П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2024 Справа №607/11673/24 Провадження №3/607/5231/2024

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбич В.Л., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД №224853 від 23.05.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 23.05.2024 року біля 11:00 год. за адресою АДРЕСА_1 висловлював словесні образи та погрожував фізичною розправою своїй дружині ОСОБА_2 , чим порушив вимоги термінового заборонного припису серії АА331693 від 18.05.2024, а саме на заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП не визнав та пояснив, що словесних образ та погроз фізичною розправою щодо ОСОБА_2 не висловлював. Просить врахувати, що не він з`явився до ОСОБА_2 , а вона з`явилась за місцем його проживання.

Потерпіла в судовому засіданні вказала, що дійсно вона з`явилась за місцем проживання ОСОБА_1 , оскільки мала на меті побачити дитину, яка на той час була із батьком ОСОБА_1 . Вказала, що за обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 дійсно висловлював щодо неї словесні образи та погрожував фізичною розправою.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Дії ОСОБА_1 кваліфікуються за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, згідно якої настає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується із судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини».

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 23.05.2024, які наявні в матеріалах справи, останній пояснив, що 23.05.2024 він перебував за власною адресою в АДРЕСА_1 . Орієнтовно о 11 год. 30 хв. прийшла його дружина ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_2 та яка в подальшому хотіла побачити їхню спільну дитину ОСОБА_3 , 2019 року народження. ОСОБА_1 вказав, що не хотів щоб його дружина з якою він не проживає, бачила їхню спільну деньку, щоб донька не зазнавала стресів, через непорозуміння та конфлікти між батьками, які відбуваються останнім часом. ОСОБА_1 пояснив, що доньку не хоче віддавати, оскільки по місцю проживання дружини немає умов для проживання.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 23.05.2024, які наявні в матеріалах справи, остання вказала, що 23.05.2024, близько 11 години, вона приїхала за адресом: АДРЕСА_1 , щоб побачити свою доньку ОСОБА_4 , 2019 року народження, однак її чоловік повідомив, що дитину вона не побачить до рішення суду. ОСОБА_2 вказала, що привезла гостинці для дитини, які чоловік не захотів брати та відреагував агресивно в її сторону, виражався нецензурною лексикою, погрожував фізичною розправою, однак реальних дій не вчиняв. Вказала, що такі дії її чоловіком вчиняються систематично. Також, добавила, що її чоловік ОСОБА_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , порушив терміновий заборонний припис серії АА №331693 від 18.05.20124.

Згідно термінового заборонного припису стосовно кривдника АА №331693 від 18.05.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 строком на 05 діб з 23 год. 00 хв. 18.05.2024 до 23 год. 00 хв. 23.05.2024.

Дослідивши та оцінивши докази, які наявні в матеріалах адміністративної справи, заслухавши пояснення особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а також потерпілої особи, суд вважає, що матеріали справи не містять об`єктивних, беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 23.05.2024 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суд вважає недоведеним факт порушення ОСОБА_1 вимог термінового заборонного припису стосовно кривдника АА №331693 від 18.05.2024 згідно якого йому заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 строком на 05 діб з 23 год. 00 хв. 18.05.2024 до 23 год. 00 хв. 23.05.2024, оскільки в судовому засіданні встановлено, що 23.05.2024 саме потерпіла ОСОБА_2 з`явилась за місцем проживання ОСОБА_1 та саме вона була ініціатором такого спілкування, а не ОСОБА_1 , а тому відсутні підстави вважати, що останнім порушені вимоги термінового заборонного припису.

Суд вважає, що окрім суперечливих пояснень, як ОСОБА_1 який вказав, що 23.05.2024 не висловлював словесні образи та не погрожував фізичною розправою своїй дружині ОСОБА_2 , так і ОСОБА_2 , яка вказала, що ОСОБА_1 23.05.2024 висловлював щодо неї словесні образи та погрожував фізичною розправою, матеріали адміністративної справи не містять інших об`єктивних (неупереджених) доказів щодо доведення чи спростування факту висловлювання ОСОБА_1 словесних образ та погроз фізичною розправою своїй дружині ОСОБА_2 , а тому в суду наявні неспростовні сумніви щодо того, чи дійсно мала місце протиправна поведінка ОСОБА_1 щодо своєї дружини ОСОБА_2 , що не дає суду законних та обґрунтованих підстав дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки його вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не доведена об`єктивними, достатніми та переконливим доказами.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає що в даному випадку в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки суду не надано об`єктивних (неупереджених) доказів, з яких вбачалося б, що 23.05.2024 близько 11:00 год. ОСОБА_1 за адресом: АДРЕСА_1 вчинив стосовно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлював словесні образи та погрожував фізичною розправою, а також порушив вимоги термінового заборонного припису у зв`язку із чим провадження в даній справі підлягає закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 173-2, 247, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяВ. Л. Дзюбич