Справа №461/3272/21
Провадження №3-в/461/40/24
П О С Т А Н О В А

27 червня 2024 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., розглянувши подання провідного інспектора Галицького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Яцини О.І. про вирішення питання про давність виконання судового рішення,

встановив:

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 07 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у виді 120 (ста двадцяти) годин суспільно корисних робіт. Також, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 454 гривні 00 копійок судового збору.

Провідний інспектор Галицького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Яцина О.І. звернувся до суду з поданням про вирішення питання, питання про давність виконання судового рішення.

Подання мотивує тим, що до Галицького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області 26.08.2021 року на виконання надійшла копія постанови Галицького районного суду м. Львова стосовно ОСОБА_1 .

Вищевказаний громадянин неодноразово викликався до Галицького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, однак за викликами не з`явився, його фактичне місце перебування невідоме.

Згідно відповіді Франківського відділу виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, гр. ОСОБА_1 за трудовим та цивільно-трудовими договорами не працює та пенсії не отримує. Станом на 04.01.2022 кошти на депозитний рахунок відділу по сплаті аліментів від боржника ОСОБА_1 не надходили.

У зв`язку із наведеним, сектор філії ДУ «Центр пробації» 12.01.2022 звернувся до суду, який виніс постанову для вирішення питання пов`язаного з її виконанням.

27.01.2022 у задоволенні наведеного подання було відмовлено.

В подальшому, 20.06.2023 інспектором повторно скеровано до суду аналогічне подання, у задоволенні якого 03.07.2023 було відмовлено.

Після цього орган пробації повторно скеровано виклик до ОСОБА_1 . Однак, наведені заходи результатів не дали, фактичне місце знаходження або перебування ОСОБА_1 не встановлено.

Крім того, даних про призов на військову службу чи мобілізацію ОСОБА_1 також не здобуто.

Отже, посилаючись на положення ст.ст. 80, 389 КК України, а також норми ст. 152 КВК, представник органу пробації надіслав до суду матеріали щодо громадянина ОСОБА_1 для вирішення питання про звільнення особи від відбування адміністративного стягнення, накладеного постановою Галицького районного суду міста Львова від 07.06.2021, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши подання, особову справу №02/2021 щодо ОСОБА_2 та матеріали судової справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Стаття 9 Конституції України встановлює, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Стаття 2 КУпАП встановлює, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо. Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу. Зміни до законодавства України про адміністративні правопорушення можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та інших законів України, що встановлюють адміністративну відповідальність, та/або до законодавства України про кримінальну відповідальність, та/або до кримінального процесуального законодавства України. Питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.

Згідно ст.304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ст. 305 КУпАП, контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення здійснюється органом (посадовою особою), який виніс постанову, та іншими органами державної влади в порядку, встановленому законом.

У своєму поданні інспектор посилається на положення ч. 1 ст. 80 КК України, згідно якої особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:

1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі;

3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин;

4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин;

5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Оцінюючи доводи автора подання, виходжу також з того, що посилюючись на положення ч. 1 ст. 80 КК України, представник органу пробації залишив поза увагою той факт, що положення частин 3 та 4 цієї ж статті Кримінального кодексу встановлюють наступне.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

У даному конкретному випадку встановлено, що правопорушник уникає виконання стягнення, жодних поважних причин таких дій ОСОБА_1 не встановлено і не наведено таких представником органу пробації. Більше того, саме стягнення накладене на ОСОБА_1 стосується правопорушення пов`язаного з уникненням виконання зобов`язання по сплаті аліментів.

Не можна залишити поза увагою і те, що з особової справи №02/2021 ОСОБА_1 вбачається, що за період з 03.07.2023 року, тобто дати відмови судом у задоволенні наведеного вище подання інспектора, за понад одинадцять місяців часу представники органу пробації зробили лише виклик ОСОБА_1 (при цьому в матеріалах справи відсутні будь-які документи на підтвердження факту поштового відправлення), та скерували три запити.

Варто відзначити, що у поданні не наведено коли, на думку автора подання, виходячи із запропонованої ним аналогії закону, сплили строки виконання постанови. Більше того, до подання не долучено жодного належного доказу, стосовно підтвердження факту вичерпання заходів для виконання постанови.

Наведене вказує на необґрунтованість подання та відсутність законних підстав для його задоволення.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, приходжу до висновку, що у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 304 КУпАП,

постановив:

У задоволенні подання провідного інспектора Галицького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області Яцини О.І. про вирішення питання про давність виконання судового рішення відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Стрельбицький