період часу з лютого 2024 року та 06.03.2024 року в приміщенні гімназії №5 «Інтеграл», яка знаходиться на АДРЕСА_1 , будучи учасником освітнього процесу систематично здійснювала булінг, що полягає в психологічному насильстві, а саме: принижувала честь та гідність учениць 8Б класу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , чим могла завдати шкоди психічному здоров`ю останніх та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

Розглянувши справу, суд сформулював у постанові суть правопорушення(фактично адміністративного обвинувачення) та вказав,що ОСОБА_1 з лютого 2024 року та 06.03.2024 року в приміщенні гімназії №5 «Інтеграл», яка знаходиться на АДРЕСА_1 , будучи учасником освітнього процесу систематично здійснювала булінг, що полягає в психологічному насильстві, а саме: принижувала честь та гідність учениць 8Б класу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

Отже,за результатами судового розгляду суд не встановив,що внаслідок дій директора ОСОБА_1 могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілих.

Наявність наслідків є обов`язковою ознакою для висновку про наявність складу правопорушення,а суд таких наслідків не встановив та у формулюванні адміністративного обвинувачення ,а також у змісті постанови,не зазначив.

Потерпілі,їх законні представники,захисник в їх інтересах апеляційну скаргу не подавали,а тому апеляційний суд не може вийти за межі постанови суду,сформулювавши інше адміністративне обвинувачення,оскільки цим буде погіршене становище особи,яка притягається до відповідальності,що є неприпустимим на підставі поданої нею ж апеляційної скарги.

Отже,постанова суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173-4 ч.1 КУпАП не грунтується на законі та підлягає скасуванню,оскільки винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за таких обставин не доведена.

Апеляційний суд зауважує,що оцінка наявних у справі доказів,які перелічив суд у постанові,вже не матиме(виходячи із викладеного вище) правових наслідків для вирішення цієї справи,однак звертає увагу на наступне.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було поставлене у вину вчинення психологічного насильства щодо учениць 8Б класу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з лютого 2024 року та 06.03.2024 року в приміщенні гімназії №5 «Інтеграл».

Отже,уповноважений орган,складаючи протокол,вважав,що систематичність діяння як обов`язкова ознака булінгу мала місце у діях директора гімназії ОСОБА_1 у лютому 2024 року та 06.03.2024 року.

Апеляційний суд враховує,що у матеріалах справи наявні пояснення лише двох потерпілих- ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,а також заяви їх законних представників- ОСОБА_7 і ОСОБА_8 ,із якими вони звертались,відповідно,до Чернівецького міського голови та управління освіти Чернівецької міської ради(а.с.20-23,25-29)

Пояснень потерпілої ОСОБА_2 ,заяв або пояснень її законного представника у справі не міститься взагалі,а тому висновок суду,що ОСОБА_2 є потерпілою від булінгу,викликає обгрунтовані сумніви,які належить тлумачити на користь особи,що притягається до відповідальності.

Якщо аналізувати пояснення неповнолітніх потерпілих ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,а також заяви їх законних представників,у них фактично міститься виклад подій,що мали місце у гімназії 06.03.2024 року за участю поліцейської,які набули широкого суспільного резонансу.

Однак,у цих поясненнях та заявах немає жодної вказівки про конкретні дії, які би були вчинені директором ОСОБА_1 у лютому 2024 року(як вказано у протоколі) щодо кожної із потерпілих та чи мали такі дії наслідки у виді шкоди(заподіяної чи яка могла би бути заподіяна).

Не містить вказівки на дії ОСОБА_1 ,які би мали місце у лютому 2024 року,і протокол №1 засідання комісії з розгляду випадків булінгу,письмова заява ОСОБА_6 від 07.03.2024 року,висновок за результатами засідання комісії з розгляду булінгу у гімназії №5, на які посилався суд у постанові.

Апеляційний суд неодноразово відкладав судовий розгляд задля забезпечення можливості потерпілим та їх законним представникам надати пояснення безпосередньо у суді по суті складеного щодо ОСОБА_1 протоколу.Однак вони,будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду, до суду жодного разу не з`явились та про поважність причин неявки не повідомили.

Також не з`явились потерпілі та їх законні представники і до районного суду.

Отже,систематичність як обов`язкова ознака булінгу у діях ОСОБА_1 теж не доведена,що і з цих підстав виключає притягнення її до відповідальності за ст.173-4 ч.1 КУпАП.

Викладені вище докази свідчать,що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи,а згідно ст.62 Конституції України суд зобов`язаний тлумачити усі сумніви щодо доведеності винуватості на користь особи, яка притягається до відповідальності.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно задовольнити, скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п.1ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247,294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду ,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Мандзюка В.Б. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст.247 п.1 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду О.О. Дембіцька