ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Діонісьєва Н.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ст. 124 КУпАП, -

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 616345, 03.08.2024 року о 16 год. 22 хв. в м. Рівне на просп. Г. Безручка, 28, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Citroen C4, д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, в результаті чого здійснив наїзд у вибоїну та пошкодив переднє та заднє праві колеса і внаслідок ДТП ТЗ отримав механічні пошкодження із матеріальним збитками.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

Під час розгляду справи захисник ОСОБА_1 адвоката Клекотка Ю.О. вказав, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнає та просив закрити провадження у справі відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Клекотки Ю.О., дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 2.3б ПДР України водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено право учасників дорожнього руху на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Відповідно до схеми місця ДТП, яка сталася 03.08.2024 року, відображено місце знаходження транспортного засобу Citroen C4, д.н.з. НОМЕР_2 ,, після проїзду вибоїни, із зазначенням отриманих механічних ушкоджень після проїзду через вибоїну у транспортного засобу пошкоджено обоє правих коліс.

Згідно акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 03.08.2024 року, при проведенні обстеження просп. Генерала Безручка, 7 в м. Рівне встановлено, що покриття проїзної частини має вибоїну довжиною 0.8 м, шириною 0,7 м та глибиною 0,15 м. За результатами обстеження ділянку визнано такою, що не відповідає вимогам норм та стандартів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та не забезпечує безпечний, безперешкодний проїзд транспортних засобів.

Дані обставини підтверджуються також дослідженими відеозаписами події.

Державний стандарт України «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» (ДСТУ 3587-97) передбачає наступні вимоги до технічного стану автомобільних доріг : покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів (п.3.1.1); гранична висота напливів не повинна перевищувати 2 см для доріг І III категорій і груп А, Б і В вулиць і доріг населених пунктів; 4 см для решти категорій і груп (п.3.1.2).

Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Виходячи із зазначених положень законодавства та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 керував автомобілем на ділянці дороги, яка не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97, та наявність недоліків в утриманні дорожнього покриття, що стало причиною виникнення механічних пошкоджень у автомобіля, яким керував ОСОБА_1 .

Беручи до уваги, досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст.62Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно п. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016р., заява №926/08), в яких серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

Відповідно до ч. 2 ст. 251КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки з досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок наявності вибоїни на дорозі, якою рухався водій транспортного засобу Citroen C4 ОСОБА_1 та визнання ділянки дороги такою, що не відповідає вимогам норм, правил, стандартів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та не забезпечує безпечний, безперешкодний проїзд транспортних засобів, що не відповідає положенням ст.14 Закону України «Про дорожній рух».

За наведених обставин та за відсутності достатніх та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, справа про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 280, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Рівненського міського суду Н.М.Діонісьєва