Справа № 645/7673/24
Провадження № 3/645/2158/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Шевченко Г.С., розглянувши матеріал, який надійшов з ХРУП №2 ГУ НП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянку України, яка не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП

в с т а н о в и в:

В провадження Фрунзенського районного суду м. Харкова, надійшов на розгляд адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 260000 від 05.12.2024 року, ОСОБА_1 23.11.2024 року за місцем мешкання адресою АДРЕСА_1 , ухилилась від виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 23.11.2024 року повторно пішов з дому у невідомому напрямку та в подальшому о 22-35 год. був встановлений працівниками поліції за адресою: АДРЕСА_2 та переданий матері за місцем мешкання.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 184 КУпАП.

Перевіривши надані матеріали у порядку, передбаченому ст. 278 КУпАП, приходжу до висновку про необхідність повернення матеріалів адміністративної справи для належного оформлення органу, який його направив, виходячи з наступного.

Частина 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. ст. 184 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за ухилення батьками або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинене повторно протягом року.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчиненому повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні. одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Суть адміністративного правопорушення, яка викладається в протоколі, повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП.

Для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі має бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа для вчинення адміністративного правопорушення.

Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №260000 від 05.12.2024 року не розкрито об`єктивну сторону правопорушення, яка б відповідала диспозиції ч. 2 ст. 184 КУпАП; відсутні відомості щодо свідків, не зазначено кваліфікуючу ознаку «повторності», тобто, що особою вчинено правопорушення після того, як її протягом року було піддано адміністративному стягненню за аналогічне правопорушення, а тому не розкрито зміст вказаного правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Верховним Судом України визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного дооформлення (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14).

Вказані вище невідповідності закону в протоколі про адміністративне правопорушення не можуть бути усунуті судом в силу його диспозитивності, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (справа «Малофєєва проти Росії).

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Враховуючи наведене, суд не має реальної можливості дати оцінку доказам, які оформленні неналежним чином, щодо обставин справи, які є істотними для вирішення питання, щодо притягнення до адміністративної ОСОБА_3 .

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність повернення адміністративного матеріалу до ХРУП №2 ГУ НП в Харківській області - для належного оформлення і виконання вищевказаних вимог суду в розумні строки.

Керуючись ст.ст. 256, 278, 283 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний матеріал по справі № 645/7673/24, провадження № 3/645/2158/24 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, направити до ХРУП №2 ГУ НП в Харківській області (м.Харків, вул. Ахієзерів, 30) для належного оформлення протягом розумного строку.

Постанова в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя