ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1704/24 Справа № 206/1488/24 Суддя у 1-й інстанції - Кушнірчук О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участю:

Особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Власенкової Д.П.

апеляційну скаргу захисника Власенкової Д.П., з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 травня 2024 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із постановою суду першої інстанції, 03 березня 2024 року о 01 годині 50 хвилин, ОСОБА_1 , за адресою: м. Дніпро, вул. Червоногірська, буд. 5, керував автомобілем Audi A4, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп?яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп?яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПІДР, відповідальність за що передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Власенкова Д.П. просить оскаржувану постанову суду скасувати та винести нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, постанова є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Вважає, що судом передчасно зроблено висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки матеріали справи не доводять наявність в діях останнього його складу.

Вказує, що незважаючи на порушення з боку співробітників патрульної поліції, ОСОБА_2 виконав вимоги законодавство України, а саме не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення пройшов зазначений огляд о 03 год. 00 хв. 03.03.2024 у КП «ДБКЛПД» ДОР, та відповідно до висновку ознак сп?яніння не виявлено. Вказаний висновок було долучено до матеріалів справи, однак суд першої інстанції безпідставно не врахував його під час винесення постанови, та всупереч наявним доказам про непричетність до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виніс відносно ОСОБА_1 рішення, яким визнав останнього винним.

Крім того, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що при складанні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення був свідок, якого зафіксувала також боді-камера, однак співробітниками патрульної поліції не зазначено його у протоколі, а також не опитано за обставинами події, що свідчить про неповноту встановлення обставин при винесенні рішення.

Обгрунтовуючи необхідність поновлення строку апеляційного оскарження, вказує, що її підзахисному копія постанови від 09.05.2024 року не була направлена і матеріали справи не містять доказів про отримання її ОСОБА_1 , а з постановою останній ознайомився лише 23.05.2024 року, а відтак вказаний строк був пропущений з поважної причини.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1 та захисника Власенкову Д.П., вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Аналізуючи доводи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки оскаржувану постанову було винесено без участі апелянта, відомості про отримання останнім її копії у межах строку апеляційного оскарження відсутні.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно із якими водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Встановлені судом першої інстанції обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення істотних порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановленого Інструкцією, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що матеріалами справи поза розумним сумнівом підтверджено факт відмови ОСОБА_1 на законну вимогу співробітника поліції щодо проходження огляду, що є порушенням вимог п. 2.5. ПДР України та утворює склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення з числа передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 особисто підписав протокол, будь-яких конкретних зауважень при цьому не зазначив. Також останній, згідно відеозапису, не виявив бажання пройти перевірку на стан сп`яніння у медичному закладі, повідомивши про відсутність в нього часу, оскільки йому потрібно їхати додому.

Що стосується доводів апелянта по те, що він не перебував у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком КП ДБКЛПД ДОР від 08.03.2024 року, де зазначено, що за результатом огляду ОСОБА_1 03.03.2024 року у нього не виявлено ознак сп`яніння, то слід зазначити, що у даному випадку питання про перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння не має істотного значення для справи. Так, протокол було складено за фактом відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання захисника на те, що на місці події був присутній свідок, якого не було опитано, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки така процесуальна дія не є обов`язковою відповідно до закону. Крім того, пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та його відмова від проходження огляду мали місце в умовах відеофіксації, відеозапис залучено до матеріалів справи. Відсутні розумні підстави вважати, що об`єктивно зафіксовані ним обставини можуть бути спростовані показаннями свідка або потребують додаткового підтвердження ними.

Доводи апелянта щодо порушення процедури огляду на стан сп`яніння у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти такий огляд на місці, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки в останнього було виявлено ознаки, що могли свідчити про перебування його у стані наркотичного сп`яніння. Відповідні обставини не можуть бути перевірені на місці зупинки транспортного засобу, оскільки для цього є необхідним застосування спеціальних методик та обладнання, що може бути здійснене виключно в умовах медичного закладу. Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно із п. 12 Розділу ІІ вищезазначеної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу безпосередньо до найближчого закладу охорони здоров`я.

Інші доводи апелянта апеляційний суд розцінює як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення з формальних міркувань і не спростовують винуватості останнього.

При розгляді справи судом істотних порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову місцевого суду залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 травня 2024 щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця