Номер провадження: 33/813/2143/24
Номер справи місцевого суду: 521/3650/23
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду - Журавльов О.Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.10.2023, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, паспорт серії НОМЕР_1 від 19.06.2003 року виданий Дзержинським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровської області, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.10.2023 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Крім того стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Встановлено, що 01 лютого 2023 року о 20 годині 00 хвилин, у м. Херсоні, Миколаївське шосе, 28, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo Sens», д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає фактичній обстановці.

Від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.

При цьому постановою Кіровоградського районного суду від 27.09.2022 року по справі №390/805/22 ОСОБА_1 вже був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За даним фактом співробітниками поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №144373 від 01.02.2023 року за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , при цьому про дату час та місце судового засідання він не був повідомлений належним чином; під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 поліцейський в порушення вимог ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» не повідомив ОСОБА_1 про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки; відеозапис події, який був долучений до матеріалів справи не є безперервним, а отже він не може вважатись допустимим доказом.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання апеляційного суду призначене на 09 годину 50 хвилин 23.09.2024 року.

Про дату, час та місце судового засідання він був повідомлений належним чином засобами телефонного зв`язку, що підтверджується телефонограмою за підписом секретаря судового засідання ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Апеляційний суд здійснив всі можливі заходи для забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до суду, проте останній не з`явився до суду за викликом, а отже свідомо, за власної волі, позбавив себе можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП та надати пояснення щодо фактичних обставин справи.

Враховуючи викладене, з метою розгляду справи в розумні строки, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

При цьому апеляційний суд враховує, що положеннями ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з ч. 7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції, розглянувши справу без його участі порушив його процесуальні права.

Так, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була розподілена в провадження судді Малиновського районного суду м. Одеси Мазуренка М.В. 15.02.2023 року, а була розглянута судом 19.10.2023 року, тобто справа перебувала в провадженні суду понад 8 місяців.

За цей час суд неодноразово здійснював спроби повідомити ОСОБА_1 про дату та час судового засідання шляхом надіслання на його адресу судових викликів.

При цьому, судові виклики надсилалась на адресу вказану в протоколі про адміністративне правопорушення.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), суд зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 був достеменно був обізнаний про те, що відносно нього працівниками поліції був складений протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП і про те, що в подальшому справа відносно нього буде передана до суду.

За таких обставин ОСОБА_1 мав цікавитись ходом розгляду його справи та добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами.

Крім того апеляційний суд наголошує, що ч. 1 ст. 277 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Більш того, відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

З матеріалів справи убачається, що події які ставляться у провину ОСОБА_1 мали місце 01.02.2023 року, а справа була розглянута судом 19.10.2023 року.

За таких обставин подальше безпідставне затягування розгляду справи могло призвести до спливу строків, передбачених ч. 6 ст. 38 КУпАП для накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Апеляційний суд зазначає, що у разі неможливості прибути в судове засідання ОСОБА_1 не був позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою власних засобів зв`язку, а також він мав можливість скористатись правовою допомогою адвоката для представництва та захисту його інтересів, що ним зроблено не було.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що право ОСОБА_1 на доступ до суду порушено не було і суд мав всі передбачені законом підстави розглянути справу без його участі з огляду і на те, що положеннями ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що докази які містяться в матеріалах справи, у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015р. (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно із п. 4 розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи дану справу про адміністративне правопорушення додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції даної статті.

Так, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №144373, з фабули якого убачається, що 01 лютого 2023 року о 20 годині 00 хвилин, у м. Херсоні, Миколаївське шосе, 28, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo Sens», д/н НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає фактичній обстановці. Від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

При цьому в матеріалах справи міститься довідка з якої убачається, що протягом року ОСОБА_1 піддавався адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27.09.2022 року на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Викладене підтверджується і копією постанови Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27.09.2022 року, яка була досліджена апеляційним судом з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Саме з цих підстав, оскільки дії ОСОБА_1 містять ознаки повторності, поліцейськими був складений протокол відносно нього за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд зазначає, що досліджений протокол про адміністративне правопорушення повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом, який підтверджує винуватість ОСОБА_1 .

Крім того, в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія ОСОБА_1 та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з яких також убачається, що водій ОСОБА_1 від огляду відмовився.

Більш того, в матеріалах справи міститься відеозапис на якому зафіксований факт відмови ОСОБА_1 відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу так і в закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд визнає докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 01.02.2023 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Вищевказані докази, поза розумним сумнівом доводять, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

При цьому дії ОСОБА_1 були кваліфіковані саме за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки протягом року він вже притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Одночасно, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладено судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись статтями 7, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.10.2023 року , якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов