Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/73/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 травня 2024 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі: головуючого судді Кульбаби А.В., з участю: секретарів судового засідання - Лебеденко О.М., Цмикайло Т.В., потерпілого ОСОБА_1 , особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_2 адвоката Баблонюк О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Відділення поліції № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , учасника бойових дій,

за ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_2 7 січня 2024 року приблизно о 00 год. 30 хв. в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно сестри його співмешканки - ОСОБА_3 , психологічного характеру в присутності неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які стали свідками такого насильства, та внаслідок чого могла бути заподіяна шкода їх психологічному здоров`ю, а саме: ображав нецензурними словами, образливо чіплявся до ОСОБА_3 , тим самим заподіяв потерпілій ОСОБА_3 шкоду психічному та фізичному здоров`ю, а також вчинив насильство психологічного характеру відносно неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_2 7 січня 2024 року в с. Нове Село по провулку Ударному, 4, Ярмолинецької ОТГ Хмельницького району приблизно о 00 год. 30 хв. вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно неповнолітнього племінника ОСОБА_5 , а приблизно о 01 год. 20 хв. на зауваження працівників поліції припинити протиправні дії не реагував, не виконував їх законні вимоги, під час затримання вчинив злісну непокору законним вимогам поліцейських, а саме: розмахував руками, шарпав за верхній одяг, погрожував спричиненням тілесних ушкоджень.

В судове засідання потерпілі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не з`явилися, від ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд справи у їхній відсутності.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Потерпілий ОСОБА_1 в судовому засіданні допитаний в якості свідка. 25 квітня 2024 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 120).

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину не визнав, від дачі показань відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

Дослідивши матеріали справи в цілому, заслухавши потерпілого, допитавши свідків, ретельно дослідивши відеозапис із нагрудної камери поліцейського, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП.

Так, згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 12 ч. 2 статті 3 цього Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука);

А частина 3 статті 3 Закону передбачає, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Так, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 та ст. 185 КУпАП, підтверджується належними та допустимими доказами на підставі ст. 251 КУпАП.

Потерпілий ОСОБА_1 повідомив суду, що 7 січня 2024 року він перебував на чергуванні і надійшов виклик, що ОСОБА_7 в с. Нове Село вчиняє протиправні дії. По телефону він уточнив деталі виклику та проїхали в с. Нове Село. Коли вони під`їхали до житлового будинку, то потерпілі діти перебували на вулиці. Співмешканка ОСОБА_2 плакала, всі присутні кричали забрати ОСОБА_2 з будинку. Він зі своїм напарником намагалися його заспокоїти. ОСОБА_2 був знервований, агресивний, на їх зауваження припинити неправомірні дії почав кричати. ОСОБА_2 виражався нецензурними словами до всіх присутніх. Вони хотіли вивести його на вулицю, але він не хотів виходити із житлового будинку. Попереджали ОСОБА_2 , що можуть застосувати до нього спеціальні засоби. ОСОБА_2 поводив себе неадекватно, бив двері та меблі. Його напарник ОСОБА_6 змушений був застосувати сльозогінний газ.

З рапорту старшого інспектора-чергового ВнП № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Тернопольського В.В. вбачається, що 7 січня 2024 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 51 як домашнє насильство, а саме: 7 січня 2024 року о 00:57 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 7 січня 2024 року о 00:56 за адресою: АДРЕСА_2 , дядько вчиняє фізичне насилля; заявник ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 4).

7 січня 2024 року о 1 год. 15 хв. старший інспектор СРПП ВнП № 3 Хмельницького РУП отримав від потерпілої ОСОБА_3 заяву про вчинене адміністративне правопорушення, а саме: 7 січня 2024 року о 00 год. 30 хв. ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 , вчинив насильство сім`ї відносно її сестри ОСОБА_8 та неї, ображав їх нецензурними словами, образливо чіплявся до них, при цьому сварку чули двоє неповнолітніх дітей (а.с. 5).

У своїх поясненнях від 7 січня 2024 року потерпіла ОСОБА_3 зазначає, що до неї додому 6 січня 2024 року приїхала її сестра ОСОБА_8 зі своїм співмешканцем ОСОБА_2 . Приблизно о 00 год. 30 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почав всіх присутніх ображати нецензурними словами та образливо чіплявся до присутніх. Вони злякалися і її малолітній син ОСОБА_9 зателефонував на лінію 102 (а.с. 46).

ОСОБА_10 пояснила, що 7 січня 2024 року приблизно о 00 год. 30 хв. її зять ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почав до всіх чіплятися та ображати нецензурними словами. При цьому були присутні її онуки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Вони злякалися та викликали поліцію (а.с. 45).

Опитаний неповнолітній ОСОБА_5 в присутності матері ОСОБА_3 пояснив, що 7 січня 2024 року співмешканець його тітки ОСОБА_8 ОСОБА_2 всіх ображав нецензурними словами, образливо чіплявся та намагався нанести присутнім тілесні ушкодження. Він злякався та зателефонував на лінію 102 і повідомив про дану подію. (а.с. 44).

Відповідно до довідки КНП «Ярмолинецька багатопрофільна лікарня» ОСОБА_2 7 січня 2024 року о 4 год. 20 хв. перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 47).

Вина ОСОБА_2 також підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення від 7 січня 2024 року: серії ВАД № 562774 (а.с. 2), серії ВАД № 562775 (а.с. 21), ВАД № 562773 (а.с. 38), серії ВАД 563662 (а.с. 56).

Вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП підтверджується також об`єктивним доказом по справі відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, ретельно дослідженого в судовому засіданні (а.с. 73).

Так, із відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 , приблизно о 1 год. 10 хв. 7 січня 2024 року, перебуваючи в приміщенні житлового будинку веде себе агресивно, виражається нецензурними словами. На запитання працівника поліції, хто ця жінка, він відповідає «це моя жінка», зазначає, що «перебуває в себе вдома, ви зайшли до мене в будинок». На відеозаписі видно як свідок Змерзла Ганна плаче та не заперечує ту обставину, що вона спільно проживає із ОСОБА_2 . Неодноразово також ОСОБА_2 називає ОСОБА_10 (матір сестри його співмешканки) «мамою». Згодом видно як ОСОБА_2 на неодноразові законні вимоги працівників поліції припинити вчиняти домашнє насильство починає їх шарпати за верхній одяг, погрожує застосуванням тілесних ушкоджень, виражається нецензурними словами. На відеозаписі чітко видно, що на вулиці перебувають налякані діти. (а.с. 73).

Суд не бере до уваги та критично оцінює показання свідка ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_2 не проживає разом із нею в цивільному шлюбі, і те, що ОСОБА_2 не вчиняв домашнього насильства щодо її сестри та її малолітніх дітей, оскільки ці її показання спростовуються поясненнями потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 45-47), відеозаписом із нагрудної камери поліцейського. Також суд вважає ці показання нелогічним, непослідовними та суперечливими. Так, пояснення свідка щодо того, що працівники поліції ображали її та ОСОБА_2 , виражалися нецензурними словами є голослівними та нічим не підтвердженими. Не заперечила той факт, що ОСОБА_3 є її рідною сестрою.

Твердження захисника про те, що у протоколах про адміністративне правопорушення не вказано форму психологічного насильства, суд відхиляє, адже у протоколах про адміністративне правопорушення у відповідності до вимог ч. 1 ст. 173-2 КУпАП зазначено, що ОСОБА_2 вчинив психологічне насильство, яке полягало у образах нецензурною лексикою та образливому чіплянні до потерпілих, що також узгоджується із п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Доводи захисту про те, що ОСОБА_2 не є родичем потерпілих, не проживає разом із ними, не веде спільне господарство, тобто не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд вважає непереконливими.

Так, в силу п. 12 ч. 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ОСОБА_2 є належним суб`єктом вчинення зазначеного адміністративного правопорушення, адже неповнолітній ОСОБА_5 сприймав його як дядька (родича), що відображено у його поясненнях та в рапорті оперативного чергового (а.с. 4,44). А доказом того, що ОСОБА_2 проживає разом із ОСОБА_8 , яка є сестрою потерпілої ОСОБА_3 , слугує відеозапис з нагрудної камери поліцейського, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_3 (а.с. 5), а також пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 44-46). Крім цього, до матеріалів справи долучені копії свідоцтва про народження дитин ОСОБА_4 та копію паспорта ОСОБА_5 , де матір`ю зазначена ОСОБА_3 (а.с. 33, 34, 50, 51).

Суд не бере до уваги заяву ОСОБА_3 про закриття провадження у справі за відсутності події і складу правопорушення (а.с. 93-94), оскільки під час судового розгляду достеменно встановлено подію та склад адміністративного правопорушення, а також винуватість ОСОБА_2 у їх вчиненні. Крім цього, суд не бере до уваги твердження у заяві потерпілої від 7 лютого 2024 року про те, що ОСОБА_2 не перебуває у родинних відносинах із потерпілими, оскільки ці доводи є нелогічними та суперечать письмовим доказам по справі, які є належними і допустимими, а також відеозапису із нагрудної камери поліцейського, показанням потерпілого ОСОБА_1 .

Суд розцінює критично та відхиляє твердження захисника про те, що неповнолітнього ОСОБА_5 було опитано за відсутності батьків (матері), оскільки, як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_5 , він був опитаний в присутності матері, ОСОБА_3 , про що свідчить її підпис (а.с. 44). Зазначений підпис візуально схожий із підписом ОСОБА_3 , який вона поставила після відібрання у неї пояснень (а.с. 46), а також співставний із її підписом у клопотанні про розгляд справи за її відсутності (а.с. 93-94). Тобто, пояснення неповнолітнього є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 251 КУпАП.

Доводи захисту про те, що пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 не можуть вважатися доказами, оскільки останні не допитувалися в судовому засіданні, суд не бере до уваги.

Так, відповідно до припису статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є, в тому числі, пояснення потерпілих, свідків. Отже, пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 (а.с. 44-46) є належними та допустимими доказами. Крім цього, зазначені пояснення узгоджуються з іншим об`єктивним доказом по справі відеозаписом із нагрудної камери поліцейського.

Посилання захисника на ту обставину, що ОСОБА_2 запізно роз`яснили його права, суд відхиляє, адже, як вбачається із відеозапису, о 03 год. 30 хв. ОСОБА_2 роз`яснив права поліцейський ОСОБА_1 , а о 03 год. 32 хв. роз`яснює права поліцейський ОСОБА_13 (а.с. 73).

Також суд вважає доводи захисника про те, що ОСОБА_2 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення заявив клопотання про надання йому захисника, такими, що не заслуговують на увагу. Так, як вбачається із переглянутого відеозапису, конкретного та чіткого клопотання про залучення захисника чи про призначення йому захисника ОСОБА_2 не заявляв. Зокрема, він не вказав, якого саме конкретного захисника він залучає та не повідомив, що у зв`язку із відсутністю грошових коштів не може залучити його самостійно. Як встановлено судом, у ОСОБА_2 , під час перебування у відділенні поліції було достатньо часу для залучення захисника. Як встановлено судом, перебуваючи у відділенні поліції, ОСОБА_2 неодноразово виражався нецензурними словами на адресу працівників поліції, всіляко перешкоджав у складанні адміністративних матеріалів, в тому числі, не називав своє місце реєстрації та проживання.

Покликання захисника на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначена невірна адреса проживання ОСОБА_2 і це є суттєвим порушенням суд відхиляє, оскільки на неодноразові прохання працівників поліції вказати адресу свого місця проживання він ніяк не реагував.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_2 говорячи на Змерзлу Ганну «моя жінка» мав на увазі особу жіночої статі, а не дружину, суд відхиляє.

Так, з дослідженого відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_2 відноситься до потерпілих ( ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ), ОСОБА_10 , Змерзлої Ганни як до родини. Зокрема, він називав ОСОБА_10 «мамою», а на Змерзлу Ганну неодноразово говорив «моя жінка».

Цієї обставини достатньо було для складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Доводи захисника про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП відносно ОСОБА_2 не зазначено, в чому полягають законні вимоги працівників поліції, суд розцінює критично та відхиляє.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 563662 (а.с. 56) зазначено, що ОСОБА_2 на зауваження працівників поліції припинити протиправні дії не реагував, не виконував їх законні вимоги (а.с. 56). Зазначені законні вимоги працівників поліції (припинити вчиняти правопорушення) повністю узгоджуються із п.п. 1-5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», які передбачають, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: 1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; 2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; 3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; 4) вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; 5) здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Як встановлено судом, 7 січня 2024 року приблизно о 00 год. 30 хв. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру відносно неповнолітнього, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Як вбачається із відеозапису, з 01 год. 10 хв. по 01 год. 20 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи в приміщенні житлового будинку, виражався нецензурними словами відносно присутніх, погрожував працівникам поліції нанесенням тілесних ушкоджень, тому суд приходить до переконання, що вимоги поліцейських є законними і такими, що спрямовані на припинення виявленого правопорушення.

Посилання захисника щодо складання протоколів про адміністративне правопорушення у відсутність ОСОБА_2 суд до уваги не бере, адже з відеозапису вбачається, що протоколи про адміністративні правопорушення складалися в присутності ОСОБА_2 .

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство, тобто умисно вчинив дії психологічного характеру, а саме: ображав нецензурними словами, образливо чіплявся до потерпілих, внаслідок чого могла бути та завдана шкода психічному здоров`ю потерпілих, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Крім цього, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП, а саме: злісна непокора законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

При цьому суд уточнює, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 563662 від 7 січня 2024 року ОСОБА_2 7 січня 2024 року в с. Нове Село по провулку Ударному, 4, Ярмолинецької ОТГ Хмельницького району приблизно о 00 год. 30 хв. вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно неповнолітнього племінника ОСОБА_5 , а приблизно о 01 год. 20 хв. на зауваження працівників поліції припинити протиправні дії не реагував, не виконував їх законні вимоги, під час затримання вчинив злісну непокору законним вимогам поліцейських, а саме: розмахував руками, шарпав за верхній одяг, погрожував спричиненням тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чим інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій-шостій цієї статті.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Отже, оскільки з дня вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП (7 січня 2024 року), минуло більше, ніж три місяці, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 245-249, 251, 252, 256, 279, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Провадження у справі про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП, відносно ОСОБА_2 закрити в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області.

Суддя А.В. Кульбаба