Номер провадження: 33/813/1422/24
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В.
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді - Стахової Н.В.,

за участю секретаря

судового засідання Булацевської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Каразейська Євгенія Дмитрівна, на постанову Київського районного суду м.Одеси від 22 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173 - 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 22 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. в дохід держави та судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Каразейська Є.Д., просить постанову суду скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Одночасно в апеляційній скарзі скаржник ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що йому не було повідомлено про дату розгляду справи, а тому він не приймав участь у судовому засіданн, що відбулося 22 квітня 2024 року.Про постанову суду він дізнався лише ввечері 02 травня 2024 року в електронному режимі через свого адвоката, з якою в той же день уклав договір про надання правової допомоги.

Згідно із ст. 294 КУпАП, скарга на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлений.

Відповідно до ст. 285 ч.1, 2 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Матеріали справи не містять доказів направлення судом першої інстанції ОСОБА_1 оскаржуваної постанови.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе визнати причину пропуску строку на апеляційне оскарження поважною та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду від 22 квітня 2024 року з метою доступа до правосуддя.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Каразейська Є.Д. підтримала апеляційну скаргу, надала пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просила постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_2 та її захисник Воронюк М.О. в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнали, просили відмовити у її задоволенні.

Заслухавши осіб, які приймають участь у справі, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП належним чином доведена та підтверджена матеріалами справи.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Тобто, обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, або ж за наявності реальної можливості завдання такої шкоди.

Відповідно до п.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

За змістом п.14 ч.1 ст.1 цього ж Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

Вина ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП повністю підтверджена доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП №301696 від 26 березня 2024 року, з якого вбачаються обставини даного правопорушення (а.с.1);

- терміновим заборонним приписом від 26 березня 2024 року стосовно кривдника ОСОБА_1 (а.с.6);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 .

Таким чином, враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Згідно п.16 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства

Відповідно до ст. 25 вказаного Закону, терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

З матеріалів справи вбачається, що одразу після складення протоколу про вчинення домашнього насильства було винесено поліцейським терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_1 у виді зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборони на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборони в будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою. Підписати зазначений припис ОСОБА_1 відмовився (а.с.6).

Отже, наведене в сукупності вказує на те, що у працівника поліції були підстави вважати, що на час його винесення 26 березня 2024 року існує безпосередня та реальна загроза для особи стосовно якої вчинено насилля, і ОСОБА_1 , фактично погодився з ним, оскільки даних про оскарження цього припису у встановленому законом порядку у справі немає.

Доводи апелянта стосовно того, що факт здійснення домашнього насильства підтверджується лише протоколом від 26 березня 2024 року та поясненнями ОСОБА_2 , апеляційний суд відхиляє, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений з виконанням процесуальних вимог уповноваженою особою та є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій і є одним з основних джерел доказів.

Доводи скаржника про те, що у нього не відбиралися пояснення та у протоколі не відображені, судом не приймаються до уваги, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи (а.с.1; 5)

Інші доводи, зазначені представником ОСОБА_1 - адвокатом Каразейською Є.Д. в апеляційній скарзі до уваги також не приймаються, оскільки не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Позиція ОСОБА_1 , яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам законності та обґрунтованості, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту з метою ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 7, 252, 280, 283, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Каразейська Євгенія Дмитрівна, строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м.Одеси від 22 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Каразейська Євгенія Дмитрівна, залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м.Одеси від 22 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя: