справа № 631/991/24
провадження № 3/631/415/24
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 червня 2024 року селище міського типу Нова Водолага
Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Тетяна Михайлівна, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
18 червня 2024 року до Нововодолазького районного суду Харківської області від Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області для розгляду по суті надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 .
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 095638, складеного 04 червня 2024 року інспектором сектору ювенальної поліції Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Федоренко Альбіною Володимирівною, убачається, що 30 травня 2024 року о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в селі Москівка, Харківського району, Харківської області по вулиці Лісній знаходився в нетверезому стані (брудні речі, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), чим ображав людську гідність та громадянську мораль.
Дії неповнолітнього ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У судове засіданні неповнолітній ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чиному відповідності до приписів Кодексу України про адміністративні правопорушення. 26 червня 2024 року на адресу суду ОСОБА_1 звернувся з заявою, що була зареєстрована за вхідним № 4781/24-вх, відповідно до якої просив розгляд справи провести за його відсутності. Крім того, ОСОБА_1 надав до суду письмові пояснення, відповідно до яких свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнав у повному обсязі. Вказана заява та пояснення складені у присутності матері ОСОБА_2 та містять підписи останньої.
З цього приводу слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.
Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.
Положеннями статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено п`ятнадцятиденний строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, при цьому стаття 38 вищевказаного нормативно правового акту визначає кінцевий строк притягнення до адміністративної відповідальності, який становить три місяці з дня вчинення правопорушення.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 обізнаний щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та про те, що вищевказаний матеріал перебуває на розгляді у Нововодолазькому районному суді Харківської області. Отже суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення). Тим більше, що стаття 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Суддя, розглянувши заяву та пояснення неповнолітньої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.
Положення частин 1 та 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У відповідності до приписів частини 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення (проступок) це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративне правопорушення).
Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
Так, частиною 1 статті 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.
Окрім визнання своєї провини, вина правопорушника підтверджується даними, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 095638, складеному 04 червня 2024 року інспектором сектору ювенальної поліції відділу превенції Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітаном поліції Федоренко А. В., який особисто підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень, із зазначенням «випив пляшку «Рево» (а. с. 1); копії рапорту старшого інспектора чергового чергової частини Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції І. Семенченка про те, що 30 травня 2024 року о 17 годині 36 хвилин надійшло повідомлення зі служби «102», про те, що 30 травня 2024 року о 17 годині 36 хвилин за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, село Сосонівка, вулиця Лісна, будинок № 3, бригада швидкої допомоги № 2101 лікар Бережна повідомляє, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має різані рани правого передпліччя, алкогольне сп`яніння. Даний рапортзареєстрований в Інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Відділення поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області за № 1215 від 30 травня 2024 року (а. с. 2); копіях письмових пояснень ОСОБА_1 від 30 травня 2024 року, який вказав, що 30 травня 2024 року він зі своїми товаришами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вулиці випивав алкогольні напої, а саме горілку, яку принесли останні. Після цього, він вирішив позбутись пляшки та під час, коли її розбивав порізав руку. Потім повернувся додому, рукою розбив скло на кухні та ще раз поранився. Дані пояснення складені у присутності матері ОСОБА_2 та містять підпис останньої (а. с. 3); копії письмових пояснень ОСОБА_2 від 30 травна 2024 року, в яких та вказала, що 30 травня 2024 року перебувала у тітки, де допомагала по господарству. Близько 16 години 30 хвилин ОСОБА_2 повернулась додому та перебуваючи у будинку почула звук розбитого скла на кухні. Зайшовши до кухні побачила сина Данила, у якого з правої руки текла кров, злякавши вона викликала бригаду швидкої медичної допомоги. Зі слів сина, вона дізналась, що той з товаришами вживав алкогольний напій «Рево» (а. с. 4).
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення повністю доведена.
Доказів на спростування даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення судді не надано.
Згідно з частиною 2 статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
В якості обставини, що пом`якшує відповідальність за адміністративні правопорушення, суддя вбачає відсутність діючих адміністративних стягнень у ОСОБА_1 та щире каяття у вчиненому.
Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_5 у судовому засіданні не встановлено.
Обираючи вид адміністративного стягнення ОСОБА_5 суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини, вік, який є неповнолітнім, майновий стан та обставини, що пом`якшують відповідальність, а також відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, й те, що правопорушник скоїв вищевказане правопорушення вперше та щиро розкаюється в скоєному.
Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити ОСОБА_1 суд зазначає наступне.
Адміністративна відповідальність має подвійну мету захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.
Перша репресивно-каральна («штрафна») полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави правопорушнику, а по-друге, - засобом, який попереджає нові правопорушення.
Друга функція запобіжно-виховна тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.
Тобто, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що і матиме місце в цій ситуації.
Згідно зі статтею 12 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітньою особою, що підтверджено паспортом громадянина України № НОМЕР_2 , виданим 18 квітня 2023 року, органом 6343, та на момент вчинення адміністративного правопорушення (30 травня 2024 року) досяг шістнадцятирічного віку.
Відповідно до статті 13 Кодексу України про адміністративні правопорушення до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121 127, частинами першою, другою і третьою статті 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190 195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника, до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1цього Кодексу.
Відповідно до статті 24-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу:
1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого;
3) догана або сувора догана;
4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.
Враховуючи встановлені обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, його вік, суд вважає за доцільне застосувати відносно ОСОБА_1 захід впливу, що застосовуються до неповнолітніх та передбачений статтею 24-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як попередження.
Заходи впливу, передбачені статтею 24-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є адміністративними стягненнями в розумінні статті 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а є альтернативними заходами впливу, які можуть бути застосовані тоді, коли виховання неповнолітнього правопорушника є можливим без накладення адміністративного стягнення у загальному порядку.
Тому, при застосуванні до неповнолітнього правопорушника заходів впливу, передбачених статтею 24-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнення судового збору не допускається.
Враховуючи те, що до неповнолітнього ОСОБА_1 застосовано захід впливу попередження, яке не є адміністративним стягненням, суд прийшов до висновку, що з неповнолітнього ОСОБА_1 не підлягає стягненню сума судового збору.
На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9 13, 23, 24-1, 33 35, частиною 2 статті 38, частиною 1 статті 178, статтями 245, 246, 249 252, частиною 1 статті 255, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 285, частиною 2 статті 287, статтями 294, 298, частинами 1 і 2 статті 299 та частиною 1 статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , заходи впливу, передбачені статтею 24-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді попередження.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Т. М. Трояновська