ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/445/24Головуючий у 1-й інстанції Созанська Л.І.
Провадження № 33/817/451/24 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 16 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

Згідно із постановою суду, 02 березня 2024 року о 12 год. 39 хв. в м. Бучач по вул. Галицькій, 90 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Вольво ХС 60» з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, почервоніння шкіряного покриву обличчя. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився в приміщенні КНП «Бучацька міська лікарня», в лікаря нарколога, проба позитивна - наркотичне сп`яніння, чим водій порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Крім того, 04 березня 2024 року о 09 год. 56 хв. в м. Бучач по вул. Шухевича водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Вольво ХС 60» будучи в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджено висновком лікаря-нарколога № 1 від 04 березня 2024 року. Огляд проводився у встановленому законом порядку у КНП «Бучацька міська лікарня» Бучацької міської ради, в лікаря нарколога, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та провадження в справі щодо його довірителя закрити у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Посилається на відсутність в матерілах справи доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 не порушував вимог п.2.3 в та п.15.9 и ПДР України. Вказує на те, що його довіритель не проявляв жодних ознак наркотичного спяніння тому вважає що працівники поліції безпідставно залучили ОСОБА_1 до процедури огляду на стан наркотичного сп`яніння та в порушення вимог чинного законодавства лікарем не було проведено лабораторного дослідження біологічного середовища ОСОБА_1 , а швидкий тест на вміст наркотиків, за допомогою якого було здійснено його огляд на стан наркотичного спяніння не є спеціальним приладом вимірювальної техніки чи обладнанням, дозволеним до використання МОЗ України. Окрім того, вважає вважає висновок лікаря про його перебування в стані наркотичного спяніння необгрунтованим в звязку з тим, що лікар зробив висновок про виявленння в біологічному зразку середовища ОСОБА_1 маріхуани у акті лабораторного дослідження без визначення її кількості , у звязку з чим.

Крім цього, звертає увагу суду на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 від 04 березня 2024 року скасована рішенням Бучацького районного суду від 10 квітня 2024 року у справі № 595/505/24 тому вважає що у поліцейських не було підстав для проведення огляду його довірителя на стан наркотичного спяніння, в звязку з чим протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом в силу так званої доктрини плодів отруйного дерева.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП , відповідальність за цією статтею настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.Вищезазначених вимог судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Згідно із протоколом про адміністративне праворушення та постановою суду, 02 березня 2024 року о 12 год. 39 хв. в м. Бучач по вул. Галицькій, 90 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Вольво ХС 60» з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, почервоніння шкіряного покриву обличчя. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився в приміщенні КНП «Бучацька міська лікарня», в лікаря нарколога, проба позитивна - наркотичне сп`яніння, чим водій порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Однак, в притягуючи водія до адміністративної відповідальності за порушенням вимог п.2.9 ПДР України (керування транспортним засобом в стані спяніння), поліцейський у протоколі та суд у постанові зазначив зміст вчиненого ним адмінправорушення як керування автомобілем з ознаками наркотичного спяніння, тобто фабула адміністративного правопорушення залишилась не викладеною.

У рішенні в справі Карелін проти Росії від 20.09.2009р. ЄСПЛ розглянув ситуацію коли національний суд при розгляді справи про адміністративні правопорушення без участі сторони обвинуваченння, уточнив у судовому засіданні фабулу правопорушенння, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце у протоколі про адміністративне правопорушенння. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинуваченння та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилось нічого іншого як перебрати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушенння ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу( за цих умов особа позбавлена можливості захищатись від висунутого проти нього обвинуваченння перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатись від обвинуваченння, яке, по суті, судом підтримується).

У звязку з вищенаведеним, вважаю що суд, не може самостійно корегувати фабулу вчиненого водієм правопрушення, що буде порушенням вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод в частині принципу рівності сторін і вимог змагального процесу та права на захист ОСОБА_1 , який не знав від якого обвинувачення йому захищатись, а тому провадження в справі щодо нього слід закрити у звязку з відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, задовольнивши апеляційну скаргу захисника.

Окрім того, судом першої інстанції встановлено, що 04 березня 2024 року о 09 год. 56 хв. в м. Бучач по вул. Шухевича водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Вольво ХС 60» будучи в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджено висновком лікаря-нарколога № 1 від 04 березня 2024 року. Огляд проводився у встановленому законом порядку у КНП «Бучацька міська лікарня» Бучацької міської ради, в лікаря нарколога, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Статтею 14 Закону України Про дорожній рух від 30 червня 1993 р. №3353-ХІІ передбачено, що учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

При цьому, статтею 35 Закону України Про Національну поліцію передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Даний перелік, зокрема, передбачає :1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Ч.1 ст.130 КУпАП Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи вбачається що відносно ОСОБА_1 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1580380 від 04 березня 2024 року, згідно якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, а саме за те, що він 04 березня 2024 року о 09 год. 59 хв. у м.Бучач по вул. Шухевича, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим порушив п. 15.9 (и) ПДР України, яка скасована рішенням Бучацького районного суду від 10 квітня 2024 року у справі № 595/505/24 .

Тому вважаю, що працівниками поліції не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України, які стали причиною зупинки автомобіля під його керуванням, в звязку з чим у поліцейських не було законних підстав для проведення його огляду на стан спяніння та складений відносно нього 04.03.2024 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП є недопустимим доказом виходячи з так званої докритни плодів отруйного дерева, сформульованої Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України».

Також з акту медичного огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного спяніння від 04.03.2024 року слідує слідує що за результатами проведення тесту на наркотики у його сечі виявлено марихуану.

Відповідно до п.п.7,8,9,15 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МОЗ та МВС № 1452/735 від 09.11.2015 проведення лабораторних досліджень водіїв на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обовязкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан спяніння. Використання в закладах охорони здоров"я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. За результатами огляду на стан спяніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду.

Тобто лабораторні дослідження повинні були встановити кількісне визначення вмісту наркотичного засобу та його виду в сечі ОСОБА_1 , що є базовим критерієм встановлення як самого факту, так і ступеню спяніння.

Однак, у акті лабораторного дослідження лікар зробив висновок по те, що в його сечі виявлено марихуану та встановив діагноз: наркотичне спяніння марихуаною, яка у Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, затвреджений постановою КМУ № 770 від 06.05.2000 року не міститься, кількісного її визначення для встановлення того чи перевищує вона пороговий рівень з якого настає стан наркотичного спяніння в акті медичного огляду лікар також не зазначив. Тому результати проведеного огляду поза розумним сумнівом не підтверджують факту перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного спяніння.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції не дотримався вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, у звязку з чим постанова суду щодо нього підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень. З огляду на викладене, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 слід задовольнити .

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Пасічника А.З. задовольнити, а постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 16 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,- скасувати.

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя