Справа № 462/1182/24 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 33/811/660/24 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Белени А.В.,

з участю особи, яку притягнуто до адміністративної

відповідальності - ОСОБА_1 ,

адвоката - Бердар С. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Бердар С.В. на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 10 квітня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 10 квітня 2024 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка працює у ГУ ПФ України у Львівській області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та застосовано до неї стягнення у виді штрафу в розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85,00 (вісімдесят п`ять) гривень.

ОСОБА_1 визнано винною у тому, що вона 27.01.2024 р. близько 17:00 год. перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. П. Полтави, 36 висловлювалась до гр. ОСОБА_2 нецензурною лайкою, чинила психологічний тиск, погрожувала, чим порушила громадський порядок і спокій громадян, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На постанову судді представник ОСОБА_1 адвокат Бердар С.В. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Залізничного районного суду м. Львова від 10.04.2024 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі ст. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вважає, що на підтвердження винуватості ОСОБА_1 надано лише протокол про адміністративне правопорушення та пояснення потерпілої, в противагу яким ставляться пояснення ОСОБА_1 . Будь-яких інших доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 27.01.2024 чинила психологічний тиск, погрожувала ОСОБА_2 , нецензурно висловлювався на її адресу, матеріали справи не містять.

Апелянт зазначає, що конфлікт, яким виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 27.01.2024 був зумовлений особистими неприязними відносинами на особистому підґрунті, а не з хуліганських мотивів, про що зазначила сама потерпіла в своїх поясненнях в судовому засіданні.

Стверджує, що конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відбувся у кухні, яка не відноситься до громадського місця, а є складовою частиною жилої кімнати. Відтак, відсутня обов`язкова ознака об`єктивної сторони адміністративного правопорушення - місце його вчинення.

Зазначає, що працівником поліції не було ознайомлено ОСОБА_1 зі змістом вказаного протоколу, не запропоновано надати письмові пояснення та долучити наявні в неї докази, скористатися правовою допомогою, а відтак і викласти мотиви незгоди від підписання такого протоколу. Таким чином, працівником поліції при складання протоколу було порушено вимоги ст. ст. 256, 268 КУпАП, положення Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника адвоката Бердара С.В., який просив скасувати оскаржувану постанову, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Диспозицією ст. 173 КУпАП установлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інших подібних дій, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Громадський порядок урегульована правовими та іншими соціальними нормами система суспільних відносин, що забезпечує захист прав і свобод громадян, їх життя і здоров`я, повагу честі та людської гідності, дотримання норм суспільної моралі.

В силу змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомісті.

У ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинно бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також повинно бути з`ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 372653, письмовою заявою та іншими матеріалами справи.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що конфлікт відбувся у приміщенні кухні, що не є громадським місцем, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», допоміжні приміщення у гуртожитку - приміщення у гуртожитку, призначені для забезпечення експлуатації гуртожитку як житлового комплексу та побутового обслуговування і задоволення санітарно-гігієнічних потреб його мешканців (кухні, санвузли, сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні (позакімнатні) коридори, колясочні, кладові, сміттєзбірні камери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Згідно п.7 ч.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», допоміжні приміщення у гуртожитках передаються у спільну сумісну власність власникам житлових приміщень у таких гуртожитках безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» власники житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у гуртожитку і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території, відповідно до своєї частки у майні гуртожитку. Допоміжні приміщення у гуртожитку передаються у спільну сумісну власність безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Співвласники допоміжних приміщень у гуртожитку зобов`язані не перешкоджати іншим особам у правомірному користуванні такими приміщеннями. Утримання допоміжних приміщень у гуртожитках та прибудинкових територій здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Конституційний суду у рішення від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004 зазначив, що допоміжні приміщення (кухні, сараї, кладовки, горища, колясочні і та інш.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

Отже, мешканці гуртожитку мають рівні права на користування приміщеннями загального користування.

Враховуючи наведене, те, що кухня у гуртожитку є допоміжним приміщенням для обслуговування потреб мешканців, як встановлено апеляційним судом, 12 квартир /кімнат/, то таке приміщення перебуває у загальному користуванні мешканців даного гуртожитку, а тому є громадським місцем у розумінні ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Покликання апелянта не те, що зазначені у протоколі обставини не доведені належними та допустимими доказами та не відповідають диспозиції ст. 173 КУпАП, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки спростовуються матеріалами справи зазначеними, вище за текстом, окрім того апеляційний суд звертає увагу, що диспозицією ст. 173 КУпАП передбачено відповідальність.

Всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, були предметом ретельного дослідження та аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення по справі апеляційна скарга не містить і апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бердар С.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 10 квітня 2024 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА