ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/343/24Головуючий у 1-й інстанції Сидорак Г.Б.
Провадження № 33/817/368/24 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Кметика В.С. на постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 08 квітня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців. Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Згідно постанови, 07 березня 2024 року о 17 год 30 хв в с. Колодіївка по вул. Центральні водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, негайно не вчинив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників дорожнього руху об`їзду, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої транспортний засіб отримав механічні ушкодження. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3(б), 12.3 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Кметик В.С. просить постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 08 квітня 2024 року скасувати та закрити провадження в справі. Свої вимоги мотивує тим, що:

ОСОБА_1 вимог п.2.3.(б) та 12.3 ПДР України не порушував;

суд першої інстанції навів неправдиві висновки того, що ОСОБА_1 через перевищення швидкості руху, не мав змоги зупинити транспортний засіб в наслідок чого ОСОБА_2 отримала тілесні пошкодження лівої руки;

жоден із наявних у матеріалах справи доказів не містить інформації перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 ;

постановою Підволочиського районного суду від 08 квітня 2024 року було закрито справу за ч.4 ст.122 та ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 ;

працівник поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в порушення вимог ст.256 КУпАП не встановив та не зазначив у протоколі коли виникла небезпека для руху автомобіля і відповідно, коли ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до п.12.3 ПДР;

протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено свідків даної дорожньо-транспортної пригоди.

До початку апеляційного розгляду від ОСОБА_1 Надійшла заява про зміну апеляційних вимог, в якій він просить врахувати його майновий стан, наявність на утриманні неповнолітнього сина і матері пенсійного віку, а також, що він проживає в смт.Підволлочиськ, однак працює в м.Тернопіль, у зв`язку з чим йому необхідно користуватися автомобілем. Тому, просить змінити накладене на нього стягнення на штраф.

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_3 , який просив проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 і задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП доведена наступними матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №004093 від 07 березня 2024 року; рапорта помічника чергового СРПП ВП №5 (смт Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 07 березня 2024 року; інформації заступника начальника СВ ВП №5 (смт Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області та начальника сектору дізнання ВП №5 (смт Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 08 березня 2024 року №2342/112/03-2024; заяви ОСОБА_4 від 07 березня 2024 року; письмових поясненнях ОСОБА_4 від 07 березня 2024 року; письмових поясненнях ОСОБА_5 від 07 березня 2024 року; письмових поясненнях ОСОБА_1 від 07 березня 2024 року; схемою місця ДТП, яка сталася 07 березня 2024 року в с. Колодіївка по вул. Центральній.

Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Доводи апелянта про те, що правил дорожнього руху ОСОБА_1 не порушував, та те, що докази, які взяв до уваги суд першої інстанції, жодним чином не доводять його вину у вчиненні ним дорожньо-транспортної пригоди є безпідставними, так як вони спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

В ході судового розгляду було встановлено, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3(б), 12.3 Правил дорожнього руху.

Пункт 2.3 (б) ПДР України передбачає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

Пункт 12.3 ПДР України передбачає, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Наявні в цій справі та досліджені в ході судового розгляду докази беззаперечно підтверджують, що ОСОБА_1 07 березня 2024 року о 17 год 30 хв в с. Колодіївка по вул. Центральні водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, негайно не вчинив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників дорожнього руху об`їзду, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої транспортний засіб отримав механічні ушкодження.

За таких обставин, висновок суду про наявність у діях ОСОБА_1 порушень вказаних вимог ПДР і як наслідок складу адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП є правильним.

Не відповідають дійсності твердження апелянта про те, що суд першої інстанції навів неправдиві висновки того, що ОСОБА_1 через перевищення швидкості руху, не мав змоги зупинити транспортний засіб в наслідок чого ОСОБА_2 отримала тілесні пошкодження лівої руки, а також те, що жоден із наявних у матеріалах справи доказів не містить інформації перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 , так як вбачається із матеріалів справи, зазначені відомості в оскаржуваній постанові відсутні.

Також слід зазначити, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується порушення п.п. 2.3(б), 12.3 Правил дорожнього руху України зокрема те, що він керуючи транспортним засобом «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, негайно не вчинив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників дорожнього руху об`їзду, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої транспортний засіб отримав механічні ушкодження. Відомостей про перевищення ОСОБА_1 швидкості руху транспортного засобу в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні.

Не встановлення та не зазначення у протоколі обставин про те, коли виникла небезпека для руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не віднесені законодавцем до тієї категорії загальнообов`язкових відомостей, які імперативно мають бути відображені у протоколі. А тому їх не внесення не утворює правових передумов для визнання протоколу недопустимим доказом, чи констатування фактів порушення поліцейськими вимог закону, під час складення цього документа, зокрема неповноти його змісту, як про це стверджується в апеляційній скарзі.

Щодо твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення за своїм змістом не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки не зазначено свідків даної дорожньо-транспортної пригоди, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Зі змісту зазначеного протоколу вбачається, що відомості про свідків до протоколу не вносилися. Поряд з цим, до матеріалів провадження долучені письмові пояснення ОСОБА_5 , який у момент ДТП знаходився поряд із потерпілою.

Зазначені письмові пояснення були досліджені судом першої інстанції та їм надана належна правова (юридична) оцінка.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю складу правопорушення, як про це просить апелянт.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду про доведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Аналізуючи доводи заяви про зміну апеляційних вимог щодо призначення більш м`якого адміністративного стягнення апеляційний суд приходить до висновку, що вони також не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Так, згідно оскарженої постанови при обранні виду стягнення суд першої інстанції правильно врахував, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, яке відноситься до грубих порушень ПДР України, оскільки безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, особу, і при цьому водій не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду уповноважений підрозділ Національної поліції (п.2.10ПДР України), хоча в результаті ДТП тілесні ушкодження отримала пішохід. Наведені та інші встановлені в ході судового і апеляційного розгляду конкретні обставини вчинення правопорушення в сукупності підтверджують обґрунтованість накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Доводи апелянта про неврахування судом відомостей про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та його майнового стану апеляційний суд відхиляє, оскільки зі змісту оскарженої постанови видно, що судом ці обставини були враховані і стягнення на ОСОБА_1 накладено на мінімальний строк.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за викладеними в апеляційній скарзі доводами не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кметика В.С. залишити без задоволення, а постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 08 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя