Постанова

Іменем України

23 вересня 2024 року

м. Київ

провадження №33/824/884/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О. Ф.

за участю захисника ОСОБА_1 - Піліпенка Дмитра Олександровича та ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Піліпенка Дмитра Олександровича

на постанову Печерського районного суду м. Києва

в складі судді Константінової К. Е.

від 13 вересня 2023 року

у справі №747/3326/23-п Печерського районного суду м. Києва

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

громадянина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

13 липня 2023 року майором поліції Яременком О. М. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №266057 про те, що громадянин ОСОБА_1 , 29.06.2023, о 18 год. 10 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: висловлював образи на її адресу та завдав удару в обличчя, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В протоколі зазначено потерпілу ОСОБА_2 , а також, що у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, речі не вилучалися, огляд не проводився. В протоколі також зафіксовано, що матеріальної шкоди не завдано. До протоколу додано зібраний адміністративний матеріал згідно опису. Заяв та клопотань не надходило.

Також 13 липня 2023 року майором поліції ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №266058 про те, що громадянин ОСОБА_1 29.06.2023 об 18 год. 10 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини, а саме ображав та наніс удав в обличчя, в присутності неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , завдавши шкоди психологічному здоров`ю дитини, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В протоколі зазначено потерпілу ОСОБА_4 , а також, що у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, речі не вилучалися, огляд не проводився. В протоколі також зафіксовано, що матеріальної шкоди не завдано. До протоколу додано зібраний адміністративний матеріал згідно опису. Заяв та клопотань не надходило.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 13 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, захисник ОСОБА_1 - Піліпенко Д. О. подав апеляційну скаргу, в якій посилався на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального та невірне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції не взяв до уваги його посилання на відсутність доказів у справі на підтвердження обставин, що вказані у протоколі, а за відсутності таких доказів, суд помилково притягнув ОСОБА_1 до відповідальності.

Суд першої інстанції не врахував, що між ОСОБА_1 та його дружиною відбулася побутова сварка, однак він дружину не бив та не ображав, як то зазначено у протоколах.

За вказаних обставин просив скасувати постанову Печерського районного суду Київської області від 13.09.2023 та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою захисник ОСОБА_1 - Піліпенко Д. О. також подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 13.09.2024.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження, посилався на те, що копію оскаржуваної постанови він отримав 28.11.2023, а зі скаргою звернувся 25.09.2023, однак 20.12.2023 отримав копію постанови Київського апеляційного суду від 07.12.2023 про повернення апеляційної скарги і в той же день повторно звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.09.2023 судом першої інстанції винесено оскаржувану постанову.

З апеляційною скаргою захисник ОСОБА_1 - Піліпенко Д. О. звернувся 20.12.2023, тобто з пропуском строку, передбаченого ст. 294 КУпАП.

Разом з тим, як вже зазначалось вище, в клопотанні про поновлення строку скаржник зазначив, що на момент подання апеляційної скарги 25.09.2023, яку було повернуто, копію оскаржуваної постанови не отримував, а отримав її лише 28.11.2023.

З матеріалів справи вбачається. що з апеляційною скарго захисник ОСОБА_1 - Піліпенко Д. О. звернувся 25.09.2023 (а. с. 69,77).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, захисник ОСОБА_1 - Піліпенко Д. О. копію оскаржуваної постанови отримав 28.11.2023 (а. с. 68).

Отже, на момент звернення до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 та його захисник Піліпенко Д. О. не отримували копії оскаржуваної постанови.

Постановою Київського апеляційною суду від 07.12.2023 апеляційну скаргу, подану 25.09.2023 повернуто скаржнику (а. с. 80).

Копію оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду від 07.12.2023 захисник ОСОБА_1 - Піліпенко Д. О. отримав 20.12.2023 (а.с.94).

В той же день, 20.12.2023 захисник ОСОБА_1 - Піліпенко Д. О. повторно подав апеляційну скаргу (а. с. 95).

З огляду на викладене, суд вважає, що наведені скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду є поважними.

Також суд враховує, що частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права" (рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36).

Ураховуючи викладене та виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та поновлення захиснику ОСОБА_1 - Піліпенку Д. О. строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 13.09.2023.

У судовому засіданні 23.09.2024 захисник ОСОБА_1 - Піліпенко Д. О. надав пояснення, тотожні зазначеним в апеляційній скарзі, підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити з підстав наведених в ній. Акцентував увагу колегії на відсутності доказів у матеріалах справи на підтвердження обставин, зазначених у протоколах.

ОСОБА_2 надала пояснення, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити постанову суду першої інстанції без змін. Крім того, зазначила, що докази подавала соціальним службам, а також, отримувала медичну допомогу унаслідок дій її чоловіка. Відсутність доказів на підтвердження своїх слів пояснила тим, що поліція збирала докази і вона надавала, все до поліції. Пізніше пояснила, що не знає, куди подавати докази чи до поліції чи до соціальної служби.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1 - Піліпенко Д. О., пояснення ОСОБА_2 , вивчив та перевірив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідив наявні у справі докази, перевірив доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вже зазначалось вище, відносно ОСОБА_1 13.07.2023 було складено два протоколи серії ВАВ №266057 та №266058, в яких зазначено, що ОСОБА_1 , 29.06.2023, о 18 год. 10 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: висловлював образи на її адресу та завдав удару в обличчя, завдав психологічному і фізичному здоров`ю потерпілої, в присутності неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , завдавши шкоди психологічному здоров`ю дитини.

Диспозиція частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ст. 1 Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 17 ст. 1 Закону)

Для правильної кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності з підстав передбачених частиною 1 статті 173-2 КУпАП факт порушення вказаних прав повинен бути відображений у протоколі про адміністративне правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених у диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому. Разом з тим, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами (наприклад аудіо/відео фіксацією), що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Відтак, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

В той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Обґрунтовуючи свій висновок про наявність домашнього насильства, суд посилався на наявні у матеріалах справи докази, а саме: протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАВ №266057 та №266058 від 13.07.2023; заяву потерпілої ОСОБА_2 від 29.06.2023 та її пояснення від 13.07.2023; пояснення ОСОБА_1 від 13.07.2023 та форму оцінки ризиків від 29.06.2023.

Однак, з висновком суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, погодитись неможливо, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 Кодексу України про адміністративних правопорушень.

Суд першої інстанції, дослідивши заяву та письмові пояснення потерпілої, дійшов висновку про те, що такий доказ є належним та допустимим та кореспондується з фактичними обставинами, що відбулися та застосував стандарт доказування «поза розумним сумнівом», внаслідок чого поклав дані докази в основу мотивування постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені домашнього насильства психологічного характеру.

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для складання протоколівпро адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 була заява його дружини ОСОБА_2 .

Так, у заяві ОСОБА_2 на ім`я начальника Печерського УПП у м. Києві ГУ НП від 29.06.2023 остання просив зафіксувати подію, яка відбулася 29.06.2023, о 18 год. 10 хв., за адресою АДРЕСА_1 , а саме її чоловік ОСОБА_1 вчинив по відношенню до неї економічне та фізичне насильство, а по відношенню до дітей психологічне насильство (а. с. 3).

В письмових поясненнях ОСОБА_2 від 29.06.2023 зазначено, що 29 червня 2023 року за адресою провулок Землянський, буд. 8, приблизно о 18 год. 10 хв., її чоловік ОСОБА_1 , перебуваючи в неадекватному стані з ознаками алкогольного сп`яніння привіз дітей з табору за кермом автомобіля «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_1 . Коли він переступив поріг будинку вона почула крики чоловіка та плач дітей. Вона просила його заспокоїтися, але він агресивно відповів нецензурними словами. В бік дітей сильно кричав, принижуючи сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 Дочка мала переляканий вигляд ( ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 ) ОСОБА_1 нецензурними словами продовжував принижувати її коли вона заступилася за дітей. Коли повідомила, що викличе поліцію, він схопив її телефон і кинув його на підлогу, телефон відновленню не підлягає. Після цього він почав її бити на очах у дітей. Вдарив зі всієї сили ногами в черевиках, потім схопив сковорідку і хотів вдарити, замахнувся, вона відвернулась, все на очах дітей. Вона зателефонувала мамі щоб викликала поліцію, чоловік це почув і сів в машину та поїхав у невідомому напрямку (а. с. 5).

З огляду на те, що справа розглядається виключно в межах складених протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАВ№266057 та №266058 від 13.07.2023 стосовно ОСОБА_1 , встановленню підлягали обставини, викладені у диспозиції протоколів, а саме, що 29.06.2023, о 18 год. 10 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: висловлював образи на її адресу та завдав удару в обличчя, завдав психологічному і фізичному здоров`ю потерпілої, в присутності неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , завдавши шкоди психологічному здоров`ю дитини.

Разом з тим, з письмових пояснень ОСОБА_1 від 13.07.2023 вбачається, що 29.06.2024, приблизно о 18 год. 00 хв., він забрав та привіз до дому дітей ОСОБА_6 та Стефанію. Під час дороги діти між собою почали сваритися щодо їх перебування в таборі і продовжили сваритися після прибуття додому. Коли вони зайшли до дому він почав їх заспокоювати. В цей час на перший поверх спустилася його дружина ОСОБА_2 та почала кричати на нього, що він не правильно виховує дітей. Він попросив залишити його у спокої та поїхав до своєї матері. Дружину ОСОБА_2 він не ображав і не бив. Ніякого економічного, фізичного та психологічного насильства не вчиняв. Також зауважив, що 06.11.2022 ОСОБА_2 вже викликала поліцію, щодо складення відносно нього протоколу про домашнє насильство за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Оскільки в суді її покази щодо домашнього насильства не були підтверджені, 09.01.2023 Печерським районним судом м. Києва у справі 757/32387/22-п провадження було закрито за відсутності події та складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (а. с. 5).

На аркушах справи 6-10 містяться рапорти поліцейських, однак останні є фактичними свідченнями поліцейських на адресу їх керівництва, щодо обставин складання протоколу записаних зі слів потерпілої, а тому не можуть бути належними доказами на підтвердження обставин, що викладені у протоколах.

Форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, що міститься на 11-12 є по суті рядом запитань із варіантами відповідей «так/ні» щодо оцінки ризиків вчинення домашнього насильства. Крім цього, за наслідками опитування ризик визначено високий, однак терміновий заборонний припис інспектором не складався (а. с. 11-12).

Апеляційний суд також зазначає, що із заяви ОСОБА_2 вбачається, що остання зазначила. Що її чоловік здійснив відносно неї економічне та фізичне насильство, а відносно дітей психологічне, однак у протоколі серії ВАВ №266057 зазначено, що ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 .

У поясненнях ОСОБА_2 , що її чоловік розбив її телефон, однак у протоколах серії ВАВ №266057 та №266058 зазначено, що матеріальної шкоди не заподіяно. Жодних інших доказів, щодо заподіяння матеріальної шкди матеріали справи не містять. Крім того, заявниця у письмових поясненнях та у суді апеляційної інстанції пояснювала, що її чоловік після того, як вдарив її в обличчя схопив сковорідку та замахнувся на неї, однак у формі оцінці ризиків на 2 запитання про можливі погрози кривдника застосувати зброю або інші предмети, що можуть спричинити шкоду життю та здоров`ю, остання відповіла «ні».

Крім того, у письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначено, що події відбувалися при дітях ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . З пояснень ОСОБА_1 подія відбулася коли він привів дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до дому, однак у протоколі ВАВ №266058 від 13.07.2023 зазначено, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: висловлював образи на її адресу та завдав удару в обличчя, завдав психологічному і фізичному здоров`ю потерпілої, в присутності неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , завдавши шкоди психологічному здоров`ю дитини.

Отже, дані із заяви ОСОБА_2 та її письмових пояснень не кореспондуються із обставинами викладеними у протоколах серії ВАВ№266057 та №266058 від 13.07.2023. Крім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин висловлення ОСОБА_7 образ на її адресу та завдання удару їй в обличчя. Матеріали справи не містять доказів, таких як висновки лікарів, що наявності тілесних ушкоджень їх ступеню та причинно-наслідкових зв`язків з діями ОСОБА_7 , незважаючи на те, що ОСОБА_2 в апеляційному суді пояснила, що лікарі фіксували такі ушкодження. Так само відсутні висновки лікарів, щодо причинного зв`язку між діями ОСОБА_1 та наслідками у вигляді завдання шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для складання протоколівпро адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 була заява його дружини ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, докази, які долучені до протоколу, та до матеріалів справиґрунтуються лише на письмовій заяві та письмових поясненнях ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 завдав їй економічного та фізичного насильства, а відносно дітей психологічне, що заперечував ОСОБА_1 . Однак, як встановлено апеляційним судом не підтверджено обставин, викладених у диспозиції протоколу, зокрема, що ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою в бік свої дружини та завдав їй удару в обличчя у присутності дочки ОСОБА_4 . Більше того, у протоколі не містить інформації про завдане економічне насильство, зокрема спричинену матеріальну шкоду, про яку зазначала у заяві ОСОБА_2 . Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 розбив телефон ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій за які передбачена адміністративна відповідальність та його невід`ємні складові частини повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних та допустимих доказів.

З огляду на те, що суд розглядає справу лише в межах складених відносно ОСОБА_1 протоколів серії ВАВ №266057 та №266058, встановленню та перевірці підлягали саме обставини, що ОСОБА_1 , 29.06.2023, о 18 год. 10 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , висловлював образи на адресу своєї дружини та завдав удару їй в обличчя, в присутності неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наявні в матеріалах справи заява та пояснення ОСОБА_2 не можуть слугувати безумовною свідченням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Крім того, у поясненнях ОСОБА_1 повністю спростував обставини, зазначені у заяві та поясненнях. Фактично у матеріалах справи наявні лише протилежні пояснення надані дружиною та чоловіком.

Таким чином, долучені до протоколу докази не узгоджуються між собою, є суперечливими, а також з їх аналізу неможливо беззаперечно дійти висновку про те, що ОСОБА_1 , 29.06.2023, о 18 год. 10 хв., вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини та завдав шкоди психологічному здоров`ю дитини ОСОБА_4 .

Апеляційний суд погоджується з доводами скаржника про те, що наявність форми оцінки ризиків стосовно ОСОБА_1 не можуть безумовно свідчити про винуватість останнього у вчиненні домашнього насильства, оскільки є строковим актом посадової особи здійснений з відповідей ОСОБА_2 та має тимчасовий характер.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Стосовно складених відносно ОСОБА_1 протоколів про адміністративне правопорушення, то самі по собі вони не можуть бути беззаперечними доказами вини особи в тих діяннях, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Таким чином, єдині докази на підставі яких було складено протокол, письмові пояснення та заява ОСОБА_2 , які не дають підстав безумовно вважати доведеною вину ОСОБА_1 .

Таким чином, слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, а саме домашнього насильства, тобто умисного вчинення діянь фізичного та психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілих, матеріали справи не містять, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Насильство у родині, будь-якого характеру, відрізняється тим від конфліктних ситуацій, спорів, що виникають у кожній сім`ї та не становлять загрози подальшому розвитку здорових стосунків, що при домашньому насильстві завжди дії того, хто допускає таке насильство, носять навмисний характер, з наміром досягнення бажаного результату, тягнуть спричинення шкоди; відбувається порушення прав і свобод людини; наявна значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством.

Те, що конфлікт між подружжям, який відбувся 29.06.2023 супроводжувався викликом поліції та написанням заяви ОСОБА_2 , автоматично не утворює склад правопорушення у виді домашнього насильства фізичного психологічногохарактеру.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на той факт, що із заявою ОСОБА_2 звернулася 29.06.2023 за вх. №15099, однак протокол, всупереч положенням ст. 254 КУпАП, складено не протягом 24 годин, а через 13 днів. При цьому жодних доказів, щодо неможливості виявлення ОСОБА_1 , про якого було зазначено у заяві, включно з номером його телефону, матеріали справи не містять.

За наведених обставин суд апеляційної приходить до висновку про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За встановлених обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню, провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

З огляду на викладене та керуючись ст. 247, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_1 - Піліпенка Дмитра Олександровича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києвавід 13 вересня 2023 року - задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_1 - Піліпенку Дмитру Олександровичу строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 13 вересня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Піліпенка Дмитра Олександровича - задовольнити.

Постанову Печерського районного суду Київської області від 13 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за обставин, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАВ №266057 та №266058 від 13 липня 2023 року, закрити на підставі п. 1. ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. Ф. Мазурик