КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/1655/2024
Справа № 369/1618/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Ящук Т.І., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Рвачова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана захисником Федоровим Дмитром Сергійовичем на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2024 року,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно з постановою суду, 07 січня 2024 року о 11 год. 40 хв. в с. Гатне по вул. Доброго Шляху, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, почервоніння очей, запах алкоголю із порожнини рота. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, що зафіксовано на бодікамеру.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 - Федоров Д.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2024 року, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на її незаконність.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що як вбачається із наявних в матеріалах справи відеозаписів із нагрудних камер працівників патрульної поліції, у ОСОБА_1 не перевіряли жодних ознак сп`яніння, були відсутні ознаки тремтіння кінцівок та почервоніння очей.

Крім того, відсутність ознак сп`яніння у ОСОБА_1 підтверджується Висновком КНМНК «Соціотерапія» №000046 від 15 січня 2024 року, який було видано за наслідками огляду ОСОБА_1 від 07 січня 2024 року.

Таким чином, зважаючи на відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, направлення його на огляд не відповідало підставам, які визначені у встановленому законом порядку (п.3 розділу 1 Інструкції), тому в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення, яка полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Посилається на те, що відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 Розділу І Інструкції №1452/735) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Згідно направлення, яке знаходиться в матеріалах справи, що підтверджується відеозаписом, ОСОБА_1 було направлено для проходження огляду на стан сп`яніння до Центральної лікарні у м. Васильків. Найближчим закладом охорони здоров`я, що має право на проведення огляду водіїв від с. Гатне, вул. Доброго Шляху є відділення медичних оглядів водіїв КМНКЛ «Соціотерпія» за адресою: м. Київ, вул. Відпочинку,18, до якого найменша відстань автомобільного шляху складає 16,2 км.

Вважає, що за даних обставин, відмова від проходження медичного огляду огляду на стан сп`яніння в м. Васильків не утворює складу правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки проведення огляду на стан сп`яніння в даному закладі не відповідає встановленому законом порядку.

Також, з пояснень ОСОБА_1 , які він надав в ході судового розгляду, вбачається, що інспектором було роз`яснено йому два альтернативних способи дій: проїхати з працівниками патрульної поліції для проходження огляду в медичному закладі у м. Васильків, в цей час транспортний засіб буде направлено на штрафний майданчик, або самостійно пройти такий медичний огляд в медичному закладі, після чого надати копію висновку до Управління патрульної поліції, відповідно до якого протокол про адміністративне правопорушення буде анульовано. Наголошує, що таким чином, працівники патрульної поліції фактично спровокували ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, спровокували його до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння шляхом катування кайданками.

Посилається на практику Європейського суду із прав людини, висловленої у численних рішеннях Суду («Енгель та інші про ти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Швидка проти України» та інші), відповідно до яких провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинне проводитись за процедурою, передбаченою для кримінальних правопорушень. Європейський суд із прав людини виключає можливість притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення, на яке особу підбурили працівники поліції.

Також, всупереч п. 5 розділу II «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026 працівники поліції під час виконання своїх службових обов`язків примусово вимикали відеореєстратори.

Таким чином, вказані вище обставини свідчать про істотне порушення вимог Інструкції від 18.12.2018 № 1026 та як наслідок - недопустимість відеофайлу з нагрудних камер працівників поліції як доказу у даній справі.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Рвачов О.О. підтримав доводи апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Однак, при розгляді даної справи суддя всупереч вищевказаних вимог закону не вжив достатніх заходів для належної перевірки обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого було неправильно застосовано матеріальний закон, та прийняв рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №276673 від 07.01.2024 року, водій ОСОБА_1 07.01.2024 року об 11 год. 40 хв. в с. Гатне по по вул. Доброго шляху, керував транспортним засобом марки «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, почервоніння очей, запах алкоголю із порожнини рота. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі, у встановленому законом порядку водій відмовився, що зафіксовано на бодікамеру. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зі змістом вказаного протоколу ОСОБА_1 ознайомився, що засвідчено його особистим підписом.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, пунктом 2.5 ПДР України встановлено обов`язок, а не право водія на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, та за невиконання вказаного обов`язку настає адміністративна відповідальність, встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Поліцейські, виявивши у водія ознаки сп`яніння (алкогольного або наркотичного), які свідчать про зниження уваги та швидкості реакції водія, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язані вчинити дії по перевірці стану водія на предмет перевірки дотримання водієм вимог підпунктів "а" та "б" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, а водій відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч. 2-6 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п 2, 6,7 Розділу І Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом ; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 9 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно з п. 6 та п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що після вимкнення нагрудної бодікамери працівник поліції запропонував пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» або проїхати до медичного закладу в м. Васильків для проходження медичного огляду, на що ОСОБА_1 надав згоду, адже він працює в таксі та спиртного не вживав. Разом з тим, працівник поліції стверджував, що ОСОБА_1 може відмовитись на камеру від проходження медичного огляду та самостійно звернутись до медичного закладу, а отриманий висновок надати до Управління патрульної поліції, після чого адміністративний протокол буде анульований. При цьому працівник поліції переконував, що ОСОБА_1 вигідніше відмовитись від проходження огляду, оскільки у разі огляду водія на стан сп`яніння транспортний засіб буде переміщений до штрафного майданчика. Тому ОСОБА_1 погодився відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, із фіксацією такої відмови на відеокамеру.

Після складання протоколу ОСОБА_1 негайно самостійно звернувся до медичного закладу та пройшов огляд, як було роз`яснено йому працівником поліції, на підтвердження чого надав висновок від 15.01.2024 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведеного о 15 год. 50 хв. 07.01.2024 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 не виявлено ознак сп`яніння.

Як вбачається з висновку КПН «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» від 15.01.2024 року, ОСОБА_1 в той же день, 07.01.2024 року о 15 год. 50 хв. звернувся з метою проходження огляду на стан сп`яніння до лікаря-нарколога, здав відповідні аналізи. Згідно з вказаним висновком ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено (а.с. 9).

Судом апеляційної інстанції переглянуто відеозаписи з нагрудної камери працівника поліції щодо досліджуваних подій.

Так, з відеозаписів вбачається, що 07 січня 2024 року в 11 год. 39 хв. працівник патрульної поліції зупиняє авто сірого кольору, без відеофіксації номерного знаку транспортного засобу, запитав про порушення водієм правила користування ременем безпеки, після чого відеозйомка закінчилась. Тривалість цього відеозапису - 23 секунди.

В 11 год. 47 хв. продовжена відеозйомка, на якій зафіксовано, як працівник патрульної поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою алкотестеру «Драгер» або у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовляється проходити огляд . Тривалість другого відеозапису 1 хв. 06 сек.

На третьому відеофайлі, тривалістю 2 хв. 42 сек., зафіксовано, як працівник поліції ознайомив ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення.

Таким чином, з наявних у матеріалах справи окремих відеозаписів з нагрудної відео-камери працівника поліції вбачається, що на першому відеозаписі, який розпочато в 11:39:13, тривалістю 23 секунди, відображено момент зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та висловлену претензію працівника поліції щодо непристебнутого паска безпеки. Відеозапис завершено в 11:39:36.

Відеозапис подальшого спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутній, тобто відсутній відеозапис, на якому було б зафіксовано, що працівниками поліції виявлено ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 та запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я.

Отже, близько 8 хв. дії працівників поліції та їх спілкування із ОСОБА_1 взагалі не фіксувались. Як зазначив ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та пояснив у судовому засіданні, працівник поліції роз`яснив йому його право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння та самостійно пройти такий огляд, після чого протокол про адміністративне правопорушення буде анульовано. Також попередив, що у разі згоди ОСОБА_1 на проходження огляду у медичному закладі його автомобіль буде евакуйовано на штрафмайданчик.

На другому відеозаписі, що розпочинається через 8 хвилин, тобто о 11:47:51, зафіксовано, що ОСОБА_1 перебуває разом з працівником поліції в автомобілі патрульної поліції. Працівник поліції включає відеокамеру, встановлює її на передню панель приладів у автомобілі, та встановивши особу ОСОБА_1 , без вказівки на те, що у водія було виявлено будь-які ознаки сп`яніння, пропонує йому пройти тест на алкогольне сп`яніння на приладі «Драгер», на що ОСОБА_1 заявляє про відмову. Після цього працівник поліції пропонує пройти огляд у закладі охорони здоров`я, на що також ОСОБА_1 вказує про відмову.

Беручи до уваги зміст вищевказаних відеозаписів, відсутність відеозапису фіксації спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 з моменту зупинки транспортного засобу та до моменту пропозиції пройти огляд, зафіксований на відеокамеру в салоні автомобіля патрульної поліції, враховуючи вищевказані пояснення ОСОБА_1 , які не спростовані змістом відеозапису, апеляційний суд вважає, що вказані дії працівників поліції направлені на позапроцесуальне переконання ОСОБА_1 у висловленні незгоди щодо проходження огляду та отримання відмови у проходженні такого огляду. Таким чином, вказане на думку апеляційного суду породжує об`єктивний сумнів в добровільності та безсторонності відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції помилково не звернув уваги на фактичні обставини справи та не прийняв до уваги факт порушення працівником поліції вимог законодавства, що регулюють такі правовідносини при фіксації адміністративного правопорушення та складанні адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 .

В даному випадку, саме по собі описання у протоколі фабули адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не може бути беззаперечним доказом вчинення особою такого правопорушення за відсутності інших обов`язкових доказів, встановлених ст. 266 КУпАП, зокрема, за відсутності повного технічного відеозапису за участі цієї особи, враховуючи, що ОСОБА_1 були виконані, як він стверджує, вказівки працівника поліції щодо самостійного проходження огляду на стан сп`яніння та о 15 год 50 хв. в цей же день 07 січня 2024 року, було пройдено огляд на стан сп`яніння в КНП КМНКЛ «Соціотерапія». Зазначене підтверджується відповідним висновком № 000046 від 15.01.2024 року, дата огляду - 07.01.2024 року о 15 год. 50 хв.

Оскільки наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є неповним та не безперервним, зазначені обставини позбавляють суд апеляційної інстанції спростувати твердження апелянта про те, що в період, коли відеофіксація не здійснювалась, працівники поліції чинили тиск на водія з метою спонукання його до відмови від проходження огляду та переконували у необхідності самостійно пройти такий огляд.

Також з матеріалів справи не вбачається, що працівниками поліції було виконано вимогу ч. 1 ст. 266 КУпАП щодо відсторонення особи, яка керує транспортним засобом, і щодо якої є підстави вважати, що вона перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, від керування транспортним засобом.

За таких обставин, у справі відсутні докази, які б переконливо свідчили, що ОСОБА_1 свідомо ухилився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я на вимогу працівника поліції та мав ознаки алкогольного сп`яніння, які давали для цього підстави, а висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 обґрунтовані на припущеннях, витлумачені судом не на користь особи, а на користь органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що за наведених обставин, які вказують на порушення порядку огляду водія на стан сп`яніння, наявні в матеріалах справи докази не доводять того, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Зазначені обставини суд першої інстанції належним чином не дослідив і розцінив виключно як позицію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, що призвело до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене та оцінюючи докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана захисником Федоровим Дмитром Сергійовичем - задовольнити.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2024 року- скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити з підстав, передбачених п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.І. Ящук