справа № 752/1898/24
головуючий у суді І інстанції Бойко О.В.
провадження № 33/824/3003/2024
головуючий суддя Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мостової Г.І., за участю секретаря Лазоренко Л.Ю., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 20 березня 2024 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 20 березня 2024 року визнано ОСОБА_1 винною у вчинені правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

При розгляді адміністративної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 06 січня 2024 року о 23 год. 30 хв. керувала автомобілем марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , в у м. Києві по вул. Жилянська, 4, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовилася, чим порушила пункт 2.5 ПДР України, тобто вчинила дії, за які передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 20 березня 2024 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що 06 січня 2024 року, близько 23 год. 25 хв., вона, керуючи своїм авто, рухалася по вул. Жилянській у м. Києві у напрямку вул. Шота Руставелі. Перетнувши перехрестя на зелений сигнал світлофора, вона побачила у дзеркало заднього виду, що поліцейська машина подає їй відповідні сигнали з вимогою зупинитися. ОСОБА_1 припаркувалася, чекаючи на поліцейського. До неї підійшли двоє поліцейських, перевірили документи та одразу запропонували пройти тест на стан алкогольного сп`яніння.

Близько 23 год. 40 хв. працівниками управління патрульної поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №719152.

О 00 год. 10 хв. поліцейські супроводили ОСОБА_1 до Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соцютерапія», провели її до кабінету № 1 відділення, та пояснили лікарю ОСОБА_2 ситуацію стосовно протоколу про адміністративне правопорушення, який був уже складаний. Також ОСОБА_1 роз`яснили, що пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння можливо лише за моїм особистим зверненням, на що вона змушена була погодитись.

07 січня 2024 року о 00 год. 50 хв. ОСОБА_1 заповнила заяву та пройшла медичний огляд, ознак вживання нею алкогольних напоїв виявлено не було.

Апелянт також зазначає, що вона не відмовлялася від проходження кваліфікованої експертизи у встановленому законом порядку, що у подальшому і було здійснено за участі поліцейських, які виконали свій службовий обов`язок та доправили ОСОБА_1 до сертифікованого медичного закладу, де фаховим спеціалістом у присутності поліцейських була проведена передбачена законом процедура проведення експертизи на стан сп`яніння. Результати проведення огляду у законний спосіб долучені до матеріалів справи.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням пункту 27 Постанови Пленуму ВС України від 23 грудня 2005 року № 14 без присутності двох свідків.

Зазначає, що за наявності у суду першої інстанції сумнівів стосовно наданих ОСОБА_1 висновків експертизи, суд мав запросити у судове засідання та допитати свідків, а саме: патрульних поліцейських та експерта лікаря-нарколога, як посадових осіб, і таким чином зняти усі сумніви. Але цього не було зроблено.

Поліцейськими не повідомлено про причину зупинки водія, яка норма ПДР була порушена ОСОБА_1 , тобто сама зупинка водія відбулась безпідставно і незаконно, а отже поліцейські порушили статтю 35 Закону України «Про Національну поліцію».

ОСОБА_1 зазначає, що не мала умислу уникнути проходження огляду на стан сп`яніння та відмовилась здавати тест на алкоголь на неперевіреному, не сертифікованому і незрозумілому пристрої, а тому така відмова на думку апелянта є правомірною.

Вказує, що пристрій, названий працівниками патрульної поліції «Драгер», не мав жодних ідентифікуючих ознак та свідоцтва про повірку та сертифікату відповідності робочого засобу вимірювальної техніки.

Апелянт вказує, що вона також не відмовлялася від проходження медичного огляду в медичному закладі, а лише просила, щоб її машину прибрали за 20 метрів з проїжджої частини на безкоштовну парковку, оскільки вона стояла безпосередньо па виділеній смузі руху для громадського транспорту, тобто із порушенням ПДР (місце, де її безпосередньо зупинили).

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складено із помилками: неправильно вказано дату складання, адресу проживання та назву вулиці у графі «місце скоєння адміністративного порушення».

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся із порушенням правил територіальної підсудності, оскільки справа мала розглядатись Шевченківським районним міста Києва або Дніпровським районним судом міста Києва, але не Голосіївським районним судом міста Києва.

Відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції не є безперервним, не відображає об`єктивних відомостей про вчинення правопорушення та не можна вважати належним та допустимим доказом у справі.

Судом першої інстанції під час розгляду цієї справи не здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, чим порушено вимоги статті 229 КАС України.

Одночасно ОСОБА_1 заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання обґрунтоване тим, що у день розгляду справи 20 березня 2024 року судом першої інстанції копію постанови суду ОСОБА_1 вручено не було та під час її ознайомлення з матеріалами справи 29 березня 2024 року оскаржувана постанова у матеріалах справи була відсутня. 04 квітня 2024 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу. Постановою Київського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 у зв`язку із пропуском строку подання апеляційної скарги та роз`яснено, що ОСОБА_1 не позбавлена права на повторне звернення до суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримала копію оскаржуваної постанови 29 березня 2024 року, що підтверджується її розпискою, яка наявна у матеріалах справи (а.с. 37).

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує таке.

За змістом частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Гарантуючи відповідно до частини 1 статті 55 Основного Закону України право особи на судовий захист, Конституція України визначає основні засади судочинства, метою закріплення яких є, зокрема, забезпечення неупередженості здійснення правосуддя судом, відповідність винесеного рішення верховенству права, а також своєчасне, ефективне та справедливе поновлення особи в правах протягом розумних строків.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Отже, реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у суді апеляційної інстанцій; перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Як вбачається з матеріалів справи, не погоджуючись з ухваленим у справі рішенням, 04 квітня 2024 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу (а.с. 38-47).

Постановою Київського апеляційного суду від 25 квітня 2024 року указану апеляційну скаргу повернуто через те, що апеляційну скаргу подано після закінчення строку на апеляційне оскарження, однак апелянтом не заявлено клопотання про поновлення цього строку.

Копія указаної постанови апеляційного суду отримана ОСОБА_1 30 квітня 2024 року, що підтверджується її розпискою (а.с. 55).

02 травня 2024 року ОСОБА_1 повторно подано апеляційну скаргу.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до апеляційного суду у порядку, передбаченому КУпАП.

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_1 повернуто апеляційну скарги на указану постанову суду першої інстанції, що не позбавляє його права на повторне звернення з апеляційною скаргою, необхідно дійти висновку, що строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції підлягає поновленню.

ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Григор`єва А.О. у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Дослідивши матеріали за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями статті 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 719152 додано:

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 грудня 2023 року (а.с. 3);

роздруківки із системи Армор щодо власника транспортного засобу та видачі ОСОБА_1 посвідчення водія (а.с 4-5);

довідка від 11 січня 2024 року про допущення механічної помилки у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 6);

відеозапис з нагрудної відеокамери працівників Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції (а.с. 7).

Із переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , яка керувала автомобілем марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , була зупинена працівниками патрульної поліції у зв`язку з тим, що знаходячись на перехресті під час дозвільного зеленого сигналу світлофора вона не рухалася. Під час перевірки документів ОСОБА_1 працівники патрульної поліції повідомили про наявність у неї ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запаху алкоголю з порожнини рота (01:05 хв. відеозапису), та запропонували пройти огляд на місці (01:10 хв. відеозапису). ОСОБА_1 заперечувала стан сп`яніння та зазначила про відсутність підстав для проходження нею огляду. Вказала, що на місці вона проходити огляд на стан сп`яніння не буде, поїде до закладу охорони здоров`я. ОСОБА_1 перевірила документи працівників патрульної поліції (05:40 хв. відеозапису) та повторно попросила повідомити їй причину її зупинки. Працівник поліції запропонував ОСОБА_1 закрити її автомобіль, пересісти до службового автомобіля патрульної поліції та проїхати до медичного закладу (08:18 хв. відеозапису). ОСОБА_1 зазначила, що не хоче залишати свій транспортний засіб на дорозі та хоче відігнати автомобіль на стоянку. Працівники патрульної поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що вона не може керувати транспортним засобом, оскільки відносно неї наявні підстави вважати, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння (09:55 хв. відеозапису). Поліцейським зазначено, що поведінка ОСОБА_1 може бути розцінена як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 почала вимагати щоб поліцейські викликати їй адвоката та зазначила, що вона не відмовляється від проходження огляду у закладі охорони здоров`я, але хоче відігнати автомобіль на стоянку. Працівником поліції роз`яснено ОСОБА_1 , що її транспортний засіб не заважає руху інших транспортних засобів та може бути залишений на місці зупинки на час проходження нею огляду на стан сп`яніння (10:36 хв. відеозапису). ОСОБА_1 повторно зазначила, що не відмовляється від проходження огляду, але хоче щоб її автомобіль знаходився на стоянці. Працівником поліції повідомлено, що її поведінка розцінюється як відмова від проходження огляду та відносно неї буде складений протокол за порушення пункту 2.5 ПДР України (11:12 хв. відеозапису). Працівник поліції почав складати протокол, запитав ОСОБА_1 про її місце роботи та проживання, мобільний телефон, однак вона на ці питання не відповіла та повідомила, що викликала це один патруль поліції (28:48 хв. відеозапису). Під час оголошення працівником патрульної поліції змісту протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 запропонувала поїхати до медичного закладу для проходження огляду, але після того як її автомобіль буде припаркований на стоянці (32:35 хв. відеозапису) та попросила працівника патрульної поліції надати їй гарантію, що з її автомобілем нічого не станеться (33:10 хв. відеозапису). Працівник патрульної поліції повідомив ОСОБА_1 , що вона відсторонена від керування транспортним засобом.

У зв`язку з тим, що наближався початок комендантської години, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 підвезти її додому (34:38 хв. відеозапису), вона зазначила, що вони порушують її права та вона не може залишити свій автомобіль, його можуть евакуювати. Працівник патрульної поліції повідомив, що їй, що її транспортний засіб не забере евакуатор, оскільки він припаркований без порушення ПДР України, забороняючи це знаки відсутні, а також повторно запропонував ОСОБА_1 відвезти її додому.

Працівники поліції повезли своїм службовим автомобілем ОСОБА_1 до її додому, однак під час поїздки ОСОБА_1 попросила підвезти її до лікарні, яка акредитована для проведення огляду водіїв на стан сп`яніння. Працівник поліції зазначив, що може підвезти ОСОБА_1 за адресою, яку вона скаже, однак вона може пройти огляд на стан сп`яніння лише за самозверненням (43:50 хв. відеозапису).

ОСОБА_1 зазначила, що вона одразу не погодилася на пропозицію працівників патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння у зв`язку з тим, що у неї немає такого досвіду (46:10 хв. відеозапису), а також пояснила, що запах алкоголю у салоні її автомобіля міг залишитися після пасажирів, яких вона підвозила (48:18 хв. відеозапису)

На прохання ОСОБА_1 працівники патрульної поліції відвезли її до КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» та пояснили, що їй треба піднятися сходами, зайти до синьої калитки та подзвонити у дзвінок (55:47 хв. відеозапису).

Відповідно до вимог частин 2, 3 статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Крім того, проведення огляду та оформлення результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проводиться двома способами: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, які затверджені управлінням охорони здоров`я місцевих держаних адміністрацій, в інших закладах охорони здоров`я проведення вказаного огляду заборонено.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 зазначала працівникам патрульної поліції, що поїде до медичного закладу для проходження огляду лише після того як доставить свій транспортний засіб на стоянку.

Відповідно до положень розділу ХІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, передбачено, що тимчасове затримання транспортного засобу проводиться поліцейським відповідно до Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102, у разі наявності в нього підстав вважати, що водієм учинено порушення, передбачене, зокрема, частинами першою - четвертою статті 130 КУпАП.

За наявності правових підстав, передбачених абзацом першим пункту 1 цього розділу, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку проводиться виключно за умов, що розміщення такого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху чи створює загрозу безпеці руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

За відсутності умов, зазначених в абзаці третьому цього пункту, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом блокування за допомогою технічних пристроїв.

Доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється за допомогою спеціальних автомобілів-евакуаторів (далі -евакуатор), у тому числі тих, що належать підприємствам, установам та організаціям, які провадять діяльність, пов`язану з транспортуванням транспортних засобів, і з якими територіальним (у тому числі міжрегіональним) органом Національної поліції укладені в установленому порядку договори.

Для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку поліцейський викликає евакуатор через чергового відповідного територіального органу Національної поліції.

Відеозаписом з нагрудної камери вбачається, що працівником поліції повідомлено ОСОБА_1 , що її транспортний засіб не перешкоджає дорожньому руху, припаркований відповідно до вимог ПДР України, тому підстави для доставлення транспортного засобу на стоянку відсутні.

При цьому матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б спростовували указані обставини та підтверджували, що транспортний засіб ОСОБА_1 суттєво перешкоджає дорожньому руху чи створює загрозу безпеці руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

У зв`язку з цим поведінку ОСОБА_1 спрямовану на ухилення від проходження огляду, працівники поліції правильно розцінили як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Апеляційний суд зауважує, що мотиви відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння і такий огляд проводився у присутності поліцейського, апеляційний суд враховує таке.

Під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 долучено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений КНП «Київська міська наркологічна лікарня «Соціотерапія» 12 січня 2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшла огляд о 00:50 год. 07 січня 2024 року, у графі «Висновок огляду» наявний прочерк, у графі «Посада, найменування підрозділу Національної поліції» зазначено, що огляд проведено за само зверненням (а.с. 16).

Відповідно до частини 4 статті 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарським препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції у закладі охорони здоров`я та складання висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського та на підставі частини 5 статті 266 КУпАП такий огляд проведений з порушення вимог цієї статті вважається недійсним.

Зміст указаного висновку та відеозапису з нагрудної камери працівника патрульної поліцій повністю спростовують доводи апеляційної скарги про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння і такий огляд проводився у присутності поліцейського.

Тому посилання ОСОБА_1 на те, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення вона пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння, не свідчить про відсутність у її діях складу правопорушення, оскільки згідно з вимогами частини 4 статті 266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами такого огляду проводиться в присутності поліцейського. Однак такий огляд ОСОБА_1 пройшла самостійно після складання відносно неї протоколу та за відсутністю поліцейського, тому вважається недійсним (частина 5 статті 266 КУпАП).

Крім того, відеозаписом зафіксовано, що працівником патрульної поліції було роз`яснено ОСОБА_1 , що після складення протоколу вона може пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я лише за самозверненням.

Будучи обізнаною про варіанти проходження огляду на місці або у закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 своєю поведінкою ухилялася від проходження огляду, що і стало причиною складання відносно неї протоколу за частиною 1 статті 130 КУпАП за порушення пункту 2.5 ПДР.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог закону, а саме за відсутності двох свідків, апеляційний суд враховує таке.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16 лютого 2021 року № 1231-IX внесено зміни до частини 2 статті 266 КУпАП та викладено в наступній редакції: «Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення».

Указаний закон набув чинності 17 березня 2021 року.

Таким чином, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 участь свідків була необов`язковою, оскільки працівники поліції використовували технічні засоби відеозапису, які долучені до матеріалів справи.

Щодо доводів ОСОБА_1 про безпідставність її зупинки працівниками патрульної поліції, то апеляційний суд відхиляє такі доводи, скільки відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 з наступними змінами, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Посилання в апеляційній скарзі на не здійснення безперервно відеозапису апеляційним судом відхиляються, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення підтверджуються сукупністю доказів, при цьому на відеозаписі з місця події зафіксовано усі обставини, які викладені у протоколі.

Крім того, апелянтом не обґрунтовано, які саме важливі для правильного вирішення справи обставини не були зафіксовані на відео та не надані суду.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, за наявності сумнівів стосовно наданих ОСОБА_1 висновків експертизи, мав запросити у судове засідання та допитати свідків, чого не було зроблено.

Статтею 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином на суд не покладено обов`язок щодо збору доказів у справі про адміністративне правопорушення, а з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції не заявлялося жодного клопотання про допит свідків або працівників поліції.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на помилки, допущені під час складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376, визначено, що не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Враховуючи заборону закреслень та виправлень у протоколі, інспектором відділу адміністративної практики УПП у м. Києві Коркуц Д. складено довідку від 11 січня 2024 року, яка долучена до протоколу, про те, що інспекторами патрульної поліції під час складення протоколу вказано неповну інформацію у графі «місце проживання», а також допущено механічну посилку у графі «Дата складення правопорушення», у зв`язку з чим просили вважати правильною дату 06 січня 2024 року (а.с. 6).

Некоректність зазначення дати у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 (зазначення «06 січня 2023 року» замість «06 січня 2024 року»), на що посилається апелянт, з урахуванням складеної довідки, не впливають на зміст встановлених судом обставин, а тому не є тими порушеннями, які б могли вплинути на правильність ухваленого судом рішення.

Крім того, складення протоколу про адміністративне правопорушення саме 06 січня 2024 року підтверджується відеозаписом подій з нагрудної камери працівника патрульної поліції.

Не ґрунтуються на вимогах закону і доводи апеляційної скарги про порушення територіальної підсудності цієї справи.

Відповідно до частини 1 статті 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників (частина 2 статті 276 КУпАП).

Відповідно до довідки з АРМОР, яка наявна у матеріалах справи, місцем обліку транспортного засобу марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 , є ТСЦ №8048 РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві, що знаходиться за адресою: вул. Миколи Грінченка, 18, Голосіївський район, м. Київ, тобто на території, яка підпадає під юрисдикцію Голосіївського районного суду міста Києва, що указує на дотримання вимог закону про підсудність указаної справи.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не забезпечив фіксування судового засідання технічними засобами, слід зауважити, що нормами КУпаП таке фіксування не передбачено, тому процесуальних порушень під час розгляду справи допущено не було.

Таким чином, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - це правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, оскаржувана постанова відповідає фактичним обставинам справи, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 20 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 20 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова