Справа № 732/870/24
Провадження № 3/732/481/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2024 року м. Городня

Суддя Городнянського районного суду Чернігівської області Лиманська М. В., розглянувши справу, яка надійшла з відділення поліції №3 Чернігівського районного управління поліції ГУНП України в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

У С Т А Н О В И ЛА:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №671355 від 08.05.2024 убачається, що 08.05.2024, о 21 год 06 хв, у м. Городня Чернігівського району по вул. Захисників України, 60, водій ОСОБА_1 керував автомобілем „ВАЗ 211540, номерний знак НОМЕР_2 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, не чітка хода). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного засобу ОСОБА_1 відмовився. Правопорушення вчинене повторно протягом року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП, йому інкримінується порушення п. 2.5 ПДР України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою його місця реєстрації, яка повідомлена УДМС У Чернігівській області, а саме: АДРЕСА_1 . Поштове відправлення із судовою повісткою про виклик в судове засідання повернуте без вручення адресату ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю останнього за вказаною адресою.

Стаття 268 КУпАП передбачає можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі „Смірнова проти України.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Дослідивши матеріали справи та переглянувши відеозапис, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, суддя дійшла наступного.

Згідно з п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до приписів частини 2 статті 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, а так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, вчинене повторно протягом року.

Згідно з „Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

У силу ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 , убачається незгода водія з діями працівників поліції, документи не вилучалися, тимчасовий дозвіл на право керування ОСОБА_1 не отримував.

Як установлено із відеозапису, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, під час зупинки транспортного засобу водій ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного приладу відмовився та погодився проїхати на огляд у лікарню.

Відеозаписом зафіксовано, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився в медичному закладі, лікар пропонувала йому продути спеціальний прилад, але ОСОБА_1 відмовився продувати прилад. Всі інші вказівки лікаря ОСОБА_1 виконував. Лікар неодноразово повідомляла працівників поліції, що ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 відсутні, зокрема стверджувала, що запах алкоголю з порожнини рота відсутній. Лікар наголошувала, що водій тверезий. Видати висновок, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, бо відмовляється продути прилад, лікар відмовилася. Після цього працівник поліції запропонував ОСОБА_1 продути спеціальний технічний прилад або здати зразки біологічного середовища (крові або сечі), на що ОСОБА_1 відмовився. І на підставі цього працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме за порушення ним п. 2.5 ПДР.

Отже, як установлено на підставі досліджених доказів, ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не було, а тому пропозиція поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння була безпідставною.

Крім цього, працівниками поліції в даному випадку було порушено вимоги Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103, оскільки, відповідно до п. 5 в акті огляду зазначаються результати огляду на стан алкогольного сп`яніння проведеного на місці, однак, в разі відмови особи від проходження такого огляду на місці, відповідно до п. 6 цього Порядку, водій направляється поліцейськими для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У матеріалах справи відсутнє направлення на огляд до закладу охорони здоров`я із зазначення ознак алкогольного сп`яніння.

Таким чином, указані докази спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, а дії працівників поліції є не логічними та не відповідають вимогам Порядку, оскільки, вбачаючи у водія ознаки алкогольного сп`яніння, від керування його не відсторонили, у медичному закладі лікар констатувала, що ознаки алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 відсутні, і він тверезий. Після цього працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 ПДР України, а саме за ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, вчинене повторно.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001року,«Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Таким чином суддя дійшла висновку, що у діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, належними доказами справи достовірно та об`єктивно не підтверджений.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст. 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И ЛА:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його діях складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого вказаною статтею.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу до Чернігівського апеляційного суду через Городнянський районний суд Чернігівської області.

Суддя М. В. Лиманська