ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/507/24 Справа № 707/1954/24 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції Волкова Н. С. Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Панченко Ф.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Черкаського районного суду Черкаської області від 29 серпня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення з урахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що 06 липня 2024 року о 02 год. 40 хв. в с. Свидівок по вул. Бабанського, 30, ОСОБА_1 керував автомобілем «Оpel Ascona» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Крім того, 06 липня 2024 року о 01 год. 20 хв. в с. Свидівок, вул. Бабанського, 30 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Оpel Ascona» державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на дерев`яний паркан домоволодіння №30 по вул. Бабанського в с. Свидівок, унаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п. 2.3(6), 12.1. ПДР.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану постанову, а справу закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На його думку, всі докази винуватості ОСОБА_1 , на які послався суд першої інстанції, є неналежними, оскільки вони не встановлюють визначальні фактичні дані, які мають значення для справедливого прийняття рішення по даній справі. Щодо цього відзначає, що не встановлено хто керував транспортним засобом в момент наїзду на паркан, тобто в момент дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Вважає, що протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності складався без встановлення факту, що саме той керував транспортним засобом і здійсним наїзд на паркан.

Також, відповідно до даних з відеореєстратора має місце встановлений факт, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 не надавались і з даними документами його не ознайомлювали. Крім того, зазначений акт не містить дати його складення.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у протоколі суть порушення сформульована незрозуміло та не зазначено, який порядок проходження такого огляду було запропоновано водієві. Відповідно до цієї норми огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У протоколі також не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду. Також в протоколі не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров`я.

Захисник вказує, що поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом винуватості ОСОБА_1 .

Зазначає, що в матеріалах справи відсутній факт надання ОСОБА_1 направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, що підтверджується записом з відеореєстратора.

З цього приводу посилається на п. 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).

Зазначає, що водія не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від проходження встановлюється ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією.

Встановленим порядком визначено, що водій має на право не погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а також не погодитись з його результатами.

У такому випадку водій зобов`язаний пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я.

Отже тільки незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів не тягне за собою адміністративну відповідальність.

Правовий аналіз ст. 130 КУпАП та п. 2.5 ПДР дає підстави стверджувати про можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, лише утому випадку, коли така відмова висловлена цієї особою, або дії, бездіяльність (невиконання законних розпоряджень працівників поліції чи вимог інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу тощо) особи фактично спрямовані на відмову від проходження такого огляду.

В обох випадках відмова від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути зафіксована належним чином та бути явною, очевидною.

Наведене законодавство не регламентує, що така відмова повинна бути засвідчена письмово.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень суддя суду першої інстанції послався на фактичні дані, що містяться у протоколах про адміністративне правопорушення серії ААБ № 000498 (ч. 1 ст. 130 КупАП) та серії ААБ №001810 (ст. 124 КУпАП) від 06 липня 2024 року.

Всупереч позиції апелянта. вказані протоколи відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, серед іншого в них зазначено суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за ці правопорушення.

У відповідності до національного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Зазначені у протоколах обставини підтверджуються схемою місця ДТП, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також суддя районного суду, як на докази винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень послався на акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який не проводився через відмову ОСОБА_1 , про що наявні підписи свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відсутність даних про час складання акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів і направлення на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не має істотного значення для висновків суду, адже ці докази не є єдиними та вирішальними в цій справі.

У той же сторона захисту в суді першої інстанції була ознайомлена з цими документами та у неї було достатньо часу для підготовки до захисту від пред`явленого обвинувачення.

У відповідності до письмових пояснень ОСОБА_4 , 06 липня 2024 року близько 01 год. 25 хв. йому зателефонував ОСОБА_3 та попросив підійти, оскільки йому в паркан заїхав автомобіль «Оpel Ascona» та водій намагається втекти до приїзду поліції. Він одразу прибув до ОСОБА_3 . Після приїзду працівників поліції водій автомобіля «Ореl Ascona» відмовився від проходження медичного огляду на предмет встановлення ступеню сп`яніння на місці події та в медичному закладі. В розмові із ОСОБА_1 від нього було чути запах алкоголю, документів на автомобіль та посвідчення водія останній не пред`явив;

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_3 , 06 липня 2024 року близько 01 год. 20 хв. він перебував за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , як раптом почув гучний звук роботи двигуна автомобіля та звук ламання паркану. Вибігши з будинку на вулицю, він побачив автомобіль марки «Оpel Ascona» під керуванням ОСОБА_1 , який намагався покинути місце ДТП. Від ОСОБА_1 було чути запах алкоголю, він одразу викликав поліцію. По приїзду працівників поліції ОСОБА_1 відмовився пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці ДТП та в медичному закладі. Надавати будь-які пояснення з цього приводу ОСОБА_1 відмовився та ставити підпис в адміністративних матеріалах не бажав. На вимогу поліцейських пред`явити документи на автомобіль та посвідчення водія ОСОБА_1 повідомив, що їх не має.

Слід зауважити, що суд першої інстанції надав аналіз відеозапису доданому до протоколу про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції працівників поліції пройти медичний огляд на стан сп`яніння проявляв пасивну поведінку.

З фактичних даних вказаного відеозапису випливає, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання законних розпоряджень працівників поліції щодо проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, не здійснює вимог інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу, не надає згоди на проходження відповідного огляду в закладі охорони здоров`я, розмову супроводжував нецензурною лексикою, цебто його дії фактично спрямовані на відмову від проходження такого огляду.

З огляду на викладене, працівниками патрульної поліції, а також суддею при розгляді справи в суді, зазначені дії ОСОБА_1 правильно були оцінені, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Всупереч доводам апелянта, апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Версії сторони захисту про не керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин вказаних у протоколах про адміністративне правопорушення спростовується фактичними даними, що містяться у доказах.

З наведеного відеозапису випливає, що під час спілкування з працівниками поліції не висловлював версії, що не він керував транспортним засобом. У той же час не пред`явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП.

З наведеного випливає, що ОСОБА_1 беззаперечно розумів, що законні вимоги працівників поліції стосуються обставин керування ним транспортним засобом, котре причетне до ДТП.

Також ця версія заперечується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , котрі ще зафіксовані на відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, з яких видно, що на місця ДТП вони потрапили через нетривалий час після події, жодних осіб крім ОСОБА_1 вони не бачили та останній не висловив заперечень, що саме він причетних до цієї пригоди.

На підтвердження версії ОСОБА_1 , що він не є суб`єктом адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки за вказаними у постанові судді обставинами він не керував транспортним засобом, цебто не був водієм, судами першої та апеляційної інстанцій була допитана свідок ОСОБА_5 .

Свідок в апеляційному суді пояснила, що у день напередодні події її чоловік ОСОБА_1 прийшов додому пізно увечері, тому відбувся конфлікт. Затим вона на автомобілі чоловіка поїхали до своєї подружки на каву. Проте не впоралась з керуванням та вскочила в яму, зачепивши автомобілем паркан. Після цього вона побігла з місця події. Пізніше про те, що сталося далі їй розповів чоловік. Люди, яким належить паркан, претензій не мають.

Ці показання свідка апеляційний суд оцінює як недостовірні, оскільки, як вже вказувалось з відеозаписів нагрудних камер поліцейських видно, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не заперечував факт керування ним транспортним засобом.

Заразом апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 приходиться дружиною особи, що притягається до адміністративної відповідальності, через що може бути заінтересована в результатах розгляду справи.

Отже версія ОСОБА_1 , що його дружина ОСОБА_5 о 01.20 год поїхала до знайомої, яка проживає в одному селі на невеликій відстані, щоб випити кави, утім в`їхала у паркан та покинула місце ДТП, а він відразу з`явився на цьому місці та по приїзду працівників поліції знаходився на водійському місці свого автомобіля, що в`їхало в паркан, є надуманою.

Апеляційний суд не вбачає неповноти судового розгляду, адже судом були дослідженні всі обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Панченко Ф.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Черкаського районного суду Черкаської області від 29 серпня 2024 року, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук