Справа № 307/5931/23
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

10.04.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника, адвоката Полгара М. З., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 січня 2024 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , громадянку України,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Згідно з постановою, 09 грудня 2023 року, о 19.35 год, по вулиці Подольського, у смт Дубове Тячівського району, ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Mercedes-Benz С-200», н/з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовилась. Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова є необґрунтованою, незаконною, просить її скасувати. Стверджує, що у вказаному у протоколі про адміністративне правопорушення місці та в зазначений час апелянтка не керувала транспортним засобом, такий знаходився із вимкненим двигуном, оскільки наміру керувати автомобілем у ОСОБА_1 не було. Посилається на те, що працівники поліції транспортний засіб не зупиняли, а під`їхали до припаркованого автомобіля. Крім того, у присутності апелянтки жодних протоколів та постанови оформлено не було, що власне свідчить про порушення її права на захист. Також звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про наявність у ОСОБА_1 будь-яких ознак алкогольного сп`яніння. На переконання апелянтки, наявні у матеріалах справи докази є неналежними, оскільки такі зібрані у порушенням вимог закону. Так, відеозапис з місця події здійснювався поліцейським не на бодікамеру, а на його власний мобільний телефон. Крім того, дата і час у назві відеофайлу вказані 11.12.2023, 12.52.07, що суперечить даті та часу події, а саме, - 09.12.2023, о 19 год 35 хв. Постанову просить скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , та її захисника, адвоката Полгара М, З., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Відхиляючи доводи апеляційний скарги апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Так, відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винувата особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами, як наголошується у ст. 251 КУпАП.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема такими.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААД №487379, 09 грудня 2023 року, о 19.35 год, по вулиці Подольського, у смт Дубове, ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «Mercedes-Benz С-200», н/з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовилась. Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення вимог п. 2.5 ПДР. Від підпису протоколу та від отримання його копії ОСОБА_1 відмовилась, про що свідчать дані протоколу.

Відповідно до рапорту інспектора поліції Куцина М., поліцейські під час несення служби з 08 год 00 хв 09 грудня 2023 року, по 08 год 00 хв 10 грудня 2023 року, на маршруті Терново - Н. Мокра, проводили відео фіксацію адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , щодо якої був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №487379 (а. с. 2).

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАД №269582 від 09.12.2023, підтверджується той факт, що за порушення вимог ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) грн (а. с. 3).

Вказані у протоколі обставини підтверджуються відеоматеріалом, який міститься на DVD-диску, на якому зафіксовано, що працівники поліції, зупинивши автомобіль марки «Mercedes-Benz С-200», н/з НОМЕР_1 ,, за кермом якого перебувала ОСОБА_1 виявили у останньої ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема: запах алкоголю з порожнини рота, відтак запропонували ОСОБА_1 пройти освідування на місці зупинки автомобіля за допомогою приладу «Драгер» або проїхати на огляд до медичного закладу, на що ОСОБА_1 відповіла категоричною відмовою. За фактом відмови ОСОБА_1 від проходження освідування, поліцейські повідомили водійку, що складатимуть відносно неї протокол про адміністративне правопорушення за порушення нею вимог п. 2.5 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 5).

Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень під час їх збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 5 Правил дорожнього руху України, та її винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор поліції Куцин М., який склав протокол про адміністративне правопорушення, був упереджений під час спілкування та при направленні ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відтак при складанні протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що у нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі і не посилалась під час її розгляду.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість поліцейського у результатах розгляду справи, - у підтвердження цього немає жодних доказів не лише у матеріалах справи, такі не додано до апеляційної скарги й на такі не посилається сторона захисту в апеляційній скарзі.

При оцінці доводів апеляційної скарги апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Диспозиція ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції…, та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2. 5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних речовин чи лікарських препаратів. Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, у тому числі наркотичного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд у силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Таким чином норми ПДР встановлюють у першу чергу обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) - ПДР не містять.

Відомості, які наявні у матеріалах справи у своїй сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 відмовилась пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку. Тому, доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні належні докази, які беззаперечно можуть слугувати підставою для висновку, що ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 ПДР та вчинила адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими, відтак апеляційним судом такі відхиляються.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується належними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, який, за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та вважається належним доказом у справі та відеозаписом, що міститься на DVD - диску, що у своїй сукупності повністю підтверджують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

При перевірці висновків, викладених у постанові суду першої інстанції, у відповідності до приписів ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не встановлено обставин, які би підтверджували доводи апеляційної скарги та спростовували зазначені висновки.

Дослідивши наявний у матеріалах справи DVD - диск, який, з огляду на вимоги ст. 251 КУпАП, слід визнати належним та достатнім доказом у справі, апеляційний суд не може вважати слушними доводи апеляційної скарги про те, що апелянтка не керувала транспортним засобом, автомобіль знаходився із вимкненим двигуном, оскільки наміру керувати транспортним засобом у ОСОБА_1 не було. Тобто, працівники поліції транспортний засіб не зупиняли, а під`їхали до припаркованого автомобіля.

Вищевказані доводи свого підтвердження не знайшли, оскільки зміст відеозапису чітко відображає події за участі ОСОБА_1 , зокрема те, що працівники поліції, зупинивши транспортний засіб, за кермом якого перебувала ОСОБА_1 за порушення нею вимог ПДР, виявили у водійки ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, що ОСОБА_1 власне не заперечувала під час розгляду справи в апеляційному суді, вказавши при цьому, що вживала спиртні напої - 7 бокалів вина - бокал ємністю 100 грамів. На вимогу поліцейських пройти огляд на місці зупинки або в медичному закладі ОСОБА_1 відмовилась, жодних пояснень про те, що за кермом перебувала інша особа, або заперечень щодо неправомірності складання саме відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не висловлювала.

Крім того, апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАД №269582 від 09.12.2023, якою за порушення вимог ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) грн, скасована Рішенням Тячівського районного суду від 31 січня 2024 року, а справу надіслано на новий розгляд до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області. Визнаючи доводи в цій частині безпідставними, апеляційний суд вважає правильними та обґрунтованими висновки місцевого суду щодо того, що проходження особою, на вимогу поліцейського, огляду на стан сп`яніння та керування транспортним засобом у стані сп`яніння, жодним чином не пов`язане з причиною зупинки транспортного засобу під її керуванням. До того ж, апеляційний суд звертає увагу на те, що у вищезазначеному судовому рішенні жодним чином не спростовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що має значення для кваліфікації її дій за диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських, які діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка категорично відмовилась від проходження освідування, а також те, що за відмову працівники поліції повідомили ОСОБА_1 що складатимуть щодо неї протокол про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги про те, що у присутності ОСОБА_1 жодних протоколів та постанови оформлено не було, що власне свідчить про порушення її права на захист, апеляційний суд визнає такими, що спростовуються матеріалами справи.

Твердження ОСОБА_1 про те, що для з`ясування фактичних обставин справи необхідно викликати на допит свідків, про що сторона захисту заявила клопотання про допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд апеляційної інстанції відхиляє, й у задоволенні клопотання також відмовляє. Водночас апеляційний суд, констатує, що підстав для задоволення вказаного клопотання немає, оскільки стороною захисту не долучено жодних доказів на підтвердження того, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були очевидцям події, що їхні пояснення можуть ставити під сумніви достовірність обставин, відомості про які містяться у письмових доказах, та які зафіксовані на відеоматеріалі.

Такими, що жодним чином не впливають на правильність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис з місця події здійснювався поліцейським не на бодікамеру, а на його власний мобільний телефон. Крім того, дата і час у назві відеофайлу є суперечливими.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, ст.251 КУпАП встановлені джерела доказів у справах про адміністративні правопорушення. При цьому вказаною нормою закону не встановлено вичерпний перелік документів чи інших джерел інформації, які можуть бути доказами.

Таким чином, відеозапис, здійснений працівником поліції із застосуванням мобільного телефону чи іншого пристрою, який містить фактичні дані щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено ст. 251 КУпАП.

Вказаним відеозаписом беззаперечно підтверджується факт відмови ОСОБА_1 пройти у встановленому законом порядку огляд для визначення стану сп`яніння як на місці, так і в найближчому закладі охорони здоров`я.

Наведені апелянткою доводи в цій частині носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічної точки зору могли ставити під сумніви достовірність проведеного відеозапису, такі не ґрунтуються на приписах чинних нормативно - правових актів, які б зобов`язували відомості про те, що технічний запис - відеозапис з мобільного телефону, долучений до матеріалів справи, вносити до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відтак, у результаті дослідження та перевірки наявних у матеріалах справи доказів, у апеляційного суду відсутні підстави вважати відеозапис сфальсифікованим, а доводи апелянтки слушними. Тобто вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, детально відновити послідовність подій, при цьому, він отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних у нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що наявний у матеріалах справи відеозапис за участі ОСОБА_1 дає можливість встановити узгодженість цього доказу з іншими письмовими доказами, що містяться у матеріалах справи.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

На підставі вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП; що адміністративне стягнення на неї накладено в межах санкції статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушниці, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана стороною захисту апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, - без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 січня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН