справа № 619/160/24
провадження № 3/619/85/24
Постанова

іменем України

23 січня 2024 року,

суддя Дергачівського районного суду Харківської області Нечипоренко І.М. розглянула у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Золочів, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

установила:

ОСОБА_1 25.12.2023 вчинив домашнє насильство за адресою: АДРЕСА_1 , приблизно о 17 год 00 хв щодо своєї дружини ОСОБА_2 , а саме виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, завдав шкоду психічному здоров`ю, унаслідок чого вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Потерпіла ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву, у якій просить здійснити розгляд справи за її відсутності, жодних претензій до чоловіка не має, між ними виник словесний конфлікт, домашнє насильство не мало місце.

У судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся шляхом направлення SMS-повідомлення, про що свідчить довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber» та шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання.

Крім того, ОСОБА_1 був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та відповідно розгляд справи у суді, про що маються відповідні дані у протоколі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У пункті 41 рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою та судом вичерпані заходи щодо повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, до того ж, інформація щодо часу розгляду даної справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України, суд вважає можливим проводити судовий розгляд справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доказана у повному обсязі та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 553844 від 25.12.2023 підписаним особою, яка притягається до адміністративної відповідальності із зазначенням, що він відмовляється від надання пояснень; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 25.12.2023; поясненнями ОСОБА_2 , у яких вона зазначила, що 25.12.2023 приблизно о 17 год 00 хв вона вирішила забрати свої речі та піти на деякий час до своїх батьків, оскільки її чоловік останні декілька днів сильно зловживав алкогольними напоями. У той час, коли він був сильно п`яний та побачив, що вона збирає речі, він почав на неї кричати, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, провокував на бійку, штовхав її в груди, після чого почав виганяти з будинку; поясненнями ОСОБА_3 , у яких вона зазначила, що 25.12.2023 приблизно о 17 год 30 хв до неї зателефонувала ОСОБА_2 та повідомила про те, що її чоловік не віддає її речі та перебуває у стані алкогольного сп`яніння, погрожував, виражався нецензурною лайкою, штовхав її. Поки він пішов вимкнути котел, вона втекла з дому до неї та попросила викликати поліцію; рапортом поліцейського від 25.12.2023, у якому зазначено, що 25.12.2023 ними було отримано повідомлення від ОСОБА_2 про те, що її чоловік ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив з нею сварку, під час якої висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, виганяв з будинку. По прибуттю на місце виклику поліцейськими було складено протокол про адміністративне правопорушення; довідкою про притягнення ОСОБА_1 24.12.2023 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП; відеозаписом, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від підписання протоколу про адміністративне правопорушення та від надання будь-яких пояснень; формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

У п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року за № 2229-VIII визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, психологічне насильство це умисні дії, коли особа прагне спричинити шкоду, порушити права і свободи людини.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення діянь психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 34, 35 КУпАП, обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддею не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, загальні основи накладення адміністративних стягнень, суддя дійшла висновку про накладення адміністративного стягнення у виді громадських робіт, у межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Главою 30-А КУпАП визначено провадження про виконання постанови про застосування громадських робіт, де у ст. 321-1 зазначено, що виконання стягнення у вигляді громадських робіт здійснюється шляхом залучення порушників до суспільно корисної праці, види якої визначаються органами місцевого самоврядування. У разі втрати працездатності, призову на строкову військову службу, взяття під варту, засудження до кримінального покарання у виді позбавлення або обмеження волі, або якщо невідоме місцезнаходження особи, постановою суду (судді) за поданням органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, громадські роботи замінюються штрафом, розмір якого визначається з розрахунку, що чотири години невідбутих громадських робіт дорівнюють одному неоподатковуваному мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Частиною другою статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605,60 грн.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП, суддя,

постановила:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 30 (тридцять) годин.

Громадські роботи полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Строк стягнення у виді громадських робіт обчислюється в годинах, протягом яких порушник виконував визначену суспільно корисну працю.

Громадські роботи виконуються не більш як чотири години на день.

Виконання постанови покладається на уповноважений орган з питань пробації.

У разі ухилення порушника від відбування громадських робіт постановою суду (судді) за поданням органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, невідбутий строк громадських робіт може бути замінено штрафом або адміністративним арештом.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.

Суддя І. М. Нечипоренко