Справа № 713/151/24
Провадження №3/713/115/24
ПОСТАНОВА

іменем України

22.01.2024 м. Вижниця

Суддя Вижницького районного суду Чернівецької області Кириляк А.Ю. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 ч.1 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10.01.2024 року о 15.00 год., був виявлений прикордонним нарядом «КрП» в контрольованому прикордонному районі на території Вижницької ОТГ, Чернівецької області в населеному пункті Долішній Шепіт в напрямку 736 прикордонного знаку, на відстані 18 км від лінії державного кордону та не міг пояснити мету свого перебування в контрольованому прикордонному районі, чим порушив вимоги ст.9.12 Закону України від 04.11.1991 року «Про державний кордон України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст.9, 12 ЗУ «Про Державний кордон України», вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 , в суд не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить телефонограма .

Крім того захисник ОСОБА_1 , адвокат Малик О.В. подав до суду клопотання про закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.204-1 ч.1 КУпАП . Клопотання обґрунтовує тим, висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 КУпАП обґрунтовано на підставі інформації працівників прикордонної служби, тобто фактично на поясненнях зацікавлених осіб, які є працівниками прикордонної служби.

Матеріали справи не містять доказів, щодо факту незаконного перетинання кордону ОСОБА_1 та відсутні відомості, що місце, де ОСОБА_1 знаходився є забороненим, оскільки ОСОБА_1 , знаходився на відстані більше 30 кілометрів від державного кордону, тобто він знаходився у дозволеному місці.

Також для наявності складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 204-1 КУпАП необхідно встановити наявність прямого умислу у особи, яка вчиняє вказане адміністративне правопорушення, однак такого умислу у ОСОБА_1 не було.

Заява, про нібито визнання вини ОСОБА_1 не може слугувати належним доказом визнання вини, оскільки написана на вимогу працівників прикордонної служби у їхню під диктовку з метою скорішого відбуття у безпечне місце. Така заява не могла бути надана суду до надходження справи до суду та проведення автоматизованого розподілу судової справи, а тому ОСОБА_1 відкликається.

Дослідивши письмові докази у справі, вважаю, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 ч.1 КУпАП, вина доведена.

Частиною 1 ст. 204-1 КУпАП передбачено відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади. Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу.

Отже, для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП необхідно встановити наявність прямого умислу у особи, яка вчиняє вказане адміністративне правопорушення, однак такого умислу не було доведено і будь-яких переконливих доказів по даній справі щодо вчиненого останнім правопорушення, суду надано не було.

Так, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Крім того, ч. 3 ст.9 вказаного Закону визначено що, пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна

Відповідно до ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан (воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень).

Крім того відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків 18-60 років за кордон.

У відповідності до вимог ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Факт вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 ч.1 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №130302 від 10.01.2022 року, зміст та форма якого відповідає вимогам ст.256 КУпАП. Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою, права та обов`язки ОСОБА_1 роз`яснено, зі змістом протоколу він ознайомлений на зрозумілій йому мові, примірник протоколу отримав, доповнень та зауважень не має.

В письмовому поясненні ОСОБА_1 , де йому роз`яснено ст.63 Коституції України, вказує, що 10.01.2024 року виїхав з м.Київ в с.Долішній Шепіт для того щоб незаконно перетнути кордон. Для цього придбав карту , були наявні документи, що посвідчують особу . Також до матеріалів надано фотосвітлину на якій наявна карта , компас, картки та інші правовстановлюючі документи .

Твердження захисника в клопотанні , про те що заява його підзахисного написана на вимогу працівників прикордонної служби у їхню під диктовку з метою скорішого відбуття у безпечне місце, не спростовується жодним доказом. Крім того в заяві останній вказує, що будь яких претензій до працівників прикордонної служби не має. Тобто ніякого тиску з прикордонниками на ОСОБА_1 здійснено не було.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 було зупинено далеко від державного кордону, а саме за 30 км., що доводить відсутність у нього умислу на незаконний перетин державного кордону, спростовується поясненнями ОСОБА_1 , де він вказує, що 10.01.2024 року виїхав з м. Київ в с.Долішній Шепіт для того щоб незаконно перетнути кордон. Для цього придбав карту , були наявні документи, що посвідчують особу, а також фотосвітлинами на якій у ОСОБА_1 наявна карта , компас, платіжні картки, закордонний паспорт та інші правовстановлюючі документи .

Все сукупності дає підстави для висновку, що у ОСОБА_1 був наявний умисл на незаконний перетин кордону.

Крім того, адміністративна відповідальність за ст. 204-1 КУпАП настає за незаконний перетин або спробу незаконного перетинання державного кордону України, а для кваліфікації дій за вказаною статтею не вимагається наближення до державного кордону на певну визначену відстань.

Не визнання вини ОСОБА_1 суд розцінює ,як лінію самозахисту від уникнення адміністративної відповідальності .

В якості обставин, що, згідно зі ст.34 КУпАП, пом`якшують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення згідно зі ст. 35 КУпАП, суд не вбачає.

У даному випадку суд дійшов висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 204-1 ч.1 КУпАП, адміністративного стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст,284,285,289,294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст.204-1 ч.1 КУпАП і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати , що становить 605,60 (шістсот п`ять гривень 60 копійок) в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Антоніна КИРИЛЯК