ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07 березня 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та без конфіскації транспортного засобу.

Згідно ч.3 ст. 30 КУпАП до стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років за цією постановою, приєднано не відбуту частину стягнення у виді 4 років, згідно постанови Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27.02.2023 у справі №718/136/23, та остаточно призначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.3 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 13 (тринадцять) років 26 (двадцять шість) днів, без конфіскації транспортного засобу.

Вважати ОСОБА_1 позбавленим права керування транспортним засобом строком на 13 (тринадцять) років 26 (двадцять шість) днів після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Стягнуто з ОСОБА_1 536 грн. 80 коп. судового збору.

Єдиний унікальний №718/4033/23 Головуючий у І інстанції: Мінів О.І.

Провадження №33/822/236/24 Суддя-доповідач: Станковська Г.А.

Категорія: ч.3 ст. 130 КУпАП

Згідно з постановою районного суду, 18.11.2023 о 22:34 Чернівецька область, Чернівецький район, смт. Лужани, вул. Центральна 53, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ВАЗ 21063» державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager» 7510 ARLM - 0432. Результат 1,56 % проміле, тест 571. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водію, чим порушив п.2.9 ПДР, вчинивши правопорушення, передбачене ч.3 ст. 130 КУпАП.

Апелянт ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що працівники поліції не довели належними доказами причини, які б слугували підставою порушення ним ПДР.

Вказує, що з наданого відео вбачається, що позаду його автомобіля їхав автомобіль працівників поліції, який проблисковим маячком подав сигнал йому зупинитися, що останнім і було зроблено. Вийшовши з автомобіля, один із поліцейських підійшов до нього і запитав як його справи, а інший в цей час почав шукати номер автомобіля в базі даних і відомості про водія. Після цього було зроблено зауваження про те, що із фарами його автомобіля, щось не те, після цього слідувало запитання на рахунок того чи не потрапляв у ДТП. В цей час інший працівник поліції стверджує про те, що у ОСОБА_1 не має посвідчення, запитує чи вживав алкоголь.

Тобто з даного відео вбачається, що чітких і конкретних причин його зупинки у працівників поліції не було.

Суд першої інстанції взагалі не звернув увагу на те, що підійшовши до його автомобіля, поліцейські не представились, не пояснили чітко свої вимоги, не роз`яснили, які саме пункти ПДР було ним порушено.

Вказує, що на прохання працівників поліції витягнути руки перед собою, йому одразу озвучено про те, що руки у нього тремтять, хоча на відео цього не помітно. Він намагався це заперечувати, адже права рука в нього травмована, але ліва ні, а отже тремтіння відсутнє, в подальшому йому було озвучено про те, що його поведінка не відповідає обстановці. Однак, він поводив себе досить адекватно, при цьому озвучив, що у нього наявні вродженні дефекти мови (заїкання). Цілком закономірно виникає запитання, про які саме виявлені ознаки алкогольного сп`яніння йде мова, і що саме було встановлено судом першої інстанції, чим це підтверджується?!

З відеозапису вбачається, що після проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора, результатом якого виявлено 1,56 проміле, йому не було запропоновано проходження відповідного огляду на стан сп`яніння в найближчому медичному закладі охорони здоров`я, при тому що він не був згідний, у зв`язку з чим вважає, що процедура огляду на стан сп`яніння, передбачена ст. 266 КУпАП, поліцейським порушена, а тому в силу даної статті, такий огляд є недійсним. Крім того, він повідомив написавши в протоколі, що з результатом не згідний.

Суд не надав належної оцінки діям працівників поліції, які грубо порушили зазначену норму закону, адже йому не було зачитано його права, в зв`язку з чим він не зміг скористатися допомогою адвоката або іншого фахівця в галузі права. Про роз`яснення інших прав, які передбачені Конституцією України, а також ст. 268 КУпАП, навіть мови і не йшло.

Просить скасувати постанову районного суду в повному обсязі та закрити провадження у справі відносно нього за ч.3 ст. 130 КУпАП, на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Громадянин ОСОБА_1 у судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, хоча і був належним чином повідомлений, поважних причин не навів і документів на підтвердження поважності не надав, а вдруге надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. Проте, в його інтересах у судове засідання прибула адвокат Буряк К.Я., яка підтримала повністю подану апеляційну скаргу свого підзахисного та просила її задовільнити з підстав зазначених в ній.

За таких обставин, відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Перевіривши доводи апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч.7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, повинно бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч доводам апелянта, таких вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Згідно п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими.

Заперечення вини ОСОБА_1 у апеляційній скарзі та його захисником у суді апеляційної інстанції, у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП, не можуть бути взяті судом до уваги та доводяться наступним.

Пунктом 2.9.а) ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання даної вимоги тягне за собою адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно диспозиції статті 130 КпАП України, відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.3 ст. 130 КУпАП, відповідальність встановлено за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх .увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП повністю підтверджена наявними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку, яка не викликає сумнівів, а вина останнього доведена поза розумним сумнівом.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №445856 від 18.11.2023 складеного о 23 год. 20 хв., яким встановлено, що 18 листопада 2023 року о 22 год. 34 хв. в Чернівецькій обл., Кіцманський р-н, с. Лужани по вул. Центральна, 53, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager» 7510 ARLM - 0432. Результат - 1,56 % проміле, тест 571, чим порушив п.2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.3 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 було відсторонено шляхом передачі тверезому водію.

При цьому, ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що він закріпив своїм підписом.

З протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомлено в повному обсязі, про що останній особисто зазначив у ньому та його підписав. Окрім того, в графі пояснення особи по суті правопорушення прописав, що з протоколом не згідний та засвідчив підписом.

Проте, в даному протоколі про адміністративне правопорушення відсутня відмітка ОСОБА_1 , що він не згідний із проведеним оглядом на стан сп`яніння.

За таких обставин, твердження апелянта ОСОБА_1 про те, що йому не було роз`яснено прав, що він не згідний з проведеним оглядом, не заслуговують на увагу апеляційного суду та спростовується наведеним вище.

Отже, на переконання апеляційного суду, протокол складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, оформлено компетентним органом в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, чітко викладено суть правопорушення, підписаний поліцейським, який його склав, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому є належним і допустимим доказом у справі.

Так, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, а саме глави І п.6., огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Зокрема, апеляційним судом встановлено, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини були зафіксовані на відеозаписах наданих працівниками поліції - 476518 та 476850, на яких чітко відображають всі обставини події, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, який з результатами проведеного огляду із застосуванням спеціального технічного засобу погодився, не заперечував факту вживання спиртних напоїв, так як на запитання поліцейського чи він вживав щось, правопорушник відреагував киванням головою «так» (а.с.18).

Згідно ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, …, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, …, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проведено у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд проведено за допомогою «Alcotest 7510» ARLM 0432. Результат 1,56 проміле. ОСОБА_1 своїм підписом у акті засвідчив згоду з результатом огляду та не висловив заперечень (а.с.2).

До матеріалів додано також роздруківку зі спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 7510» із результатом тесту 1,56 проміле з підписом ОСОБА_1 , що підтвердив ідентичність показань на екрані приладу та роздруківці (а.с.3).

Також у матеріалах справи наявне пояснення ОСОБА_1 по суті правопорушення, однак окрім вислову «не згідний», будь яких інших заперечень щодо проведення його огляду на стан сп`яніння, не згоди з діями працівників поліції не висловлено, як і не озвучено на відеозапис.

Попри це, в матеріалах справи також містяться диски з відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, які були предметом перегляду судом апеляційної інстанції під час підготовки справи до апеляційного розгляду, на яких повністю зафіксовано події, що відповідають фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`яніння та результати, а також беззаперечну згоду ОСОБА_1 з результатом огляду, а тому твердження апелянта у апеляційній скарзі, так і сторони захисту в суді апеляційної інстанції про те, що її підзахисний не погоджувався з результатами огляду суперечать даним відеозаписам.

Відтак, встановлено, що працівники поліції діяли у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.

Отже, районний суд обґрунтовано встановив, з чим також погоджується суд апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів і сам свідомо відхилив пропозицію поліцейського пройти огляд у медичному закладі.

На думку суду вказані докази є належними, допустимими та достовірними й не викликають у суду сумнівів. У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Слід також зазначити, що апеляційна скарга ОСОБА_1 фактично обґрунтована безпідставною зупинкою працівниками поліції його транспортного засобу, проте, матеріали адміністративного провадження не містять жодних клопотань, скарг, заяв з якими б останній звертався до УПП у Чернівецькій області на неправомірні дії працівників поліції щодо порушення його огляду на стан сп`яніння, чи безпідставне зупинення його транспортного засобу, окрім того не були предметом окремого оскарження ним в суді.

В апеляційній скарзі не наведено інших доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Беручи до уваги всі докази, наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому діяння, ґрунтуються на сукупності належних і допустимих доказів, які знаходяться в матеріалах справи та спростовують доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі та твердження його захисника в суді апеляційної інстанції, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі немає.

Інші посилання в апеляційній скарзі мають формальний характер, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції доходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.

При цьому, апеляційний суд керується висновком Європейського суду з прав людини, зробленим ним у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, де в п.58 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не скористався своїм правом спростувати викладені у протоколі про адміністративне правопорушення фактичні обставини, а тому його твердження про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 130 КупАП, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

Більше того, в матеріалах справи міститься постанова Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29.12.2022 у справі №718/2053/21 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, яка набрала законної сили 20.01.2023 (а.с.11-14), а також постанова Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27.02.2023 у справі №718/136/23 відносно ОСОБА_1 , згідно якої останнього визнано винуватим за ч.2 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ч.3 ст.30 КУпАП до стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки приєднано не відбуту частину стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік за постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29.12.2022 року у справі №718/2053/21 та остаточно призначено ОСОБА_1 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 4 роки. Постанова набрала законної сили 04.04.2023 (а.с.15-17).

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloranand Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Отже, водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодилася нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на ряд порушень, допущених поліцейськими, однак вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не тягнуть за собою недопустимість доказів та не спростовують факту порушення останнім п.2.9.а) ПДР.

Будь-яких істотних порушень норм процесуального чи матеріального права судом не встановлено.

Рішення районного суду по суті є правильним, порушень матеріального або процесуального права, які би давали апеляційному суду право скасувати його, не встановлено, а тому подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська