Справа № 163/661/24 Провадження №33/802/622/24 Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника Нестерової О.В. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 08 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.476 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з конфіскацією в дохід держави парфумованої води вартістю 203793,97 грн.. Стягнуто із нього на користь держави 605 гривень 60 копійок судового збору.

Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник Нестерова О.В. подала апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки копію постанови ОСОБА_1 отримав 13.08.2024.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, доходжу висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.

У своєму клопотанні апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, зазначаючи, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 13.08.2024.

Однак, такі доводи повністю суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП, згідно з якими постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.

Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не з моментом отримання особою копії постанови.

08 серпня 2024 року під час розгляду справи у Любомльському районному суді Волинської області захисник ОСОБА_2 була присутня, що підтверджується протоколом судового засідання та оскаржуваною постановою (т.2 а.с.21-23, 24-29). ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, свої права та інтереси доручив захищати захиснику Нестеровій О.В..

В ході судового розгляду захисник заперечила протокол про порушення митних правил та просила закрити провадження у справі.

В даній справі відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження закінчився 19 серпня 2024 року (з урахуванням неробочих днів).

Апеляційну скаргу на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 08 серпня 2024 року захисник Нестерова О.В. подала через систему «Електронний суд» лише 22 серпня 2024 року, що підтверджується апеляційною скаргою, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження, який закінчився 19 серпня 2024 року (з урахуванням неробочих днів).

Отже, апелянт професійний учасник судового провадження захисник Нестерова О.В. пропустила строк апеляційного оскарження, визначений положеннями ч.2 ст.294 КУпАП.

Доводи клопотання про те, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови 13.08.2024 не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки такі доводи повністю суперечать приписам ч.2 ст.294 КУпАП та матеріалам даної справи, оскільки апелянт була присутня під час розгляду справи та проголошення оскаржуваної постанови, отже їй були відомі порядок та строки оскарження рішення судді (т.2 а.с.21-23).

Отже, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, оскільки суперечать вимогам ч.2 ст.294 КУпАП та повністю спростовуються матеріалами справи, а тому клопотання до задоволення не підлягає.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ч.2 ст.294 КУпАП визначено, що апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Підсумовуючи наведені обставини та положення ч.2 ст.294 КУпАП, необхідно відмовити у задоволенні клопотання захисника Нестерової О.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 08 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника Нестерової О.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 08 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов