ПОСТАНОВА

Справа № 564/1374/24

09 квітня 2024 року

Суддя Костопільського районного суду Рівненської області Цвіркун О. С. розглянувши матеріали, що надійшли від Відділення поліції №2 Рівненського районного управління поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП ,

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2024 року до Костопільського районного суду Рівненської області від Відділення поліції №2 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області надійшов на розгляд протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №986994 від 22.01.2024 року, щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП.

У вище вказаному протоколі зазначено, що ті самі дії вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з правопорушень, передбачениї частиною першою цієї статті. Крім того до вказаного протоклу долучено клопотання поліцейського СРПП ВП №2 Рівненського РУП ГУПН в Рівненській області капрала поліції М. Скрипниченка в якому просить суд, вважати вірним фабулу про адміністративне правопорушення зокрема: 22.01.2024 року близько 21 год 00 хв. ОСОБА_1 умисно погрожував нанесенням тілесних ушкоджень та фізичною розправою по відношенню своєї сестри громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає разом з ним за адресою АДРЕСА_1 , чим вчинив психологічне насильство повторно протягом року.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відстуності, вину визнає.

Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП не є обов`язковою.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до насупного висновку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності.

Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.

Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження вини ОСОБА_1 вчиненого правопорушення надано: протокол від 22.01.2024 року серія ВАВ № 986994; клопотання поліцейського СРПП ВП №2 Рівненського РУП ГУПН в Рівненській області капрала поліції М. Скрипниченка; заяву ОСОБА_2 від 22.01.2024 року, письмові пояснення ОСОБА_2 від 22.01.2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 проживає разом зі своїм батьком за адресою АДРЕСА_2 , 22.01.2024 року її брат ОСОБА_1 , що проживає по сусідству прийшов до батька і на протязі дня вживав спиртні напої. ОСОБА_1 почав висловлювати в адресу ОСОБА_2 нецензурними словами, коли її дочка заплакала він її штовхнув. Тілесних ушкоджень ні вона ні її дочка не отримали.

У відповідності до диспозиції ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Виходячи з наведеного, слід зазначити, що об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

Обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність наслідків, а саме: завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, або ж реальна можливість завдання вказаної шкоди.

Конфлікт- це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що приводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Відповідно до методичних роз`яснень щодо природи домашнього насильства визначено, що метою такого завжди є встановлення контролю над жертвою, коли кривдник намагається бути єдиним «розпорядником» її життя. Підкоряючись, жертва стає безпорадною, не може правильно оцінювати ситуацію, більше навіть не намагається себе захистити.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності саме за вчинення домашнього насильства. Диспозиція ч. 2 цієї статті передбачає те ж, але вчинене особою, яку за рік піддано адміністративному стягненню за одне з цих проступків.

Будь-яка суперечка чи конфлікт, які виникають між членами сім`ї, співмешканців, не можуть однозначно трактуватись, як домашнє насильство, що має місце у даному випадку.

Домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Слід звернути увагу на те, що не вважається домашнім насильством вчинений між особами звичайний сімейний конфлікт (сварка), який за своїм характером був лише зіткненням їх протилежних інтересів і поглядів, напруженням і крайнім загостренням їх відносин та наявних між ними суперечностей, що може супроводжуватися взаємними докорами і образами, але без наміру завдати шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілого.

Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч.1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи у сукупності викладені в протоколі обставини та докази по справі, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП, оскільки не надано жодних доказів на підтвердження того, що 22.01.2024 року ОСОБА_1 діяв з умислом спричинити сестрі шкоду фізичного та психілогічного характеру, передбачених ст.173-2 КУпАП, а саме, домашнього насильства в сім`ї. Крім того, до матеріалів справи не долучено жодних доказів на підтвердження притягнення ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

З врахуванням викладеного та керуючись ч.2 ст. 173-2 КУпАП, ст. 247, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП -закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі скарги через Костопільський районний суд.

СуддяО. С. Цвіркун