Справа № 946/9110/23
Провадження № 3/946/85/24
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 січня 2024 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бальжик О.І., за участю секретаря Богдан А.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Кокарєва А.П., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши матеріали, які надійшли з Ізмаїльського РВП ГУ НП в Одеській області, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 173-2 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно наданих матеріалів, 15.11.2023 приблизно о 03:00 годині ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , виражалась на адресу ОСОБА_2 , нецензурною лайкою, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала, пояснивши, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності батькам колишнього чоловіка ОСОБА_3 . У неї ніколи не було конфліктів із свекрухою та свекром, з якими вона вже протягом 28 років спільно проживає. 14.11.2023 року їй стало відомо, що батьки ОСОБА_3 зняли її з реєстрації місця проживання. З вечора 14.11.2023 року вона лише намагалась з`ясувати у батьків колишнього чоловіка причини зняття її з реєстрації, знаючи про її фінансовий вклад у покращення будинку та те, що вона не має іншого місця для подальшої реєстрації та проживання. 15.11.2023 року о 03 год. будь-яких сварок між ними не було, вона в цей час спала. Вважає, що колишній чоловік та його батьки намагаються вирішити вказаний спір за допомогою працівників поліції, надаючи органам поліції неправдиві відомості задля притягнення її до адміністративної відповідальності за дії, які нею ніколи не вчинялись.

Адвокат притягуваної просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Додатково зазначив, що працівники поліції по лінії «102» були викликані лише о 14 год. 04 хв. 15.11.2023 року, що свідчить на користь версії ОСОБА_1 про те, що о 03 год. 00 хв. 15.11.2023 року будь-яких сварок між ними не було. Також, в порушення статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення був складений через шість днів. Переконаний, що у такий спосіб колишній чоловік та його батьки створюють передумови для подальшого виселення ОСОБА_1 із займаного житлового приміщення. Також звернув увагу, що під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яка утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї. Отже, відповідно до законодавства не будь-яка сварка/конфлікт становить домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду. Орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу зазначити, в чому конкретно полягало психологічне насильство, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі тощо) і це є обов`язковим. На користь такої позиції свідчить прецедентна практика Верховного Суду. Всупереч вимог закону в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано, в чому саме таке насильство полягало і яка шкода була завдана. Сам факт звернення ОСОБА_4 до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів не є достатнім для підтвердження факту вчинення такого насильства. Наявність сварок і непорозумінь між особами на майновому та/чи побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства чи потенційного конфлікту. З огляду на викладене вважав, що жодних доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та які б підтвердили, що на відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розповсюджується дія Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», працівниками поліції надано не було.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що невістка постійно вчиняє сварки та ображає її нецензурними словами. Саме 15.11.2023 року о 03 год. ОСОБА_1 нецензурною лайкою на її адресу не виражалася, але ображала її та її чоловіка, називаючи психічнохворими та дебільними. Вночі невістка прийшла до них у кімнату та почала кричати з приводу зняття її з реєстрації місця проживання. Через сварку притягуваної, прокинувся її чоловік, який нещодавно переніс інсульт та має вади здоров`я. Звернула увагу, що житловий будинок, в якому вони всі разом проживають, будували вона з чоловіком. Не заперечує, що протягом подружнього життя, їх син з невісткою внесли значний вклад у ремонт цього будинку, проте спільне життя є нестерпним. Вона боїться ОСОБА_5 , оскільки вона кидається на неї коли сердиться. Син, колишній чоловік притягуваної, свідком події не був, так як він не витримав постійних сварок та проживає в іншому місці. Спільно з ними також проживає дев`ятнадцятирічна онука, але чи чула вона сварку, не знає. Раніше до правоохоронних органів з приводу неправомірної поведінки ОСОБА_1 не зверталися. Із заявою до поліції вони звернулися лише о 14 год. 15.11.2023 року, оскільки про те, що сталося, вона розповіла зранку синові, який вирішив звернутися із заявою до поліції.

ОСОБА_3 , будучи допитаним в якості свідка пояснив, що вранці 15.11.2023 року йому подзвонила матір та розповіла, що о 03 год. ночі ОСОБА_5 прийшла до них у кімнату та вчинила сварку, від якої у батька піднявся тиск. Зі слів батьків колишня дружина виражалася на їх адресу нецензурною лайкою. Звернув увагу, що ОСОБА_1 вже не вперше вчиняє скандал, в ході якого виражається нецензурною лайкою. Він неодноразово намагався поговорити з колишньою дружиною про неприпустимість такої поведінки, проте вона висновки для себе не робить та погрожує йому армією або в`язницею. Він бажає, щоб ОСОБА_5 залишила його батьків у спокій та залишила будинок. ОСОБА_1 має інше житло у місті Одесі. Його батько є власником житлового будинку, в якому проживає ОСОБА_5 , та він заперечує, що вона надалі там проживала. Він залишив будинок батьків, оскільки спільне життя з притягуваною стало нестерпним та він її боїться. 15.11.2023 року сварка сталася через те, що батьки не хочуть, щоб їх колишня невістка продовжила спільне проживання з ними.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що чужа людина прийшла до них у родину та наводить свій порядок. 15.11.2023 року о 03 год. колишня невістка розбудила його з дружиною та почала кричати, вимагаючи залишити будинок, щоб вона залишалася у ньому єдиною господаркою. Він переніс два інсульти, поведінка ОСОБА_5 шкодить його здоров`ю. Звернув увагу, що житловий будинок, в якому проживає притягувана, він будував з фундаменту. ОСОБА_1 постійно вчиняє сварки на побутовому ґрунті. Він бажає, щоб ОСОБА_5 залишила їх будинок та повернулася жити до своїх батьків, у зв`язку з чим, вони зняли її з реєстраційного обліку.

ОСОБА_6 , будучи допитаною в якості свідка, пояснила, що є дочкою притягуваної. Вночі 15.11.2023 року сварки не чула та не бачила. Стверджує, що є студенткою та щоночі робить завдання сесії. Спальня матері знаходиться біля кімнати, в якій вона працює за комп`ютером, та якби мати з неї виходила, вона б її бачила. Розмова на підвищених тонах між мамою та бабусею і дідусем відбулася напередодні у вечорі. Ця розмова стосувалася вимог бабусі та дідуся до мами залишити будинок. Мати, в свою чергу, залишати будинок наміру не має, оскільки їй немає куди йти. Крім іншого, вона прожила в цьому будинку спільно з батьком 28 років та внесла значний вклад у його покращення. Після розлучення батьків сварки в будинку не вщухають, вона постійно через це у стресі та пригніченому стані.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, її адвоката, потерпілу та свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшла такого висновку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне в об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.

Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення допущеного порушення, ніякого іншого документу про прийняття до провадження уповноваженими органами не оформляється.

Протокол про адміністративне правопорушення - це комплексне джерело доказової інформації. Однак він набуває значення доказу в таких випадках, коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим статтею 256 КУпАП.

Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для повного розкриття суті адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія, і вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» за № 2229-VIII.

Пункт 3 ч.1 ст.1 Закону № 2229-VIII визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону №2229-VIII).

Таким чином, під домашнім насильством, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Таким чином, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції статті 173-2 КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало психологічне насильство, що прямо витікає з диспозиції статті (погрози, образи, чи переслідування, позбавлення житла, їжі, тощо) і це є обов`язковим.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано, в чому саме таке насильство полягало, які дії, визначені п.14 ч.1 ст.1 Закону №2229-VIII, вчинено притягуваною та яка шкода заподіяна потерпілій, хоча це прямо випливає з диспозиції статті 173-2 КУпАП.

Фактично об`єктивна сторона правопорушення в протоколі не розкрита.

Насильство в сім`ї, у розумінні статті 173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, з матеріальним складом, оскільки він потребує наявності не тільки певного діяння, але й спричинення або загрози завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

За позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07.11.2023 року у справі №676/265/23 домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних стосунків, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Тоді як під конфліктом потрібно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнього загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких потрібно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Разом з тим, суперечка, про яку йде мова у протоколі про адміністративне правопорушення, не охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за що особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності.

З фабули протоколу не простежується факт того, що конфліктна ситуація викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, тощо.

Таким чином, факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження належними та допустимими доказами.

Приймаючи таке рішення, суд також враховує ту обставину, що сварка відбулася нібито о 03 год. 15.11.2023 року, в той час як потерпіла зверулася на лінію «102» лише о 14 год. 04 хв. 15.11.2023 року.

Сам факт звернення потерпілої до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено з порушенням строків, передбачених ч. 2 ст. 254 КУпАП, тобто через шість днів після події, а саме 21.11.2023 року, хоча особа притягуваної була відома.

До показань допитаних у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_2 , а також свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд виноситься критично, оскільки вказаними учасниками у судовому засіданні не спростовувалося, що між ними та притягуваною існують неприязні стосунки, пов`язані із спором про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщення, та в подальшому - виселення.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За вказаних обставин, суддя дійшла висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 173-2, 247, 251, 252, 266, 276-280, 283 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя: