П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2024 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гребінь О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП відсутній в матеріалах справи, працюючого керівником групи з впровадження та розвитку ІТ продуктів в ТОВ «Авіакомпанія Скайап», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 129888 від 15.09.2024 року: 15.09.2024 року о 13 год. 30 хв. в м. Біла Церква, проспект Незалежності, 36, водій автомобіля «Jaguar» н.з. НОМЕР_2 , - ОСОБА_1 був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, відчинивши водійські двері, чим вчинив дії, що створили небезпеку чи перешкоду для руху автомобілю «Nissan X-Trail» н.з. НОМЕР_3 . Під час ДТП були завдані механічні пошкодження та матеріальні збитки, чим порушив вимоги п.2.3.б, п.1.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду заперечив, пояснивши, що його автомобіль був припаркований та ОСОБА_1 впевнившись у безпеці та переконавшись, що позаду його автомобіля відсутні інші учасники дорожнього руху, ОСОБА_1 відчинив водійські двері автомобіля, поставив ногу на асфальт та хотів вийти з транспортного засобу, однак в дверцята його автомобіля здійснив зіткнення автомобіль «Nissan X-Trail». ОСОБА_1 зазначив, що ймовірно водій автомобіля «Nissan X-Trail» був неуважним та не помітив відкриті дверцята автомобіля ОСОБА_1 , внаслідок чого відбулось зіткнення.

ОСОБА_2 під час розгляду справи зазначив, що того дня він керував автомобілем «Nissan X-Trail» та рухався по проспекту Незалежності, 36 в м. Біла Церква. ОСОБА_2 вказав, що він рухався з невеликою швидкістю, а з правої сторони дороги були припарковані автомобілі. Коли ОСОБА_2 проїжджав повз автомобіль «Jaguar», водій зазначеного транспортного засобу відчинив дверцята, внаслідок чого ОСОБА_2 здійснив зіткнення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 129888 від 15.09.2024 року, схему місця ДТП, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 15.09.2024, відеозаписи, суддя дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступних підстав.

Так, суддя зазначає, що у відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги ст. 280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя вказує, що згідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення обов`язкових реквізитів, перелік яких міститься у ст.256, 283 КУпАП утруднює визначення складу адміністративного правопорушення, й обмежує права учасників.

Відповідно до ст.124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Положення ст. 124 КУпАП є бланкетними, і закріплюють лише загальні ознаки правил поведінки учасників дорожнього руху, а для встановлення ознак, яких бракує, слід звертатися до норм іншого нормативного акта, а саме: Правил дорожнього руху України. При цьому протокол про адміністративне правопорушення повинен містити чітке посилання на порушення конкретного пункту Правил дорожнього руху України, що стало наслідком вчинення правопорушення за ст.124 КУпАП.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 129888 від 15.09.2024 року, ОСОБА_1 інкриміновано порушення вимог п.1.5 та п.2.3(б) Правил дорожнього руху України, що стало наслідком вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно з п.1.5 Правил дорожнього руху, - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Положення п.2.3(б) Правил дорожнього руху визначають, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Таким чином суддя констатує, що протокол про адміністративне правопорушення містить посилання лише на пункти загальних положень Правил дорожнього руху України.

Виходячи зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Порядок збору та процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених законом. При цьому необхідно враховувати, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху на всій території України (ст. 254, 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Суддя зауважує, що п.15.13 Правил дорожнього руху України чітко визначає, що забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими та виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці та створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

Однак автором протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 129888 від 15.09.2024 року, не ставиться у провину ОСОБА_1 порушення вказаної норми Правил дорожнього руху України, а як вже було вказано судом, у протоколі міститься лише посилання на пункти загальних положень Правил дорожнього руху, тому суддя констатує, що протокол про адміністративне належним чином не розкриває суті інкримінованого правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010р. адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У справах Малофєєва проти Росії (Malofeyevav.Russia, рішення від 30.05.2013р.) та Карелін проти Росії (Karelinv.Russia, рішення від 20.09.2016р.) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

На підставі вищевикладеного суддя вважає, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання правопорушника винним.

Згідно ч. 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Тому, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ст.124 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.124, ст.221, ст.247, ст. 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , розпочате за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяО.О. Гребінь