Справа № 461/4218/24 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 33/811/930/24 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Бориславського Андрія Любомировича, представника Львівської митниці Кахнич Світлани Петрівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Бориславського Андрія Любомировича на постанови Галицького районного суду м. Львова від 4 червня 2024 року щодо ОСОБА_1 та постанову Галицького районного суду м. Львова від 5 червня 2024 року про виправлення описки,

ВСТАНОВИВ:

постановою Галицького районного суду м. Львова від 4 червня 2024 року, ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 1700 грн.

Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 0574/20900/24 від 13 травня 2024 року конфісковано в дохід держави та передано для потреб Збройних Сил України, а саме - військовій частині № НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці Державної митної служби України 134, 78 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України 605,6 грн. судового збору.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 5 червня 2024 року, виправлено описку, допущену в резолютивні частині постанови постанові Галицького районного суду м. Львова від 4 червня 2024 року.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 травня 2024 року близько 17 год. 04 хв. ОСОБА_1 поверталася з приватної поїздки, в якості водія транспортного засобу марки «FIAT DOBLO», р.н. НОМЕР_2 , через пункт пропуску «Рава-Руська-Хребенне» митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці в напрямку в`їзд в Україну, обравши для слідування смугу спрощеного митного контролю позначену символами «зелений коридор», чим заявила про відсутність в неї будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. При здійсненні візуального огляду вказаного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України. Автомобіль було скеровано до боксу поглибленого догляду товарів та транспортних засобів, де під час проведення митного огляду крім товарів, дозволених до переміщення через митний кордон України згідно з ч .1 ст. 374 МК України (особистих речей, продуктів для власного споживання, згідно з ч. 2 ст. 378 МК України та Постановою КМУ №434 від 21 травня 2012 року) у багажному відділенні та салоні автомобіля, без ознак приховування, було виявлено, а саме: 1) Кава ТМ «Cafe d'Or» GOLD instant cofee, в скляних банках по 200 г. (нетто), у кількості 480 шт., термін придатності до 12 квітня 2026 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу х цього Кодексу. У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант (ч. 1, 2, 4 ст. 266 Митного кодексу України). Відповідно до частин 4, 5, 6 ст. 366 Митного кодексу України, громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою. Початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор"), є декларуванням шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення. Громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 378 Митного кодексу України пропуск на митну територію України товарів, що класифікуються в 1-24 групах УКТ ЗЕД та ввозяться громадянами для вільного обігу, в будь-яких обсягах не дозволяється.

Особисті речі та товари, що не перевищували обмежену законодавством України норму ввезення були пропущені ОСОБА_1 для ввезення на митну територію України. Таким чином, ОСОБА_1 вчинила дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, шляхом недекларування, тобто не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України, про товари, які переміщуються громадянином через митний кордон України.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України.

Не погоджуючись з постановою Галицького районного суду м. Львова від 4 червня 2024 року адвокат Бориславський А.Л., в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи, просить змінити оскаржувану постанову, в частині накладення стягнення, а саме накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн. без конфіскації товару. Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 0574/20900/24 від 13 травня 2024 року товар, повернути особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат зазначив, що судом першої інстанції вірно встановив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України.

Наголошує, що вирішуючи питання призначення виду стягнення за порушення митних правил, суд першої інстанції не врахував, ряду обставин, що пом`якшують відповідальність особи, яка притягується до відповідальності, а саме, що ОСОБА_1 має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_2 , 2018 року народження, її чоловік покинув родину, не допомагає їм, вона тимчасово не працює, на утримані має батьків пенсіонерів, які часто хворіють (у батька цукровий діабет 2 стадії, ампутована кінцівка, він потребує стороннього догляду). Конфіскація вилучених речей поставить сім`ю в скрутне матеріальне становище. Її брат є мобілізованим до батальйону «Лють» та виконує бойові завдання.

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не прибула, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, подала заяву про розгляд справи у її відсутності у зв`язку із сімейними обставинами, апеляційну скаргу підтримала.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки представника Львівської митниці, яка не заперечувала проти розгляду справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та адвоката Бориславського А.Л., який просив проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, виступ адвоката Бориславського А.Л. на підтримку аргументів апеляційної скарги, пояснення представника Львівської митниці Кахнич С.П. на заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, 486, 489 МК України, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Приймаючи рішення суд першої інстанції дотримався вищенаведених норм.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною 3 ст. 471 Митного кодексу України передбачена відповідальність за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності, що ніким не оспорюється.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинене порушення митних правил суд першої інстанції, враховував конкретні обставини справи, прийшов до висновку про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн., з конфіскацією товарів вилучених згідно протоколу про порушення митних правил №0574/20900/24 від 13 травня 2024 року в дохід держави та передачі їх для потреб ЗС України, а саме ВЧ № НОМЕР_1 .

Разом з тим, при накладенні адміністративного стягнення судом не в повній мірі були враховані положення ст. 33 КУпАП.

Відповідно до вимог даної норми закону, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Санкцією ч. 3 ст. 471 МК України передбачено, покарання у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією товарів або без такої.

Отже, санкція інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, передбачає стягнення у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією товарів або без такої, проте суд першої інстанції, належним чином, не обґрунтував підстав накладення штрафу з конфіскацією товарів вилучених згідно протоколу про порушення митних правил №0574/20900/24 від 13 травня 2024 року.

Такий висновок суду першої інстанції щодо обраного до правопорушниці найбільш суворого виду адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає необґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , тимчасово не працює, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_2 , 2018 р.н., чоловік покинув родину, не допомагає їй у вихованні дитини, не надає фінансової допомоги, вона має батьків пенсіонерів, які часто хворіють (її батько хворіє цукровим діабетом 2 стадії, має ампутовану кінцівку, потребує сторонньої допомоги та значних коштів для лікування), що підтверджується виписками з медичної картки, конфіскація вилучених речей поставить її сім`ю в скрутне матеріальне становище.

Окрім того, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 вину в інкримінованому їй адміністративному правопорушенні визнала, щиро розкаялася.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 462 МК України (за одне і те саме порушення митних правил може накладатися тільки основне або основне і додаткове адміністративні стягнення), а також рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2022 року «Краєва проти України» (заява № 72858/13), суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 лише основного покарання у вигляді штрафу розміром 5100 грн. без застосування додаткового стягнення у вигляді конфіскації товарів.

Апеляційний суд прийшов до висновку, що конфіскація товарів, які були вилучені у ОСОБА_1 , є неспіврозмірним втручанням у її права та поставить її сім`ю у скрутне матеріальне становище.

При цьому, апеляційний суд враховує, що накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн., матиме достатній профілактичний вплив та дозволить запобігти вчиненню нею в подальшому інших правопорушень.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

На підставі викладеного, вважаю за необхідне задовольнити апеляційну адвоката Бориславського А.Л. та змінити постанову Галицького районного суду м. Львова від 4 червня 2024 року, виключивши з резолютивної частини постанови покликання на конфіскацію товарів вилучених згідно протоколу про порушення митних правил №0574/20900/24 від 13 травня 2024 року та передачу їх на потреби ЗС України. Товар вилучених згідно протоколу про порушення митних правил №0574/20900/24 від 13 травня 2024 року слід повернути ОСОБА_1 або її представнику для належного митного оформлення або зворотного вивезення за межі України.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу адвоката Бориславського Андрія Любомировича задоволити.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 4 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 471 МК України та постанову Галицького районного суду м. Львова від 5 червня 2024 року про виправлення описки - змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови Галицького районного суду м. Львова від 4 червня 2024 року покликання на конфіскацію товару, вилученого згідно з протоколом про порушення митних правил №0574/20900/24 від 13 травня 2024 року та передачу його для потреб ЗС України.

Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №0574/20900/24 від 13 травня 2024 року повернути особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 або її представнику для належного митного оформлення або зворотного вивезення за межі України.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.