Провадження № 33/812/467/24 Категорія: ст. 130 ч. 2 КУпАП Г оловуючий у першій інстанції Паньков Д. А.
Доповідачка апеляційного суду ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої - судді Ямкової О. О.,

за участю: секретаря Біляєвої В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 серпня 2024 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 16 травня 2024 року о 22 годині 04 хвилині у місті Первомайськ Миколаївської області по вулиці Кам`яномостівська, 20, ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Фольксваген Поло», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій ОСОБА_2 відмовився, чим порушив пункт 2.5 ПДР України. Правопорушення вчинено повторно протягом року, внаслідок чого дії водія кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_2 подана апеляційна скарга, у якій зазначено про свою незгоду з судовим рішенням, яке вважає незаконним.

На його думку суддею не враховано, що зупинка автомобіля, яким він керував, була незаконною. При складенні протоколу поліцейські діяли так, щоб він не міг надати пояснень та був позбавлений права на захист. Крім того поліцейські пробили заднє колесо його автомобіля.

Сам суд при розгляді справи порушив його права на захист, так як не забезпечив фіксування судового процесу, проігнорував надані ним докази, так як не подивився в повному обсязі надане ним відео.

Зазначене призвело до його помилкового притягнення до адміністративної відповідальності.

Справа у суді апеляційної інстанції розглянута за відсутності ОСОБА_2 , який належним чином повідомлений про дату та час її слухання у відповідності до положень статті 294 КУпАП. Заяв та клопотань про відкладення слухання справи з будь-яких поважних причин, суду не надано.

Перевіривши наведені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Доведення тих чи інших обставин здійснюється на підставі статті 251 КУпАП за допомогою усіх наявних доказів, що містяться у справі та є будь-якими фактичними даними, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Сам розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень статті 283 КУпАП, у якій повинен міститися опис обставин, установлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

За наведеного, суддя суду першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, обґрунтовано послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, постанову суду від 15 квітня 2024 року, відеофіксацію самої події, згідно яких ОСОБА_2 керував автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації руху, зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився, що зафіксовано поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису у відповідності до статті 266 КУпАП.

Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суддя правильно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення та відеозаписи, як з нагрудного відеореєстратора поліцейського, так і з патрульного автомобіля, які згідно до вимог статті 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

За такого твердження ОСОБА_2 про безпідставність зупинки його автомобіля поліцейськими не є слушними, оскільки він рухаючись на своєму автомобілі порушив ПДР України, не пропустив автомобіль, який рухався по рівнозначній дорозі, але з правого боку від напрямку його руху.

Сам протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП та щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписах, здійснених працівниками поліції на спеціальні технічні засоби відеофіксації.

Фіксація події за допомогою відеозапису свідчить про те, що поліцейськими спочатку переслідується автомобіль, під керуванням ОСОБА_2 , після порушення ним ПДР України, а після його зупинки водієві, який відмовляється виходити з автомобіля, роз`яснені обґрунтовані підозри щодо наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння. Декілька разів запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння для підтвердження чи спростування обґрунтованих підозр щодо тверезості водія (запис о 22год.39хв.-22год.40хв., 22год.41хв.-22год.42хв., о 22год.46хв. - 22год.47хв., 22год.48хв та о 22год.50хв.-22год.51хв.). На що водій жодного разу не надав прямої відповіді, але пояснював щодо: попереднього проходження ним процедури за іншим складеним відносно нього протоколом; протиправних дій відносно нього поліцейських, прокурорів та суддів; полювання за ним поліцейських; повернення йому документів на автомобіль. Також вимагав від поліцейських складення відносно себе протоколу затримання та лише після цього можливість доставлення його до медичного закладу. На остаточне роз`яснення поліцейськими порядку проходження огляду та наявність згоди на це, водій сказав, що «я знаю» щодо порядку, але незважаючи на попередження про розцінювання його поведінки, як відмови від проходження огляду, при відсутності надання конкретної відповіді на вимогу поліцейських, ОСОБА_2 бажання пройти огляд у медичному закладі не висловив, а на попередження поліцейських про розцінювання його дій, як відмови від проходження огляду став вимагати повернення йому документів та сказав, що вони «не поліція, а бандити» (а.с.5).

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За положеннями пунктів 1.4, 2.12, 3.17 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Проведення лабораторних досліджень в медичному закладі є обов`язковим для визначення факту перебування особи в стані наркотичного сп`яніння.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у згаданому вище висновку.

Отже, проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі в присутності представника поліції з відібранням у особи, що оглядається, зразків біологічного середовища відповідає вимогам п. 2.12 вищезазначеної Інструкції.

За такого наявність чи відсутність у водія ознак наркотичного сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських, а перевірка наявності чи відсутності у водія стану наркотичного чи іншого виду сп`яніння, як то керування автомобілем під впливом пігулок, у зв`язку із захворюванням, лише в порядку медичного огляду у відповідному медичному закладі. Тому, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу знаходиться у стані сп`яніння, водій, на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд.

За таких обставин мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських або здійснення таких дій, які розцінені, як небажання чи відмова від проходження огляду, у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають. Наслідком відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену, як частиною 1 статті 130 КУпАП, так і після вчинення правопорушення протягом року повторно, складення протоколу за частиною 2 статті 130 КУпАП. Така відмова за внесеними змінами до статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, які є чинними, як на час події, так і на час розгляду справи, фіксується поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису, а за їх відсутності у присутності двох свідків.

Тому підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення складено необґрунтовано, як вважає апелянт, - відсутні.

Надання ОСОБА_2 відеозапису, який він здійснив під час зачитування йому протоколу про адміністративне правопорушення, після фіксації відмови від проходження огляду, правового значення для кваліфікації його дій не має.

Не є слушними і посилання ОСОБА_2 на порушення поліцейськими його права на захист, оскільки, по-перше, права, передбачені статтею 268 КУпАП йому роз`яснено неодноразово та запропоновано надати письмові пояснення по факту події, а по-друге, права водія користуватися юридичною допомогою адвоката за положеннями статті 268 КУпАП визначено вже в процесі розгляду справи (глава 22 КУпАП), а не під час складення протоколу про адміністративне правопорушення (глава 19 КУпАП).

Доказів стосовно протиправної поведінки поліцейських, зокрема, щодо умисного пошкодження заднього колеса його автомобіля, ОСОБА_2 не надано, як до суду першої інстанції, так і під час перегляду постанови у суді апеляційної інстанції.

Таким чином та з огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_2 протягом року, після притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, повторно порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 2 статті 130 КУпАП, а висновки судді суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на сукупності усіх доказів, які знаходяться в матеріалах справи, та спростовують доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі.

Тому прийняте судом рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_2 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП та не підлягає зменшенню нижче від найнижчої межі.

Посилання на допущені суддею суду першої інстанції порушення норм процесуального права під час розгляду справи є неприйнятними, оскільки розгляд справи врегульований нормами глави 22 КУпАП, за якими обов`язковість таких дій при розгляді справи про адміністративне правопорушення не регламентується, а отже не впливає на законність та обґрунтованість прийнятого суддею судового рішення по цій категорії справ.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 серпня 2024 року, якою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова