Справа № 523/8216/24
Номер провадження 3/523/3519/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2024 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Далеко К.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

22.04.2024р. старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 301779 про те, що 22.04.2024р. о 02год. 45хв. в м. Одеса на вул. Ак. Заболотного, біля буд. 54/2, водій ОСОБА_1 своїми діями чинив злісну непокору співробітникам поліції, на законну вимогу припинити правопорушення, надати документи, які посвідчують особу не виконував. В подальшому, громадянин ОСОБА_1 кинувся та вдарив інспектора взводу 1 роти 8 батальйону 2 полку УПП в Одеській області ДПП ст.лейтенанта поліції Савченка Владислава Олександровича.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення не визнав, зазначив що він не мав права виражатися нецензурною лайкою, він це визнає, однак всі його дії були обумовлені діями працівників поліції, які незаконно звинувачували його у вчиненні адміністративного правопорушення, яке він не вчиняв. Документів, що посвідчують особу, у нього не було, про що він одразу повідомив працівникам поліції, і через деякий час його документи принесла знайома, що підтверджує, що у нього не було документів, а тому він і не міг виконати вимогу поліцейського. На працівника поліції він не кидався, нікого він не вдарив, можливо рукою зачепив внаслідок необережності, після чого його одразу завалили на асфальт, обличчям до низу, та вдягли наручники.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 185 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського під час виконання ним службових обов`язків, а також в учиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця через їхню участь в охороні громадського порядку. Склад даного адміністративного правопорушення є формальним, що мається на увазі, воно вважається закінченим з моменту вчинення.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2011 року за №10-рп/2011 надав тлумачення визначенню непокори: «Слово "непокора" означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги."»

Відповідно до роз`яснень викладених у п. п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» за №8 від 26.06.1992 року, під виконанням обов`язків по охороні громадського порядку слід розуміти: несення постової чи патрульної служби, підтримання порядку під час демонстрацій, мітингів, інших масових заходів, при ліквідації наслідків аварії, стихійного лиха, дії по припиненню або запобіганню порушень громадського порядку, затриманню порушника тощо.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи: перевірка документів особи;

Статтею 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено заходи правового режиму воєнного. У цьому переліку є і перевірка документів у осіб (п. п. 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Здійснення такої перевірки відбувається відповідно до Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою КМУ від 29 грудня 2021 р. № 1456 (надалі Порядок перевірки).

Суд зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про те, що ОСОБА_1 чинив злісну непокору працівникам поліції, на законну вимогу припинити правопорушення, надати документи, які посвідчують особу, не виконував. В подальшому, громадянин ОСОБА_1 кинувся та вдарив інспектора взводу 1 роти 8 батальйону 2 полку УПП в Одеській області ДПП ст.лейтенанта поліції Савченка Владислава Олександровича.

Разом із тим, в підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, суду надано лише протокол про адміністративне правопорушення Серії ГП301779 від 22.04.2019 року.

Будь-яких інших доказів, суду не надано. Протокол містить посилання на ПВР 475296, 473731, 471818, 471011, однак наведені відеозаписи, працівниками поліції суду не надано.

Також, матеріали справи не містять будь-яких писмових пояснень осіб.

Суд поставив у судовому засіданні питання щодо витребування відеозаписів з ПВР 475296, 473731, 471818, 471011, в рамках розгляду даної справи, однак ОСОБА_1 заперечував, посилався на те, що суд не може самостійно відшукувати докази, згідно положень КУпАП.

Суд зазначає, що в провадженні суду перебуває адміністративна справа відносно ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, протоколи про адміністративне правопорушення за обома справами складені в один день, однак суд не має процесуального права використовувати докази подані в рамках однієї справи, в якості доказів по іншій справі.

При цьому, можливе об`єднання двох справ, не виправило би ситуацію, оскільки об`єднання справ, які перебувають в провадженні однієї судді, лише вплинуло би на порядок накладення стягнення, який згідно ч.2 ст.36 КУпАП передбачає, що стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, однак не могло би бути підставою для використання доказів з іншої справи, при оцінці фабули по даній справі.

З огляду на викладене, працівниками поліції не доведено належними та допустимими доказами обставин того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь, а матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів факту події цього правопорушення та винуватості ОСОБА_1 , крім згаданого протоколу, суд доходить висновку що є недоведеним склад адміністративного правопорушення ОСОБА_3 за ст. 185 КУпАП, а тому провадження в адміністративній справі підлягає закриттю з підстав п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись статтями 247,284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя К.О. Далеко