Миколаївський апеляційний суд
Справа № 33/812/6/24 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 483 МК України суддя Лященко В.Л.
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,

за участю секретаря Вірченко Є.С.,

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

представника

Миколаївської митниці Квасниці Ю.А.,

розглянула, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2023 року якою

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає в АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 100 % вартості товарів, безпосередніх предметів порушення митних правил, а саме транспортного засобу «Mercedes Benz ML», VIN № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2003 року випуску, що становить 260 732 грн.

За постановою судді, ОСОБА_1 вчинила дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю в якості «гуманітарної допомоги» товару транспортного засобу «Mercedes Benz ML», VIN № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2003 року випуску, ринковою вартістю 260 732 грн., шляхом подання митному органу як підстави для переміщення через митний кордон України вказаного товару документу «Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою» від 27.02.2023 р., що містить неправдиві відомості щодо одержувача цього товару, тобто БО «МБФ «Героям Слава» набувача «гуманітарної допомоги», а також неправдиві відомості, зазначені в листі звернення до керівника Львівської митниці від 26.02.2023 б/н «про сприяння здійснення переходу для гуманітарної допомоги, з майбутньою передачею до ЗСУ, транспортний засіб «Mercedes Benz ML», VIN № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що перекручують зміст інформації, яка ним посвідчується в частині мети переміщення вказаного автомобіля через митний кордон України, а саме: «перехід для гуманітарної допомоги з майбутньою передачею до 3С України».

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , просить постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2023 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апелянт наголошує на необґрунтованості невизнання судом автомобіля марки «Mercedes Benz ML», VIN № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2003 року випуску, гуманітарною допомогою, з тих підстав, що Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, тобто у продажі вказаного автомобіля саме як товару гуманітарної допомоги.

Наведене підтверджує ті обставини, що вона ввезла на територію України даний автомобіль як товар гуманітарної допомоги для БО «Міжнародного Благодійного Фонду «Героям Слава»», на їх прохання, для подальшої передачі його ними до Збройних Сил України. З урахуванням відстані транспортування автомобіля була домовленість покласти доставку цього автомобіля на представника фонду, у зв`язку з чим, вона не зобов`язана була доставляти його до конкретної військової частини ЗСУ, оскільки цю функцію повинні були виконати представники благодійного фонду.

На думку апелянта, суддя місцевого суду безпідставно не визнав законність ввезення нею автомобіля, оскільки лист-звернення, наданий митному органу, як підставу для переміщення через митний кордон даного автомобіля, їй надав представник благодійного фонду Артем, через її знайомого ОСОБА_4 , на підставі якого заповнено декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою. Відтак, ніякого перекручування змісту інформації в листі в частині мети переміщення автомобіля через митний кордон України вона не вчиняла.

Крім того, ніякої не правдивої інформації в декларацію щодо одержувача товару вона не вносила, тому що представник фонду не вказував до якої військової частини в подальшому буде ними переданий даний автомобіль.

Апелянт зауважує, що не знає хто виготовляв даний лист-звернення, відтак була впевнена в тому, що інформація, зазначена в листі, є законною та правдивою, печатка та підпис у цьому листі є законними, що підтверджує огляд цього листа інспектором митниці, який ніяких зауважень чи підозри щодо законності даного листа, а також митної декларації не заявив.

Апелянт вважає необґрунтованими посилання судді на пояснення голови благодійного фонду ОСОБА_5 , оскільки він не був допитаний під присягою при розгляді справи, що може свідчити про поверхневість і формальність розгляду справи.

При цьому, зауважує, що суд у своїй постанові, а також правоохоронні органи на досудовому розслідуванні справи ніколи не стверджували про те, що даний лист-звернення є підробленим документом, а лише зазначено, що в цей документ внесено перекручування змісту інформації в цьому листі, що свідчить про протиріччя у твердженнях суду.

Також зазначає, що суд в своїй постанові керується листом-відповіддю Львівської митниці, яка посилається на Постанову КМУ від 01.03.2023 р. № 174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану», де зазначається, що надання гарантійних листів кінцевого користувача товарів гуманітарної допомоги не є обов`язковим, що робить надуманими та хибними висновки судді щодо її вини та ґрунтується на припущеннях.

ОСОБА_1 вважає, що дослідження у справі проведено не об`єктивно та не в повному обсязі, а також з порушенням процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки інспектором Миколаївської митниці проведена поверхнева перевірка, в ході якої не зібрано достатньо доказів щодо її причетності до вчинення адміністративного правопорушення, а саме: не були отримані пояснення від всіх представників благодійного фонду з приводу виготовлення листа-звернення та Акту прийому-передач даного автомобіля; не було отримано пояснення від посадових осіб митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці, ОСОБА_4 , представників БО «МБФ «Героям Слава».

Звертає увагу суду і на те, що протокол складався у її відсутність, а тому, права, передбачені статтею 268 КУпАП, не були оголошені та роз`ясненні, що позбавило її можливості надати пояснення з приводу притягнення до адміністративної відповідальності. Про складання такого протоколу їй стало відомо лише 01.10.2023 р., шляхом отримання його копії від рідних. Втім, до вказаного протоколу не було надано копій будь-яких документів, які б підтверджували її причетність до вчинення інкримінованого правопорушення, хоча в описовій частині протоколу наявні на них посилання.

Також зауважує, що суддя не дав оцінки порушенню інспектором Миколаївської митниці вимог статті 254 КУпАП (зі змінами), тобто складення протоколу не протягом 24 годин.

Окрім наведеного, відзначає, що судом та Миколаївською митницею було грубо порушено її право на захист, оскільки жодних повідомлень із суду щодо дати, часу та місця розгляду справи на її електронну пошту та інші засоби зв`язку не надходило. Не було вказано дати та часу розгляду даної справи і в протоколі про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи яке апелянт зазначила, що копію оскаржуваної постанови вона отримала на пошті 18.11.2023 р., після чого ознайомилась із її змістом, а відтак, строки на оскарження постанови пропущені з незалежних від неї причин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, думку представника Миколаївської митниці, який вважав постанову судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, справа призначалась до розгляду на 26.10.2023 р. Цим же днем датована оскаржувана постанова, яка прийнята у відсутність ОСОБА_1 . Копія вказаного рішення надіслана ОСОБА_1 30.10.2023 р. та отримана нею 18.11.2023 р., що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи наведене, вважаю причину пропуску строку ОСОБА_1 поважною, а тому, за можливе поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений МК України та іншими актами законодавства України порядок переміщення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів МК України чи іншими законами України, і за які МК України передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил повинно бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно зі ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою ст. 198 МК України передбачено, що органу доходів і зборів в пункті пропуску через державний кордон України згідно із статтею 335 цього Кодексу подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України.

Частиною 1 ст. 483 МК України передбачена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості.

Відповідно до ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, товарно-супровідні документи, інвойс, дозвіл відповідних державних органів, тощо.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил дотримано в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя місцевого дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

протоколом про порушення митних правил № 0033/50400/23 від 29.09.2023 р., відповідно до якого ОСОБА_1 вчинила дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю в якості «гуманітарної допомоги» товару транспортного засобу «Mercedes Benz ML», VIN № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2003 року випуску, ринковою вартістю 260 732 грн., шляхом подання митному органу як підстави для переміщення через митний кордон України вказаного товару документу «Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою» від 27.02.2023 р., що містить неправдиві відомості щодо одержувача цього товару, тобто БО «МБФ «Героям Слава» набувача «гуманітарної допомоги», а також неправдиві відомості, зазначені в листі звернення до керівника Львівської митниці від 26.02.2023 б/н «про сприяння здійснення переходу для гуманітарної допомоги, з майбутньою передачею до ЗСУ, транспортний засіб «Mercedes Benz ML», VIN № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що перекручують зміст інформації, яка ним посвідчується в частині мети переміщення вказаного автомобіля через митний кордон України, а саме: «перехід для гуманітарної допомоги з майбутньою передачею до 3С України».

листом зверненням від 26 лютого 2023 року, згідно якого голова правління БО «МБФ» Героям Слава» ОСОБА_5 просить посприяти здійснити перехід для гуманітарної допомоги з майбутньою передачею до Збройних сил України транспортного засобу «Mercedes Benz ML», VIN № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2003 року випуску;

декларацією про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, поданою ОСОБА_1 ;

вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 червня 2023 року по справі №473/2914/23, провадження №1-кп/473/268/2023, яким встановлено транспортні засоби, серед яких транспортний засіб «Mercedes Benz ML», VIN № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2003 року випуску, ринкова вартість якого 260 732 грн. та обставини його продажу, як товарів гуманітарної допомоги;

листом слідчого управління ГУНП у Вінницькій області №9962/24-2023 від 12.09.2023, щодо надання інформації на запит Миколаївської митниці, в якому містяться пояснення голови правління БО «МБФ» Героям Слава» ОСОБА_5 , а також інші відомості, щодо наявності чи відсутності в матеріалах кримінального провадження №000599 запитуваних Миколаївською митницею інформації.

Перевіривши докази, які містяться у матеріалах справи на предмет належності та достатності, апеляційний суд констатує, що жодних підстав, за наявності яких можна ставити під сумніви достовірність та належність процесуальних документів апеляційним судом не виявлено.

Надаючи оцінку твердженням сторони захисту щодо порушення процедури складання протоколу про порушення митних правил, апеляційний суд відзначає, що вони є аналогічні тим, які заявлені під час судового розгляду в місцевому суді, який зазначив про їх безпідставність, у зв`язку з тим, що в матеріалах справи наявне підтвердження направлення на адресу ОСОБА_1 виклику її до Миколаївської митниці, копії протоколу, а також роз`яснення їй прав та обов`язків, що також підтверджено і запереченнями ОСОБА_1 в яких вказано про отримання протоколу 01.10.2023 р. та ознайомлення із відповідними правами.

При цьому, враховуючи, що ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду приймала участь в режимі відеоконференції та мала можливість надати усі докази на свій захист, які вважала за необхідне, апеляційний суд вважає, що таким чином її право на захист поновлено.

Твердження ОСОБА_1 щодо відсутності в її діях складу інкримінованого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, у зв`язку з ухваленням вироку 22.06.2023 р. Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , апеляційний суд вважає необґрунтованими, з тих підстав, що вказана стаття містить формальний склад правопорушення, для об`єктивної сторони якого закон вимагає встановлення тільки факту власне діяння, а саме переміщення предметів із приховуванням від митного контролю, в тому числі, шляхом подання до митного органу України, як підстави для їх переміщення, документів, які містять неправдиві дані щодо найменування товарів, їх кількості та вартості, відправника чи одержувача.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, які, на думку сторони захисту, є підставами для скасування оскаржуваної постанвои, апеляційний суд ураховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у рішеннях «Салов проти України» від 06.09.2005 р., «Проніна проти України» від 18.07.2006 р. та «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 р., відповідно до якої, принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Суд апеляційної інстанції також враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (справи «Бюрг та інші проти Франції» та «Гору проти Греції № 2»).

З огляду на зазначене та приймаючи до уваги, що решта доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 є похідними від проаналізованих вище, а також є явно такими, що не можуть свідчити про незаконність судового рішення, апеляційний суд не дає таким доводам окремої оцінки.

Таким чином, висновки судді місцевого суду, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Водночас, відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 33 КУпАП, в силу якої, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03 червня 2005 року № 8, суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КпАП. При цьому слід враховувати не лише вартість, а й кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення.

Суд апеляційної інстанції також враховує практику ЄСПЛ, відповідно якій, при вирішенні питання про стягнення необхідно враховувати співрозмірність шкоди, завданої державним та суспільним інтересам, і шкоди, завданої особі. Суд повинен проаналізувати, чи дотримано органами влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто, чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягалась, з початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України ввезла 14 транспортних засобів у якості гуманітарної допомоги, для потреб виконання бойових завдань Збройних Сил України, які однаковим способом передавала представникам благодійного фонду, серед яких, лише 1 автомобіль не був переданий за призначенням, що підтверджено представником Миколаївської Митниці під час апеляційного розгляду.

Зважаючи на особу правопорушника, обставини, за яких нею було вчинено правопорушення, те, що наслідки діяння не представляють значної суспільної небезпеки, не завдали шкоди суспільним інтересам, правам та свободам інших осіб, а транспортний засіб, згідно вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.06.2023 р., переданий військовій частині, апеляційний суд вважає, що дане діяння слід визнати малозначним, внаслідок чого ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням в порядку ст. 22 КУпАП, чого буде достатньо для забезпечення виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі положень ст. 22, ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 22, 284, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2023 року якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, за малозначністю та оголосити їй усне зауваження.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України закрити.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.В. Чебанова-Губарєва