Справа № 734/1805/23 Головуючий у 1 інстанції Домашенко Ю. М.
Провадження № 33/4823/453/24
Категорія - ч.5 ст.126 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Федоренка Є.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 40800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за керування 29.06.2022 транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, за постановою серії БАЮ № 580483 від 29.06.2023, за ч.4 ст.126 КУпАП, повторно 30 квітня 2023 року о 13:50 год, на 113 км автодороги М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі, в с. Красилівка, керував автомобілем марки BMW Х5, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п.2.1 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Федоренко Є.В. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження в справі закрити, на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП. В обґрунтування скарги послався на обставини крайньої необхідності, які змусили його підзахисного керувати транспортним засобом, не маючи такого права, а саме: необхідність прибути до розташування військової частини на шикування. Вказав, що неприбуття до військової частини ОСОБА_1 могло б потягнути за собою притягнення його до дисциплінарної чи, навіть, кримінальної відповідальності.

Також, просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_1 не був присутній, копію судового рішення не отримував, а про наявність судового рішення дізнався лише на початку квітня 2024 року.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник повторно не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. При цьому захисник ОСОБА_3 вдруге подав заяву про відкладення розгляду справи, проте жодних доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки до суду не надав. А тому апеляційний суд розцінює таку поведінку ОСОБА_1 та його захисника як зловживання своїми процесуальними правами, з метою навмисного затягування розгляду справи.

Крім того, відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Як убачається з матеріалів справи, постанова місцевого суду щодо ОСОБА_1 була винесена 26 червня 2023 року. Строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення закінчився 06 липня 2023 року.

Проте, враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи, з матеріалами справи захисник Федоренко Є.В. ознайомився лише 03 квітня 2024 року, а вже 11.04.2024 подав апеляційну скаргу, тому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду підлягає поновленню.

Відповідно ст.ст.245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч.ч.9, 10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частина 5 ст.126 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД

№ 267251 від 30.04.2023, ОСОБА_1 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за керування 29.06.2022 транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, за постановою серії БАЮ

№ 580483 від 29.06.2023, за ч.4 ст.126 КУпАП, повторно 30 квітня 2023 року о 13:50 год, на 113 км автодороги М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі, в с. Красилівка, керував автомобілем марки BMW Х5, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги 2.1 «а» Правил дорожнього руху (а.с.4).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Обставини, викладені в даному протоколі, не заперечуються і самим захисником ОСОБА_1 .

Доводи сторони захисту про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він діяв у стані крайньої необхідності, є непереконливими, з огляду на таке.

Стаття 18 КУпАП передбачає, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Апеляційний суд не погоджується з доводами захисника про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, так як останній міг передати керування транспортним засобом іншій особі, яка має посвідчення водія. У такому разі відпала б і крайня необхідність у ОСОБА_1 сідати за кермо автомобіля, не маючи посвідчення водія.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки він повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.5 ст.126 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 червня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника Федоренка Є.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 червня 2023 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний