Справа № 157/448/24
Провадження №3/157/377/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року місто Камінь-Каширський

Суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області Антонюк О.В., з участю секретаря судового засідання Кисляка Я.С., поліцейського ОСОБА_1 , адвоката Колєсніка Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від ВПД № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працевлаштований,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України),

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 11 лютого 2024 року о 23 год 18 хв у с. Рудка Червинська по вул. Центральна керував транспортним засобом марки «Opel Zafira», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Поліцейський ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини і пояснив, що ним був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , в автомобілі не працювала ліва фара у режимі ближнього світла, і під час спілкування з водієм, в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, огляд проведено на місці за допомогою спецприладу. Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складав не він, а його колега, і тому не відомо, чому останній не поставив у протоколі час скоєння правопорушення. У роздруківці тестування на алкоголь щодо ОСОБА_2 ним допущена механічна помилка у частині зазначення дати народження останнього, однак результат огляду, як і сама процедура огляду озвучені та відображені на відеозаписі.

ОСОБА_2 у судовому засіданні вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, не визнав та пояснив, що його 11 лютого 2024 року зупинили працівники поліції, оскільки у автомобілі, яким він їхав, не працювала ліва фара, у подальшому на пропозицію поліцейського він пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спецприладу, декілька разів продував у мундштук приладу, однак результату не було, згодом висвітлило результат на приладі, з результатом тестування він був не згідний, однак поліцейські не пропонували йому пройти огляд у лікарні. Згодом він сам запропонував проїхати у лікарню для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, але йому відмовили. Будь-яких документів працівники поліції йому підписувати не надавали. Протокол про адміністративне правопорушеня він не бачив, а підпис ставив у документах, оскільки хотів забрати автомобіль із штрафмайданчику. Результат огляду він бачив, - 1,17 проміле. Він погодився з тим показником, який показав прилад, але не був згідний з тим, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Адвокат Колєснік Б.В. у судовому засіданні просив справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, про що подав відповідне письмове клопотання, в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_2 свою винуватість у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнає, заперечуючи факт керування автомобілем у вказаному у протоколі про адміністративне правопорушення місці, день та час в стані алкогольного сп`яніння, а також факт його згоди з результатами огляду. ОСОБА_2 вказує, що дійсно 11 лютого 2024 року близько 23 години працівники поліції зупинили транспортний засіб під його керуванням та згодом запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на що останній погодився. Поліцейські порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння ОСОБА_2 не роз`яснили, фактично в такий спосіб використавши його необізнаність з відповідною процедурою, при тому, що ОСОБА_2 з такими обставинами стикнувся уперше. Також важливим є те, що ознаки сп`яніння до пропозиції пройти огляд не встановлювалися. Лише після тиску поліцейських ОСОБА_2 визнав, що вживав трохи пива, однак наполягав, що перебуває у тверезому стані та цілком здатен керувати транспортними засобами. О 23:24:10 ОСОБА_2 повідомили, що стосовно нього буде писатися акт огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, а о 23:29:12 останньому надали можливість ознайомитися з цим актом до проведення процедури огляду. Перші декілька спроб проведення тесту не вдались через недостатній об`єм повітря. При цьому всі ці проби здійснювались з використанням одного й того самого мундштука. Поліцейський неодноразово погрожував, що за таких обставин він складатиме протокол про адміністративне правопорушення за начебто відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння, однак такої відмови насправді, як бачимо з відеозаписів, не було. О 23:38:45 ОСОБА_2 погодився пройти огляд ще раз. Надалі, о 23 год. 40 хв. ОСОБА_2 пройшов огляд з використанням газоаналізатора (з попередньо встановленим тим самим мундштуком, що і при перших спробах), показник якого становив 1,17 промле згідно тесту, як озвучив поліцейський 6237. Зазначає, що о 23:41:00 ОСОБА_2 озвучує результат тесту газоаналізатора, проте його не видно на відео, тобто ця інформація відсутня у відеозаписах, що долучені до матеріалів справи. О 23:41:10 ОСОБА_2 вказав, що він згідний з результатами тесту, але це мало місце виключно через те, що поліцейський перед цим (до з`ясування ставлення ОСОБА_2 до отриманих результатів однозначно вказав, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння і не роз`яснив ОСОБА_2 наявність у нього права оспорити результати тесту та проїхати до лікарні. Тобто, він взагалі не був повідомлений, що в нього є така можливість, про що дізнався тільки після спілкування із ОСОБА_3 , який підійшов на місце події згодом і сказав, що не слід було погоджуватись з оглядом, якщо не згідний із отриманим за допомогою алкотестера результатом, а варто просити завезти до лікарні, що ОСОБА_2 і просив здійснити поліцейських, однак останні йому відмовили з посиланням нібито на запізнення і вже складення протоколу, хоча сам протокол ще не складався та оголошеним не був, а ОСОБА_2 власного підпису на ньому не проставляв. Після проходження тесту поліцейські взагалі не запропонували проїхати до медичного закладу, що є грубим порушенням прав ОСОБА_2 на належну процедуру проведення огляду особи на стан сп`яніння. Це підтверджується відсутністю в матеріалах справи та на відеозаписах направлення до лікувального закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Надалі о 23:41:14 інспектор повідомляє ОСОБА_2 , що на останнього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КпАП України, однак самого оголошення протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1) відеозаписами не зафіксовано, відповідно його підписання ОСОБА_2 також відсутнє і таке цілком заперечується. Далі о 23:46:50 поліцейський відстороняє ОСОБА_2 від керування автомобілем, а о 23:47:15 вилучає посвідчення водія. У той же час, з наявною у матеріалах справи роздруківкою приладу «Drager» (а.с. 3) та протоколом про адміністративне правопорушення (а.с. 1) поліцейський ОСОБА_2 не ознайомлював, для підписання їх не надавав, а якби той знав до спілкування з ОСОБА_3 , що у нього є право оспорити отримані поліцейським результати огляду на місці зупинки, то обов`язково таким правом скористався б, оскільки з тестом він був не згідний, вважаючи дії поліцейського цілком правомірними та не ставлячи під сумнів його правоту. При цьому з відеозапису вбачається, що після проведення тесту, ОСОБА_2 неодноразово повторював, що не вважає себе нетверезим та що жодних змін у швидкості його реакції немає, а відтак висловлену усну згоду з отриманими результатами огляду, проведеного на місці зупинки, неможна вважати однозначною та категоричною. Інспектор помилково розцінив нездійснення будь-яких активних заперечень з боку ОСОБА_2 , як згоду з отриманими результатами, хоча фактично він мав обов`язок запропонувати особі пройти відповідний огляд у лікувальному закладі задля цілковитого дотримання передбаченої законом процедури. З наявного ж у матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 11.02.2024 у невстановлений час (відповідні відомості не зазначено) в с. Рудка Червинська по вул. Центральна керував т/з марки «Opel Zafira» з номерними знаками НОМЕР_1 , нібито в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, проводився на місці зупинки т/з із застосуванням приладу «Drager 6810», що підтверджується тестом № 6237, результат огляду становить 1,17 проміле. Факт не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення часу його нібито скоєння вказує на невідповідність самого протоколу нормам КпАП України та свідчить про так звану «неконкретність» пред`явленого поліцейським ОСОБА_2 звинувачення, яке судом самостійно взагалі усуватись не може. Важливим є і те, що в наявній в матеріалах справи роздруківці з результатами огляду (а.с. 3) час проходження огляду не відповідає відеозапису (на відеозаписі 23:40, а на роздруківці 23:43). Сам прилад, за допомогою якого проводився огляд, взагалі неможливо встановити, оскільки роздруківка в цілому є нечитабельною. Також, на роздруківці номер та серія протоколу, до якого вона додається, не відповідає номеру протоколу, який долучений до матеріалів справи. Водночас з даної роздруківки неможливо встановити дату останньої повірки чи калібрування приладу, за допомогою якого здійснювався огляд, що позбавляє сторону захисту перевірити відповідність даного приладу вимогам діючого законодавства. Крім того, з роздруківки неможливо встановити температуру, за якої проводився огляд при тому, що за інструкцією приладу це має істотне значення, а сам газоаналізатор має використовуватись в конкретних температурних умовах. Важливим ще є і те, що під час проведення огляду на стан сп`яніння тестовий забір не будо зроблено, що ставить під обґрунтований сумнів результати даного огляду, оскільки за змістом інструкцій газоаналізаторів, що є у вільному публічному просторі в мережі Інтернет, здійснення такого забору є обов`язковим задля уникнення впливу будь-яких зовнішніх чи внутрішніх факторів на подальший результат та встановлення працездатності самого приладу. Також, дата народження, зазначена в роздруківці, належить зовсім іншій людині, оскільки ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , а в роздруківці вказано інакшу дату - 16 січня 1986 року. Відтак, ця роздруківка взагалі не є належним доказом у даній справі, оскільки в ній значиться інша особа, а не ОСОБА_2 при тому, що в самому акті (а.с. 4) такої ідентифікуючої ознаки, як дата народження особи, взагалі не зазначено. Підписав роздруківку з результатами огляду не той поліцейський, котрий проводив огляд і складав матеріали, а зовсім інший, який в матеріалах справи взагалі не фігурує, у зв`язку із чим неможливо наразі стверджувати, що це саме та роздруківка, що була отримана при проведенні огляду ОСОБА_2 , а не інша, та ще й при тому, що останній категорично заперечує факт її підписання і це цілком узгоджується з долученими до справи відеозаписами, на яких взагалі не зафіксовано, як ОСОБА_2 підписував чи відмовлявся від підписання роздруківки з результатами огляду (а.с. 3). Варто також зазначити, що в акті огляду на стан сп`яніння (а.с. 4) не вказано ані номер, ані модель приладу, за допомогою якого здійснювався огляд, хоча у відповідній графі такі відомості мали б міститись. Внаслідок даного порушення сторона захисту не має можливості пересвідчитись у тому, що в акті говориться саме про той прилад, що в дійсності використовувався, а не про інакший. Окрім того, долученими до справи відеозаписами не зафіксовано і факту оголошення акта огляду на стан сп`яніння (а.с. 4). Пропозиції підписати цей документ, відповідно і самого його підписання ОСОБА_2 також не зафіксовано при тому, що останній таке підписання заперечує і наполягає на тій обставині, що підпис у акті йому не належить. Факт підписання зобов`язання (а.с. 6) ОСОБА_2 також відеозаписами не зафіксовано, хоча в цій частині останній визнає, що даний документ він підписував, утім таке підписання було зумовлено погрозою поліцейських забрати автомобіль на штрафмайданчик. Разом з тим, поліцейський після проходження тесту на місці зупинки взагалі не повідомляв нічого як про лікувальний заклад, так і про те, що ОСОБА_2 може бути незгідний з отриманими на місці результатами та має право проїхати до медичного закладу, що є очевидним порушенням положень ст. 266 КпАП України та передбаченої законом процедури проведення огляду особи на стан сп`яніння. У проміжок часу з 23:56:10 по 00:00:50 один із поліцейських та ОСОБА_2 знаходяться на вулиці поза полем зору камери, яка знаходилась в автомобілі, та про щось розмовляють, але не чути про що. Відеозапис неодноразово примусово переривався: в період часу з 00:07:27 по 00:20:48 для встановлення часу руху та з 00:21:42 по 00:56:11, що є грубим порушенням вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року № 1026, та що свідчить про неправдивість відомостей, викладених у протоколі (а.с. 1) про те, що відеозйомка була начебто безперервною. Відтак невідомо, чи всі інші обставини, які в такому протоколі відображені, відповідають дійсності чи ні. Тобто, сторона захисту оспорює та не визнає достовірності інформації, викладеної у наданому суду для дослідження протоколі про адміністративне правопорушення. Вважає, склад правопорушення в діях ОСОБА_2 не є доведеним належними та допустимими доказами. Таким чином, вважає матеріали справи № 157/448/24 такими, що містять неправдиву інформацію, яка не підкріплена належними і допустимими доказами і не відповідає дійсності, а також складеними з очевидними, грубими порушеннями вимог діючого законодавства України. Вважає, що працівником поліції не було дотримано вимоги ст. 266 КпАП України, п. 6 Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ від 09 листопада 2015 року № 1452/735 та п. 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103. Утім, поліцейськими було грубо порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, чітко регламентовану вищевказаними положеннями законодавства України, оскільки не було достеменно встановлено однозначної згоди ОСОБА_2 з результатом такого огляду шляхом підписання відповідної графи у акті (а.с. 4), а також взагалі не запропоновано останньому пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я після отримання результатів відповідного тестування при тому, що у подальшому ОСОБА_2 відповідну згоду з результатами оспорював та запитував про можливість проведення додаткового огляду у медичному закладі. З огляду на всі перелічені вище обставини та доводи, неможливим є притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв, у зв`язку із відсутністю в його діях ознак складу такого правопорушення, що за приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України виключає провадження в даній справі та зумовлює його закриття.

Разом з тим, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, підтверджується доданими до протоколу про адміністративне правопорушення та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Згідно з рапортом інспектора-чергового відділу поліцейської діяльності № 1 (смт. Любешів) Камінь-Каширськорго РВП ГУНП у Волинській області Курінчука В.І., що зареєстрований в ІТС ІПНП (журналі ЄО) № 496 від 11 лютого 2024 року, працівник поліції Божко повідомив на лінію 102 про те, що виявлено автомобіль марки «Опель Зефіра» у в темну пору доби, що їхав у режимі ближнього світла, і не працює фара, водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 , який керував автомобілем, було зупинено о 23 год 18 хв 11 лютого 2024 року працівником поліції, який повідомив йому причину зупинки та вказав на порушення останнім Правил дорожнього руху, а саме керування автомобілем, у якому не працює ліва фара у режимі ближнього світла у темну пору доби. В подальшому поліцейський повідомив ОСОБА_2 про виявлення в останнього такої ознаки алкогольного сп`яніння як запах алкоголю з порожнини рота, з чим ОСОБА_2 погодився. Після цього поліцейський запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля за допомогою спецприладу, на що ОСОБА_2 висловив прохання щодо досягнення домовленостей. Інший поліцейський склав акт огляду на стан алкогольного сп`яніння. Під час складання цього акта поліцейський ознайомив ОСОБА_2 з правами, встановленими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КпАП України, зі свідоцтвом на прилад, зазначивши, що воно дійсне до 06 червня 2024 року, продемонстрував ОСОБА_2 цей прилад. ОСОБА_2 вкотре висловлював прохання домовитися. ОСОБА_2 самостійно ознайомився з наданим поліцейським свідоцтвом на прилад, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння. Після цих дій ОСОБА_2 було надано запечатаний мундштук, на що останній вкотре висловив прохання домовитися. У подальшому мундштук було розпечатано та поміщено до приладу. На пропозицію поліцейського ОСОБА_2 здійснював дії, спрямовані на продування у прилад, однак прилад результату не показував або ж на приладі висвітлювало повідомлення, що недостатній об`єм повітря. Поліцейський неодноразово робив зауваження ОСОБА_2 про те, що він не належно продуває у прилад, і якщо так відбуватиметься далі, то це буде розцінено як відмова від проходження огляду. Оскільки внаслідок вчинених ОСОБА_2 дій, пов`язаних з продуттям у спецприладу, такий прилад не видавав характерного звукового сигналу як результат достатності продуття у нього і відповідно не висвітлювався результат, то поліцейський зробив висновок, що ОСОБА_2 ухилився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спецприладу на місці зупинки транспортного засобу, та запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у найближчому лікувальному закладі, на що останній погодився. ОСОБА_2 було надано можливість зачинити автомобіль, яким він керував, та після вчинення цих дій останній висловив поліцейському бажання ще раз продути у спецприлад. О 23 год 40 хв 11 лютого 2024 року ОСОБА_2 продув у спецприлад, сам озвучив висвітлений на цьому приладі результат 1,17 проміле, і на запитання поліцейського відповів, що згідний з таким результатом. Поліцейський повідомив ОСОБА_2 про те, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_2 було відсторонено від керування транспортним засобом.

Згідно з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів та результатом тестування на алкоголь, у водія ОСОБА_2 поліцейським було виявлено, зокрема, така ознака алкогольного сп`яніння як різкий запах алкоголю з ротової порожнини, та огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 був проведений поліцейським за допомогою спецприладу «Drager Аlcotest 6810», тест № 6237 результат огляду склав 1,17 проміле.

З довідки за підписом начальника відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Хвесика В. № 692/53/2/01-2024 від 13 лютого 2024 року вбачається, що ОСОБА_2 не має повторності вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП України.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 має посвідчення водія серії НОМЕР_2 , що видане 14 вересня 2018 року.

Таким чином, винуватість ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, доведена, а тому до нього належить застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Пояснення свідка ОСОБА_3 у судовому засіданні про те, що ОСОБА_2 пропонував поліцейським проїхати у стаціонар лікарні для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак останні повідомили, що вже запізно їхати, не спростовують вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та дотримання встановленої законодавством процедури проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння з урахуванням відображених на відеозаписі, який є безперервним, обставин.

Із зазначеного відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 після декількох спроб проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спецприладу, які не дали результату, що було розцінено поліцейським як ухилення водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, пропонувалося проїхати до лікарні для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак він спочатку погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікарні, а у подальшому висловив бажання знову пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спецприладу, самостійно оголосив результат огляду та з таким результатом погодився.

Відеозапис свідчить і про те, що ОСОБА_2 ще до проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння були роз`ясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КпАП України.

ОСОБА_2 огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спецприладу, згідно з відеозаписом, фактично пройшов о 23 год 40 хв 11 лютого 2024 року, а не о 23 год 43 хв, як про це зазначено у роздруківці тестування на алкоголь, проте така незначна розбіжність у часі відеокамери і спецприладу не свідчить про недійсність зазначеного огляду і не ставить під сумнів результат огляду у 1,17 проміле, який був озвучений також водієм самостійно.

Відсутність у протоколі огляду години вчинення адміністративного правопорушення не свідчить про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України. Час керування ОСОБА_2 автомобілем відображений на відеозаписі, а це 23 год 18 хв (11 лютого 2024 року), і встановлення судом цього часу (години) вчинення адміністративного правопорушення, враховуючи, що день вчинення правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначений, не збільшує обсяг звинувачення і не порушує право особи на захист.

Інші доводи адвоката не свідчать про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_2 , винуватість якого у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, до адміністративної відповідальності.

Під час судового розгляду справи не було встановлено таких обставин, які б свідчили про порушення прав водія ОСОБА_2 або ж про обмеження його в можливості їх ефективного використання.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_2 у дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі частини другої статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати ОСОБА_2 штрафу протягом 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_2 стягнути подвійний розмір штрафу 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Камінь-Каширський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Дата складення повного тексту постанови 20 вересня 2024 року.

Суддя: О.В. Антонюк