Провадження №: 3/336/2169/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щаслива Олена Володимирівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, тимчасового не працює, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

встановила:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 08 березня 2024 року о 17 годині 02 хвилини, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом "ВАЗ 21121", реєстраційнй номер НОМЕР_2 , біля будинку № 305 по вул. Ігоря Сікорського в м. Запоріжжі, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, які виразились розширенці зіниць, які не реагують на світло, порушенні мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Від керування відсторонений, про повторність попереджений.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивував тим, що за вказаних вище обставин, під час зупинки транспортного засобу без законних підстав, подальшого спілкування з ним, поліцейський не виявив жодної з ознак сп`яніння, визначених Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», на місці зупинки огляду ОСОБА_1 з метою виявлення ознак сп`яніння взагалі не проводив. Поліцейський на питання про причини зупинки поінформував, що автомобіль яким він керує знаходиться у розшуку та відомості про вичнення ним адміністративних правопорушень за ст. 130 КУпАП внесені у базу даних і саме з цих підстав запропонував пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння. На його пояснення що він не вживає ні алкоголь, ні наркотичні засоби працівники не реагували, умови для складання протоколу ними були створені штучно через упереджене ставлення до нього з 2022 року, на нього неодноразово складались аналогічні протоколи, але їх розгляд увінчався закриттям провадження у зв`язку з відсутністю складу правоворушення. На теперішній час він переоформив транспортний засіб, змінивши номерні знаки, після цих дій жодного разу він не був зупинений працівниками поліції.

Всебічно вивчивши матеріали справи,з урахуванням досліджених доказів,суддя встановив, що винуватість ОСОБА_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується не знайшла свого підтвердження, з таких міркувань.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою, суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання) «поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Подібне роз`яснення зазначеного принципу надає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини,зокрема,у п.54 рішення від 06.12.2007 р.у справі «Козинець проти України».

Згідно вимог ч. 1 ст. 245, ст. 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Склад адміністративного правопорушення по статті 130 КпАП України становить керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол в даному випадку складений з підстав відмови особи, яка керує транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Згідно ч.1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.2 ст. 266 КУпАП ,огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Проведення цього огляду внормоване «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року.

Відповідно до п. 3 «Порядку…» огляд проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

-лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення випливає, що автор протоколу не дотримався законодавчо встановленого порядку проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння .

Як передбачено ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як визначено п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху(одна з вичерпного переліку підстав).

На користь висновку про те, що ОСОБА_1 не порушував Правил дорожнього руху перед його зупинкою свідчить той факт, що відносно нього не складали жодних процесуальних документів про притягнення до відповідальності за таке порушення, а також не вилучали транспотний засіб, який начеб-то зі слів співробітників поліції знаходиться у розшуку, тому суддя дійшов висновку, що поліцейським належним чином не задокументував та не довів належними допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 ПДР України.

За відсутності таких доказів, суддя вважає слушними доводи особи про неправомірність зупинки автомобіля під його керуванням.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він складений із застосуванням технічних засобів відеозапису.

При перегляді долученого до матеріалів справи відеозапису ОСОБА_1 не виявляв жодних ознак наркотичного сп`яніння, які йому інкриміновані співробітниками поліції, розмовляв чітко, порушень кооридинації рухів, чи якоїсь незрозумілої повідінки не зафіксовано.

Підозра у поліцейського щодо перебування водія транспортного засобу у стані наркотичного сп`яніння може виникнути лише у разі наявності відповідних ознак, які чітко прописані в Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Такими ознаками, зокрема, є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови, почервоніння обличчя або неприродна блідість, а також поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. 2.10 вищезгаданої Інструкції, у випадку встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Цей акт складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Матеріали справи не містять фіксації факту проведення такого огляду водія ОСОБА_1 , складання акту, вручення його водієві або оголошення змісту у разі відмови від отримання, а долучений до протоколу примірник направлення водія на огляд до лікарняного закладу не є документом, тотожним акту огляду.

Матеріали справи не містять фіксації дії чи бездіяльність ОСОБА_1 , які б свідчили про його відмову пройти таке обстеження в медичному закладі, направлення на проходження такого огляду у медичному закладі йому не видавали, оскільки на примірнику, наявному у справі, відсутній підпис водія або відомості про його відмову від отримання направлення.

За таких обставин, доводи ОСОБА_1 про штучно створені умови для звинувачення його у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння заслуговують на увагу.

Пояснення ОСОБА_1 про упереджене ставлення до нього з боку працівників поліції, що триває з 2022 р., знайшли своє підтвердження з огляду на таке.

Суддя встановив, що відносно ОСОБА_1 неодноразово складались протоколи про адміністративне правоворушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, розгляд яких увінзався закриттям провадження з підстав ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за вісутністю складу адміністративного правопорушення.

Відтак, знайшли своє підтвердження доводи ОСОБА_1 про те, що в даному випадку мало місце пред`явлення йому вимоги щодо проходження медичного огляду виключно з підстав наявності в базі даних інформації про складання в минулому відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а не виявлення ознак, визначених пунктами 3 та 4 розділу І Інструкції № 1452/735.

Таких самих висновків дійшов і Запорізькій апеляційний суд у постанові № 336/1403/22 від 09.09.2022 за аналогічних обставин справи.

Відтак суд доходить висновку про відсутність законних підстав для направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я через відсутність даних, які б вказували на наявність ознак перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, а тому суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Гарантія того, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, становить зміст принципу презумпції невинуватості.

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у § 39 Рішення Страсбурзького суду "Капо проти Бельгії" від 13 січня 2005 року.

Як випливає із змісту ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Наслідки недоведеності в діях особи складу адміністративного правопорушення полягають в закритті провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, не вбачаючи сукупності фактичних даних, що підтверджують в силу ст. 251 КУпАП наявність ознак складу правопорушення, суддя вважає за необхідне постановити про закриття провадження в справі.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247 КУпАП,суддя -

постановила:

ОСОБА_1 звільнити від відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях ознак складу правопорушення.

Провадження в справі закрити.

Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги в Запорізький апеляційний суд через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.В. Щаслива