П О С Т А Н О В А

Іменем України

26.06.2024 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова Марків Ю.С. розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , 31.03.2024 близько 15 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_2 , тобто умисно вчинив дії психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої. чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судові засідання 16.05.2024 року, 12.06.2024 року та 26.06.2024 року ОСОБА_1 не з`являвся, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Зокрема, про судові засідання 16.05.2024 року, 12.06.2024 року та 26.06.2024 року ОСОБА_1 повідомлявся шляхом скерування судових повісток про виклик до суду SMS-повідомленнями на контактний номер телефону такого, та які ним отримані 25.04.2024 року, 16.05.2024 року та 12.06.2024 року, про що свідчать довідки про доставку повідомлення у додаток "Viber" від 25.04.2024 року, 16.05.2024 року та 12.06.2024 року.

Окрім цього, ОСОБА_1 про судові засідання 16.05.2024 року, 12.06.2024 року та 26.06.2024 року повідомлявся судом шляхом скерування судових повісток про виклик до суду засобами поштового зв`язку рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №985, №366 та №877.

Потерпіла ОСОБА_2 в судові засідання 16.05.2024 року, 12.06.2024 року та 26.06.2024 року не з`явилась, хоча й належним чином повідомлялась про дату, час та місце проведення таких шляхом скерування судових повісток про виклик до суду засобами поштового зв`язку рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №942, №420 та №800.

Належність повідомлення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення та потерпілої шляхом надсилання судових повісток про виклик до суду на адресу: АДРЕСА_1 , свідчить зазначення такої вказаними особами, оскільки їх письмові пояснення містять особисті підписи.

Так, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома суду, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю фізичну особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 року (далі Правила).

Так, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих правил (пункт 94 правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на фізичну особу.

Окрім цього, у матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 , у якій останній просив розгляд справи проводити без його участі, вину у вчиненому визнав.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Однак, положенням ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено вичерпний перелік категорій справ, коли присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.173-2 КУпАП, у зазначений виключний перелік не входить.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , був обізнаний про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, його поведінку суд вважає свідомим затягуванням розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, та уникнення адміністративної відповідальності.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, долучені до нього матеріали, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративним правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП доведена зібраними у справі матеріалами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №373180 від 16.04.2024, в якому викладено фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 16.04.2024;

- даними форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 16.04.2024, відповідно до яких дії ОСОБА_1 становлять низький рівень небезпеки для постраждалої особи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, доведена зібраними адміністративними матеріалами.

Оцінюючи вищевказані докази, суд приходить до переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості, та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. В своїй сукупності дані докази є достатніми.

Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини, суду не надано.

Таким чином, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, тому його дії суд кваліфікує, як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173 КУпАП.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення, ступінь вини у скоєному, беручи до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.

Окрім цього, у відповідності до ст.40-1 КУпАП з правопорушника слід стягнути 605,60 гривень судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст.221,283,284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень 00 коп. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У випадку несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін, відповідно до вимог ст.ст.307,308 Кодексу України про адміністративні правопорушення з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Марків Ю.С.