ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 рокуСправа № 495/7815/24
Номер провадження 3/495/2901/2024

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Волкова Ю.Ф.,

розглянувши матеріали, що надійшли від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, місце роботи та посада: військовослужбовець НОМЕР_1 прикордонного загону, штаб-сержант 3 категорії відділу управління службою місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення(далі-Кодексу),

встановила:

15.08.2024 надійшли адмінматеріали відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 295599 від 04.08.2024 ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він 03.08.2024 близько 13:00 год. здійсни прояв недбалого ставлення до несення служби, що виразилось у неналежному виконанні військовою службовою особою своїх службових обов`язків, через недбале чи несумлінне ставлення до них, а саме: під час перебування у прикордонному наряді «Контрольний пост» на місці несення служби , під умовною назвою «Маяки» (Одеська область, транзитна ділянка автомобільної дороги «Одеса-Рені») в порушення вимог наказу НОМЕР_1 прикордонного загону № 447 не вжив заходів, щодо перевірки NFC картки та безпідставно надав дозвіл на проїзд транзитною ділянкою автодороги «Одеса-Рені» громадянину України, який слідував на транспортному засобі «Mazda» державний номер НОМЕР_2 та в подальшому запросив статус біженця у представників прикордонної поліції Республіки Молдова, таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги абзаців 3,4 пункту 11 розділу 2 «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», пункту 5 наказу НОМЕР_1 прикордонного загону№ 447-АГ та статті 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, за що передбачена відповідальність за частиною другою статті 172-15 Кодексу.

24.09.2024 ОСОБА_1 подав письмову заяву про визнання вини, жодних інших клопотань не заявив.

Відповідно до статті 277 Кодексу справа про адміністративне правопорушення за статтею 172-15 Кодексу розглядається протягом доби з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади.

Керуючись наведеним та враховуючи правила статті 268 Кодексу, суд дійшов висновку про можливість судового розгляду за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідальність за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу настає за недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду.

Вина правопорушника підтверджується матеріалами справи: протоколами про адміністративні правопорушення серії ПдРУ № 295599 від 04.08.2024; копією службового посвідчення; витягами з книги прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б); заявою.

Перелічені докази не викликають жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку; докази у своїй сукупності доводять факт вчинення поставленого у провину адміністративного правопорушення. У суду немає обґрунтованих сумнівів у доведеності вини особи у вчиненні правопорушення.

Відповідно до санкції ч.2 ст. 172-15 Кодексу, за зазначене правопорушення передбачено відповідальність у вигляді штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, суд вважає за необхідне застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Вказаний вид покарання суд вважає справедливим, пропорційним, достатнім і співрозмірним характеру вчиненого адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог пункту 12 частини першої статті 5 ЗУ «Про судовий збір» у даному випадку відсутні підстави для стягнення із військовослужбовця судового збору.

Керуючись статтями 27, 33-35, 36, 172-15, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановила:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн (сімнадцять тисяч грн).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу (частина перша статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення). У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу (стаття 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три місяці.

Суддя Ю.Ф. Волкова