КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/16522/23

03 квітня 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Ратнікової В.М.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 2024 року в справі про адміністративне правопорушення ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 2024 року визнано винним ОСОБА_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить сімнадцять тисяч гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі шістсот п`ять гривень 60 копійок.

Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 11 березня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 2024 року та закрити провадження у справі.

Також в апеляційній скарзі просив про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Зазначає, що присутнім у судовому засіданні не був, а також не брав участі при оголошенні 14 лютого 2024 року постанови Дарницького районного суду міста Києва. Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року у справі № 753/16522/23 отримав 01.03.2024 року.

Враховуючи викладене, вважає що строк на апеляційне оскарження був пропущений із поважних причин, а тому просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

За положенням ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу- ст. 289 КУпАП.15)

Як вбачається з матеріалів справи, 14 лютого 2024 року Дарницьким районним судом м. Києва була ухвалена оскаржувана постанова.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 2024 року була надіслана судом до реєстру 16 лютого 2024 року, а оприлюднена в реєстрі 19 лютого 2024 року.

З розписки, що міститься в матеріалах справи ( а.с.15) вбачається, що завірену копію постанови Дарницького районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року ОСОБА_1 отримав 01 березня 2024 року.

З огляду на вище зазначені обставини та наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 2024 року слід визнати поважними та вважає можливим поновити вказаний строк.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що не погоджується із постановою Дарницького районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року оскільки вважає, що вказана постанова винесена з порушенням вимог законодавства, є незаконною та підлягає скасуванню.

Вказує на те, що відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Зазначає, що він був не згоден з результатами огляду на стан алкогольного сп'яніння, однак суд не звернув увагу, що йому не було запропоновано поліцейським пройти огляд в закладі охорони здоров'я.

Окрім того, зазначає, що йому не було роз'яснено право на захист відповідно до ст.268 КУпАП, що позбавило його можливості скористатися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції невірно застосував норми права, які регулюють вказані відносини, оскільки визнав його винним та притягнув до відповідальності грунтуючись лише на суті адміністративного правопорушення, що вказана у протоколі.

Зазначає, що суд першої інстанції при розгляді справи, надавши оцінку доказам за внутрішнім переконанням, допустив порушення вимог ст.252 КУпАП, оскільки визнав його винним лише на підставі матеріалів справи, при цьому не звернув увагу на допущені процесуальні порушення під час складання протоколу, а тому розгляд справи відбувся не всебічно, судом не було досліджено повно та об'єктивно всі обставини справи.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та представник Київської міської прокуратури не з?явились, про день та час слухання справи судом повідомлені у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомили, а тому суд вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., перевіривши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції посилався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими доказами у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:

- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;

- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Положеннями ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з положеннями частин 2,3 ст. 266 КУпАП Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 499749, складеного інспектором взводу №2, роти №1, батальйону № 4, полку № 2 УПП у м.Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Ківшюком Максимом Андрійовичем, 03 вересня 2023 року, о 02 год. 40 хв., в м.Києві по шосе Харківське навпроти буд. 151 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови,нестійка хода) від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки або у медичному закладі у лікаря нарколога пройти відмовився. Водій порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

03 вересня 2023 року було виписане направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КМНКЛ «Соціотерапія» з якого вбачається, що у результаті огляду поліцейським у водія ОСОБА_1 виявленні ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд не проводився.

Із розписки, що міститься в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_2 , посвідчення водія НОМЕР_2 , підтвердив факт залишення на зберігання транспортного засобу Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 за адресою Харківське шосе, 152 та зобов'язався не передавати керування вказаним транспортним засобом громадянину ОСОБА_1 протягом 24 годин.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису події з боді камери поліцейського № 470666, який долучений до справи в якості доказу, вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортним засіб «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 під керування ОСОБА_1 (зафіксований час на відео 02:40:50). На запитання працівника поліції чи вживали алкоголь, водій відповів, що вживав допустиму норму (зафіксований час на відео 02:52:05-02:53:23).

В подальшому працівником поліції було запропоновано водію пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу Драгер, на що останній повідомив що згоден (зафіксований час на відео 02:53:26). Працівник поліції роз'яснив водію ОСОБА_1 про допустиму норму алкоголю у крові та повідомив, що у випадку перевищення норми відносно водія буде складено протокол.

Працівник поліції у зв'язку із виявленими у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та порушення мови запропонував йому пройти огляд за допомогою технічного пристрою Драгер на місці зупинки, на що водій ОСОБА_1 відмовся. В подальшому, після відмови водія пройти огляд на місці, працівником поліції було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку у лікаря нарколога, на що водій ОСОБА_1 повідомив що не погоджується (зафіксований час на відео 03:08:00-03:08:28).Працівник поліції роз'яснив водію наслідки відмови від проходження огляду на стан сп'яніння, та те що відносно нього буде складено протокол.

Працівник поліції повторно запропонував водію пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки чи у лікаря нарколога, на що останній відповів, що не буде проходити (зафіксований час на відео 03:10:30-03:10:37).

Пізніше працівником поліції було складено протокол та ознайомлення водія з його змістом.

Працівник поліції роз`яснив водію ОСОБА_1 права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (зафіксований час на відео 04:00:00-04:01:17).

Від підписання протоколу та отримання його копії водій відмовився.

Аналізуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та про наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він суд не звернув увагу на те, що йому не було запропоновано поліцейським пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння у закладі охорони здоров'я, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки такі доводи спростовується наявними у справі доказами, а саме-відеозаписом із бодікамери працівника поліції, що долучений до матеріалів.

Так, з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівники поліції декілька разів пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу Драгер на місці зупинки або в лікаря нарколога, на що ОСОБА_1 двічі відмовився (зафіксований час на відео 03:08:00-03:08:28, 03:10:30-03:10:37). Відтак, працівниками поліції на відеокамеру було зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і на місці зупинки поліцейським і в закладі охорони здоров?я лікарем наркологом. В результаті чого, було складено протокол щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а саме- відмова від проходження огляду на стан сп'яніння.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що йому не було роз`яснено право на захист відповідно до ст.268 КУпАП, що позбавило його можливості скористатися юридичною допомогою адвоката чи іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, то суд апеляційної інстанції їх відхиляє з огляду на те, що дані доводи спростовуються відеозаписом події з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що працівник поліції роз`яснив водію ОСОБА_1 його права та обов`язки передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, зокрема, і право на юридичну допомогу (зафіксований час на відео 04:00:00-04:01:17).

Доводи апеляційної скарги про те, що розгляд справи судом першої інстанції відбувся не всебічно, не було досліджено повно та об`єктивно всі обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що судом першої інстанції належним чином були досліджені всі докази, що містяться в матеріалах справи, надавши оцінку вказаним доказам, суд першої інстанції вірно зазначив, що вина ОСОБА_1 підтверджується дослідженими доказами у їх сукупності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 499749 від 03 вересня 2023 року, направленням на огляд водія транспортного засобу, розпискою ОСОБА_3 про відсторонення ОСОБА_1 від керування, витягом з б/д Армор-посвідчення водія, витягом з б/д Армор щодо т/з «Тойота кемрі» н/з НОМЕР_1 та відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції на якому зафіксовано факт відмови водія від проходження огляду.

Отже, висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на сукупності доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

Всі інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: