Житомирський апеляційний суд
Справа №289/2997/23 Головуючий у 1-й інст. Кириленко О. О.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 31 січня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 31 січня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 02.12.2023 о 19 год. 24 хв. на автомобільній дорозі с.Бересті с.Хомівка Житомирського району, Житомирської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MAZDA 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. На його думку, зупинка автомобіля не відповідала вимогам п.3 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Зокрема, законних підстав для зупинки його транспортного засобу не було, оскільки звернення в поліцію було анонімним, а суд першої інстанції не встановив, чи дійсно в паспортному столі значиться громадянин ОСОБА_2 , які були підстави його звернення в поліцію, чому він вважав, що він ( ОСОБА_1 ) керує автомобілем в стані сп`яніння, які у нього були докази. Тому, вважає, що підстава для зупинки автомобіля є надуманою працівниками поліції та не є законною. Також зазначив, що за станом здоров`я в його організмі спостерігається загальна слабкість, тремтіння рук та сповільнення мови, а тому працівники поліції, поклавшись на свої припущення, безпідставно звинуватили його в керуванні автомобілем з ознаками сп`яніння. Крім того, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку він не відмовлявся, а поліцейськими не було роз`яснено його право пройти такий огляд в медичному закладі. Також, судом при накладенні стягнення, не було враховано вимоги ст.33 КУпАП та зазначені ним обставини.

Належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки та телефонограмма (а.с.51-52), ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, будь-яких клопотань не надсилав, а тому суд розглянув справу у його відсутність, що відповідає ч.6 ст.294 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ААД №171328 від 02.12.2023 вбачається, що ОСОБА_1 02.12.2023 о 19 год. 24 хв. на автомобільній дорозі с.Бересті с.Хомівка Житомирського району, Житомирської області керував транспортним засобом «MAZDA 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, крім вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується: актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «Радомишльська лікарня» від 02.12.2023 (а.с.4); розписками про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, та про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу від 02.12.2023 (а.с.5, 5 зворот); рапортом інспектора-чергового відділення поліції №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Каменчук О.І. від 03.12.2023, зі змісту якого вбачається, що 02.12.2023 о 18 год 53 хв надійшло повідомлення зі служби 102, про те, що за адресою: Радомишльський район смт.Городок, вул.Невідома, водій авто Мазда червоного кольору, за кермом перебуває в стані алкогольного сп`яніння, на зауваження заявника ОСОБА_3 кидався до нього битися. Наразі водій стоїть на дорозі на аварійці, просять направити поліцію (а.с.6); рапортом сержанта поліції поліцейського СРПП ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області А.Домашенка від 03.12.2023 (а.с.7); відеозаписом фіксації обставин події (а.с.10).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводами апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовано. На наявному в матеріалах справи відеозаписі із відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної камери поліцейського об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Вбачається, що зупинка транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , відповідала вимогам п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію», оскільки була обумовлена викликом на лінію 102, що підтверджується відповідним рапортом від 03.12.2023 інспектора-чергового відділення поліції №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Каменчук О.І. (а.с.6). Слід зазначити, що під час спілкування з працівниками поліції, ОСОБА_1 було неодноразово роз`яснено причину зупинки. Незгода з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля не звільняла ОСОБА_1 від обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння відповідно до п.2.5 ПДР, оскільки у нього були виявлені ознаки сп`яніння, про які його було повідомлено, як і проінформовано про наслідки ухилення від проходження такого огляду. На неодноразові пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння,як на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спецзасобів, так і в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 беззаперечно та без примусу з боку працівників поліції відмовився, посилаючись на те, що він хворіє на цукровий діабет і в нього завжди такий стан. Також, відеозапис свідчить, що ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом протоколу, який складений у його присутності, від підпису у якому та в інших документах він відмовився. Окрім того, водій відмовився від надання пояснень.

Апеляційний суд вважає, що огляд на стан сп`яніння проведений з дотриманням вимог ст.266 КУпАП, тому підстав вважати його недійсним немає.

Протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.

Доводам ОСОБА_1 щодо неправомірності зупинки транспортного засобу суд першої інстанції надав правильну та неупереджену оцінку. При цьому, достовірність викладених у рапорті інспектора-чергового відділення поліції №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Каменчука О.І. від 03.12.2023 даних (в тому числі щодо особи заявника), як і належність і допустимість цього доказу, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, не спростована. Крім того, як зазначено вище, після зупинки автомобіля ОСОБА_1 , йому було надані відповідні пояснення щодо мотивів зупинки, та повідомлено про наявність ознак алкогольного сп`яніння, а тому подальші дії ОСОБА_1 регламентуються нормами п.2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля.

Посилання ОСОБА_1 на те, що працівники поліції, поклавшись на свої припущення, безпідставно звинуватили його в керуванні автомобілем з ознаками сп`яніння на правильність висновків суду першої інстанції не впливають. За змістом пункту 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І Інструкції. Такі ознаки були озвучені водію, а тому останній відповідно до п.2.5 ПДР повинен був на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також є безпідставними доводи ОСОБА_1 щодо неврахування судом при вирішення справи вимог ст.33 КУпАП, оскільки положення ч.2 ст.33 КУпАП щодо врахування при накладенні стягнення характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, застосовуються у всіх випадках, крім накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Накладене судом стягнення відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною і закон в даному випадку не передбачає процесуальної можливості пом`якшити призначене адміністративне стягнення.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 31 січня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич