ПОСТАНОВА

Справа № 609/854/24

3-зв/609/1/2024

27 червня 2024 року суддя Шумського районного суду Тернопільської області Катерняк О.М., розглянувши заяву судді Шумського районного суду Тернопільської області Харлана Максима Володимировича про самовідвід у розгляді справи про адміністративне правопорушення №609/854/24 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні судді Шумського районного суду Тернопільської області Харлана М.В. перебуває справа про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

24 червня 2024 року суддею Харланом М.В. було заявлено самовідвід у розгляді даної справи з підстав того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , яка працює керівником апарату Шумського районного суду Тернопільської області, а отже займає адміністративну посаду в суді. У зв`язку із чим, вказана обставина може ставити під сумнів його неупередженість під час розгляду справи про адміністративне правопорушення для інших учасників справи та сторонніх спостерігачів.

В судове засідання з розгляду заяви про самовідвід учасники не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду заяви про самовідвід. Їх неприбуття в судове засідання не є перешкодою для розгляду питання про самовідвід.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов висновку, що заяву судді Харлана М.В. про самовідвід слід задоволити, виходячи із наступного.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід).

Проте, відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Положеннями п. 1 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини та основних свобод» встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначається: «Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли в стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді».

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.2006. у справі «Білуга проти України» та рішення від 28.10.1998. у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Інститут відводу (самовідводу) має важливе значення для реалізації демократичних принципів судового процесу, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне вирішення спору.

Норма про відвід (самовідвід) гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб`єктів, що з`ясувалися під час перевірки справи вищестоящими інстанціями.

Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги те, що самовідвід гарантує неупередженість та об`єктивність здійснення правосуддя, з метою уникнення можливих суджень учасників судового процесу про неупередженість судді Харлана М.В., недопущення в подальшому невірного сприйняття сторонами рішення суду, суд вважає, що заяву судді Харлана М.В. про самовідвід слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 280, 283 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Задовольнити заяву судді Шумського районного суду Тернопільської області Харлана Максима Володимировича про самовідвід у розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відвести суддю Харлана Максима Володимировича від участі у розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Оксана КАТЕРНЯК