СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/8876/24
пр. № 3/759/3290/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю.О., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий, за ч. 3 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 862307 від 17.04.2024 року водій ОСОБА_1 17.04.2024 року о 03:15 год. в м.Києві, Святошинський р-н, просп. Берестейський, 139, керував транспортним засобом "DAF CF 85 360" реєстраційний номер НОМЕР_1 будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортним засобом, згідно постанови ДВС ВП № НОМЕР_2. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст.126 КУпАП.

В судовому засіданні адвокат Пустовий Б.В. просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказує, що у ОСОБА_1 систематично утримують з заробітної плати в ТОВ "Транс 4 ЮА" аліменти на утримання дитини та він не знав, що має заборгованість і так само не знав про обмеження його права керування транпортним засобом. Йому не було відомо про існування постанови державного виконавця від 15.01.2024 року про встановлення тимчасових обмежень боржника, копя постанови, долученої до протоколу не містить відомостей про дату набрання чинності, не зазначена дата її надсилання до органів Національної поліції державним виконавцем, та відстуні докази отримання її ОСОБА_1 . Також, ОСОБА_1 працює водієм і робота за вказаним фахом є єдиним джерелом його існування.

В розумінні ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до матеріалів справи надано: протокол про адміністративне правопорушеннясерії ААД № 862307 від 17.04.2024 року, копію постанови ВП НОМЕР_2 від 15.01.2024 року, диск з боді камери.

Відповідно вимог ч. 3 ст. 126 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять відомостей, які вказують на наявність умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, а саме того, що ОСОБА_1 знав про накладене на нього обмеження. В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 направлялась постанова про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами та докази її отримання.

Таким чином, в матеріалах, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення недостатньо доказів, як події, так і складу правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається па осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути визнаний належним доказом у даній справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Інших належних та допустимих доказів складу адміністративного правопорушення судом не встановлено.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд не може обґрунтовувати свої висновки припущеннями, а має виходити із дослідження належних і допустимих доказів, якими підтверджуються чи спростовуються обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016р.), як і у кримінальному провадженні, суд у справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що направлений до суду матеріал про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", який застосовується при оцінці доказів.

Такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Отже, суд, враховуючи вищезазначене, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Таким чином, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлена відсутність події зазначеного адміністративного правопорушення.

Відтак, на підставі аналізу всього вищевказаного, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП України, а тому провадження по адміністративній справі підлягає закриттю.

Керуючись ч. 3 ст. 126, ч.2 ст.251, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду.

Суддя Ю.О. Твердохліб