справа № 358/283/24
головуючий у суді І інстанції Романенко К.С.
провадження № 33/824/4496/2024
головуючий суддя Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мостової Г.І., за участю секретаря Лазоренко Л.Ю., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Божка Михайла Івановича на постанову Богуславського районного суду Київської області від 25 червня 2024 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Богуславського районного суду Київської області від 25 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.

При розгляді адміністративної справи судом встановлено, що 15 лютого 2024 року о 19 год. 15 хвилин у с. Синиця по вул. Центральна водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 210 707», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння водій відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Божко М.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить: скасувати постанову Богуславського районного суду Київської області від 25 червня 2024 року, а справу закрити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час розгляду справи судом першої інстанції були допитані у якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які підтвердили, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Покази указаних свідків узгоджуються з поясненням самого ОСОБА_1 .

Факт керування ОСОБА_1 транспортного засобу не підтверджено допустимими та належними доказами, натомість наявні докази керування транспортного засобу саме ОСОБА_3 .

Одночасно захисник ОСОБА_1 - адвокатом Божко М.І. заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання обґрунтоване тим, що поданим у межах строку апеляційна скаргу була повернута апеляційним судом у зв`язку із допущенням ним технічної описки у даті укладення договору про надання правничої допомоги.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує таке.

За змістом частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Гарантуючи відповідно до частини 1 статті 55 Основного Закону України право особи на судовий захист, Конституція України визначає основні засади судочинства, метою закріплення яких є, зокрема, забезпечення неупередженості здійснення правосуддя судом, відповідність винесеного рішення верховенству права, а також своєчасне, ефективне та справедливе поновлення особи в правах протягом розумних строків.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Отже, реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у суді апеляційної інстанцій; перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Як вбачається з матеріалів справи, не погоджуючись з ухваленим у справі рішенням, 04 липня 2024 року захисником ОСОБА_1 - адвокатом Божко М.І. подано апеляційну скаргу (а.с. 89-97).

Постановою Київського апеляційного суду від 15 липня 2024 року указану апеляційну скаргу повернуто через те, що до апеляційної скарги на порушення вимог частини 2 статті 271 КУпАП не надано суду апеляційної інстанції витягу з договору, засвідченого підписами сторін, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника, який обов`язково додається до ордеру. Роз`яснено, що повернення апеляційної скарги не є перешкодою для повторного подання апеляційної скарги з дотриманням вимог КУпАП.

Доказів отримання ОСОБА_1 або його захисником копії указаної постанови Київського апеляційного суду матеріали справи не містять.

03 серпня 2024 року через засоби поштового зв`язку захисник ОСОБА_1 - адвокат Божко М.І. повторно подав апеляційну скаргу.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до апеляційного суду у порядку, передбаченому КУпАП.

На підставі викладеного, враховуючи, що захиснику ОСОБА_1 - адвокату Божко М.І. повернуто апеляційну скаргу на указану постанову суду першої інстанції, що не позбавляє його права на повторне звернення з апеляційною скаргою, необхідно дійти висновку, що строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Божко М.І. у судовому засіданні у режимі відеоконференції підтримав вимоги апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, до протоколу додано:

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які зазначили, що 15 лютого 2024 року приблизно о 20:20 їх було запрошено у якості свідків працівниками поліції у с. Синиця по вул. Центральній під час огляду водія транспортного засобу марки «ВАЗ 210 707», державний номерний знак НОМЕР_1 , - ОСОБА_1 . На пропозицію працівника поліції пройти огляд на місці за допомогою технічного приладу «Drager» або у медичному закладі водій відмовився. Водій ОСОБА_1 визнав факт того, що перед керуванням транспортного засобу марки «ВАЗ 210 707», державний номерний знак НОМЕР_1 , він дійсно випив 1,5 л пива «Чернігівське» (а.с. 6-7).

відеоматеріал з нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовано спілкування ОСОБА_1 з працівником поліції біля автомобіля марки «ВАЗ 210 707», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час якого ОСОБА_1 пояснив, що того ж дня приблизно з 05 до 06 години вечора він випив 1,5 л пива «Чернігівське Міцне», після чого йому подзвонив його товариш та попросив витягнути тросом його автомобіль із кювету. ОСОБА_1 приїхав, закріпив трос за передній бампер автомобіля товариша, однак витягти автомобіль не вдалося, оскільки трос обірвався, після чого ОСОБА_1 заглушив мотор та вийшов зі своєї машини.

Працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager» або у закладі охорони здоров`я (03:30 хв. відеозапису 0524).

ОСОБА_1 визнав, що вживав алкоголь, відмовився від проходження огляду, зазначивши, що сенс проходити огляд відсутній (03:43 хв. відеозапису 0524).

Також ОСОБА_1 повторно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків (04:59 хв. відеозапису 0524), після чого працівником поліції роз`яснено йому, що наслідком його відмови є складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Божко М.І. посилається на те, що факт керування ОСОБА_1 транспортного засобу не підтверджено допустимими та належними доказами.

З доданого до протоколу відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, а навпаки детально пояснив коли та скільки алкоголю він вжив перед тим як на прохання свого друга він, керуючи транспортним засобом, приїхав на вул. Центральну с. Синиця для того щоб витягти іншу машину із кювету.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» власноруч зазначив: «Сьогодні 15 лютого 2024 року я був випив 1,5 л пива після чого поїхав на своєму авто до товариша на допомогу».

При цьому ОСОБА_1 у протоколі або ж на окремому аркуші не зазначив будь-яких заперечень відносно обставин, які викладені у вказаному протоколі.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що допитані судом першої інстанції у якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підтвердили, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд враховує таке.

З матеріалів справи та зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що судом першої інстанції за клопотанням сторони захисту допитано:

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які пояснили, що транспортним засобом керував не ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 ;

свідка ОСОБА_5 , який підтвердив свої письмові пояснення, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином покази свідків мають протилежний зміст.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що не відповідають іншим доказам, які наявні у матеріалах справи: відеозапису з нагрудної камери та письмових поясненням ОСОБА_1 , зазначеним безпосередньо у протоколі.

Так, на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 підтверджує обставини, викладені у протоколі, не заперечує факт керування, а також не зазначає, що транспортним засобом керував ОСОБА_3 , а не він.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не надано жодного пояснення щодо причини неповідомлення ним працівникам поліції під час складення протоколу про те, що транспортним засобом нібито керував саме ОСОБА_3 .

У зв`язку з цим апеляційний суд надає перевагу поясненням свідка ОСОБА_5 , які є однаковими як станом на час складення протоколу так і станом на час розгляду справи у суді, а також повністю відповідають обставинам, які зафіксовані відеозаписом, а тому не викликають сумнівів у своїй достовірності.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - це правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, оскаржувана постанова відповідає фактичним обставинам справи, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Божка Михайла Івановича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Божко Михайлу Івановичу строк на апеляційне оскарження постанови Богуславського районного суду Київської області від 25 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Божка Михайла Івановича залишити без задоволення.

Постанову Богуславського районного суду Київської області від 25 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова