Справа №358/584/24 Головуючий в суді І інстанції - Романенко К.С.
Провадження № 33/824/3079/2024 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2024року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Богуславського районного суду Київської області від 08 травня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Богуславського районного суду Київської області від 08 травня 2024 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 06 квітня 2024 року о 23 годині 57 хвилин по вул. Івана Франка в м. Богуславі Обухівського району Київської області, керував автомобілем «AUDI A6», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, що було зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме на нагрудний персональний відеореєстратор. Від керування водій був відсторонений шляхом евакуації транспортного засобу. Своїми неправомірними діями ОСОБА_1 повторно, протягом року допустив порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що не керував транспортним засобом, що ним керував водій ОСОБА_2 . Крім того, вказав, що суд першої інстанції не викликав в судове засідання і не допитав ОСОБА_3 . Разом з тим, зазначив про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення, на який суд першої інстанції посилався в постанові як на доказ, вказано що водій керував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а не в стані алкогольного сп`яніння, як це передбачено п.2.9 ПДР України. Зазначив також про те, що суд першої інстанції посилається в постанові як на доказ на направлення на огляд до медичного закладу водія транспортного засобу, однак працівники поліції не вручали водію ОСОБА_1 це направлення. Також вказав, що протокол про адміністративне правопорушення не містить відмітки про долучення до нього відеозапису та щодо назви та номера технічного приладу на який здійснено цей відеозапис, а тому вказаний відеозапис не може бути належним та допустимим доказом у справі. Крім того, вказав на відеозапис з назвою «місто», який не може бути доказом у справі, оскільки його походження невідоме, воно зроблено з невідомого джерела, яке не вилучалось працівниками поліції та не долучалось до матеріалів справи. Також вважає, що оскільки ці відеозаписи є електронними копіями, вони мають бути засвідчені електронним цифровим підписом, однак вони не засвідчені електронним цифровим підписом будь-якої особи, а тому, вважає що є підстави для визнання відеозаписів неналежними та недопустимими доказами. За таких обставин, вважає що провадження у справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, до суду вдруге не прибув, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, що, відповідно до вимог ч.6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 130 КУпАП.

Так, суддею вірно встановлено та наведено в постанові, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, оскільки водій повинен на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння внаслідок виявлення таких ознак як різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, тремтіння пальців рук. Відмовляючись від проходження огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та повторно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП ( 13.12.2023р. постановою Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення). При цьому суд зважає на те, що мотиви відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення невірно викладена фабула адміністративного правопорушення, суд вважає безпідставними, та такими що не ґрунтується на вимогах закону. Так, статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто за змістом вказаної норми адміністративна відповідальність особи наступає як за керування особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції так і за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Також суд вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом.

Як вбачається з відеозапису, що міститься в матеріалах справи, працівники поліції зупинили транспортний засіб «AUDI A6», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по автодорозі. Після зупинки транспортного засобу, через деякий час з боку пасажирського сидіння вийшов ОСОБА_1 , з автомобіля більше ніхто не виходив. Також при візуальному огляді транспортного засобу працівниками поліції було встановлено, що в ньому перебував лише ОСОБА_1 , інших осіб в автомобілі не було, а тому судом вірно визнано доведеним, що будь які інші особи автомобіль не покидали і там знаходився лише ОСОБА_1 , тобто саме він керував даним автомобілем. Крім того, в ході спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не повідомляв їх про те, що за кермом був ОСОБА_2 . Отже доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем є безпідставними.

Також, судом не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не допитано свідка ОСОБА_2 . Як вже зазначалось, судом визнано доведеним той факт, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом «AUDI A6», д.н.з НОМЕР_1 , а тому у суду були відсутні підстави для допиту вказаного свідка. При цьому суд звертає увагу, що відповідно до наявних в матеріалах справи відеозаписів, в ході спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, яке тривало значний проміжок часу, жодних сторонніх осіб на місці події не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис є неналежним доказом, також є безпідставними. Так, на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. Із урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що наданий відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Не ґрунтуються на вимогах законодавства і доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не було видано направлення на проходження медичного огляду. Як зазначалось вище, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. За умови відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що було зафіксовано поліцейськими за допомогою нагрудної відеокамери, поліцейські взагалі позбавлялися обов`язку видавати відповідне направлення. Це узгоджується з Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого або сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 р. № 1103 з наступними змінами. Так, аналіз положень пунктів 6 та 8 Порядку дає підстави стверджувати те, що направлення на проведення огляду видається водію, який виявив згоду на проведення такого огляду.

З урахуванням викладеного суд вважає, що у ході розгляду цієї справи у суді першої інстанції із належною повнотою були доведені як подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП так і вина ОСОБА_1 у його вчиненні.

Порушень процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.

Отже, розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Богуславського районного суду Київської області від 08 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді судді Богуславського районного суду Київської області від 08 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька