П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шепетко І.О., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Головного управління Державної податкової служби України у Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Азербайджану, місце проживання: АДРЕСА_1 , документ, що посвідчує особу: посвідка на постійне проживання № НОМЕР_1 , видана 16.10.2019, орган видачі 2101, реєстраційний номер облікової картки - НОМЕР_2 , -

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Як випливає з протоколу про адміністративне правопорушення №1693/07-16-24-07-06 від 15.08.2024, ОСОБА_1 здійснював реалізацію гарбузів за готівкові кошти не будучи зареєстрованим як фізична особа-підприємець. Дії громадянина республіки Азербайджан ОСОБА_1 за порушення вимог ст.50 Цивільного кодексу України та ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» кваліфіковані за ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

В судове засідання громадянин республіки ОСОБА_2 не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений судом своєчасно та належним чином.

13.09.2024 представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Васильчук А.Ю. через канцелярію суду подав клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення. Доводи клопотання зводяться до того, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності, вказаної в протоколі.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, що полягає у провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Оскільки норма ст. 164 КУпАП є бланкетною, то в протоколі обов`язково має бути посилання на норму спеціального закону, за порушення якої настає відповідальність, однак таке посилання у протоколі відсутнє.

Згідно з положеннями ст. 3 Господарського кодексу України (далі ГК України), під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Суб`єктами господарювання визнаються зареєстровані в установленому законодавством порядку юридичні особи незалежно від їх організаційно-правових форм та форм власності (крім органів державної влади та органів місцевого самоврядування), а також фізичні особи підприємці, які провадять господарську діяльність.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про підприємство» підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами,

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» від 25.04.2003 № 3, під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Стаття 55 ГК України визначає, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Отже, необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, а саме: вчинення три і більше разів. Разове вчинення зазначеної дії не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.164 КУпАП.

При цьому у протоколі про адміністративне правопорушення від №1693/07-16-24-07-06 від 15.08.2024 не зазначено, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність систематично, на постійній основі торгував продуктами харчування.

Таким чином, відсутність систематичності в провадженні господарської діяльності виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.164 КУпАП.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02, «Малофєєва проти росії» («Malofeyeva v. Russia», заява N 36673/04, «Карелін проти росії» («Karelin v. russia», заява N 926/08, рішення від 20.09.2016). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні не доведена належними та допустимими доказами, а тому провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 164, 245, 247 251-252, 268, 280, 283-284, 287-291 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП - закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Суддя І.О. Шепетко