Справа № 730/469/24 Головуючий у 1 інстанції Данько О. В.
Провадження № 33/4823/504/24
Категорія - ч. 5 ст. 126 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Салая Г.А.,

захисника Биковця В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від 26 квітня 2024 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 09.04.2024 о 10 год. 02 хв. у с. Оленівка, по вул. Барвінок, 23, ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом «ВАЗ-21063», д.н.з. НОМЕР_1 не маючи права керувати вказаним транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з додатком, в якій просив скасувати постанову суду та закрити провадження щодо нього, обмежившись усним зауваженням або ж скасувати постанову в частині позбавлення його права керування транспортними засобами.

В обґрунтування доводів зазначає, що стягнення, призначене судом, є занадто суворим порівняно з правопорушенням, оскільки він являється військовослужбовцем і спеціальність водій йому потрібна для керування військовими транспортними засобами. Вказує на ряд порушень, допущених поліцейськими, зокрема безпідставну зупинку, оскільки є виключний перелік підстав для цього і працівники поліції йому не повідомили які правила дорожнього руху він порушив щоб послугувало підставою для зупинки, тому вважає всі подальші дії поліцейських неправомірними.

Крім того, вказує, що суд, у порушення положень п. 28 постанови Пленуму ВСУ № 14, яким передбачено, що позбавлення права керування транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне стягнення і можливості застосовувати його як додаткове не надає, тому вважає, що суд вийшов за межі своїх повноважень. Крім того, не можна позбавити того, чого немає, тому враховуючи, що в нього нема посвідчення водія, суд не мав права застосовувати до нього таке стягнення.

Також зазначає, що судом не враховано характеризуючі його особу обставини, те, що він є військовослужбовцем, учасник бойових дій, одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, від його дій жодної небезпеки для суспільства не настало, тому просить застосувати до нього положення ст. 22 КУпАП.

В доповненні до апеляційної скарги зазначає, що поза увагою суду залишились допущені помилки у назві автомобіля, яким він керував, у постанові про притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, що стало підставою для притягнення його до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, що, на його переконання, виключає її як доказ.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, захисник пояснив, що знаходиться в зоні бойових дій, просив розглядати без його участі.

Заслухавши захисника, який підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити з викладених підстав, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 253412 від 09.04.2024, ОСОБА_1 09.04.2024 о 10 год. 02 хв. у с. Оленівка, по вул. Барвінок, 23, повторно протягом року керував транспортним засобом «ВАЗ-21063», д.н.з. НОМЕР_1 не маючи права керувати вказаним транспортним засобом (не маючи посвідчення водія відповідної категорії), чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст. 251 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції.

Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що ОСОБА_1 всупереч п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху керував транспортним засобом без посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, що він і не заперечував, посилаючись на можливість керування без посвідчення у період воєнного стану, оскільки являється військовослужбовцем.

Згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії ББА № 556549 від 24.02.2024 року водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом без права керування транспортними засобами, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с. 3).

ОСОБА_1 вчинено правопорушення, яке підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку Законом передбачено адміністративну відповідальність, що встановлено ст. 9 КУпАП.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Його доводи про те, що постанова про притягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП не є належним доказом через допущену в ній помилку, безпідставні, оскільки остання є чинною та ним не оскаржена.

А посилання на безпідставність його зупинки працівниками поліції не заслуговує на увагу, оскільки останніми йому повідомлено про наявну інформацію про керування ним транспортним засобом без права на таке керування, що в подальшому підтвердилось.

Згідно ст.ст. 23, 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність та враховується мета адміністративного стягнення, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Отже, оскільки не передбачено альтернативного застосування стягнення, тому суд першої інстанції, з дотриманням вимог ч. 5 ст. 126 КУпАП обґрунтовано застосував відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на мінімальний строк та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Його посилання на те, що суди не в праві застосовувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування коли винна особа не отримувала такого права неспроможне з огляду на таке.

Диспозиція ч. 2 ст. 126 КУпАП прямо передбачає наступний склад адміністративного правопорушення: «керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом». За таких умов суб`єктом такого правопорушення є особа, яка на час здійснення керування транспортним засобом вже не має або ніколи не мала права на таке керування, що в повній мірі відповідає особі ОСОБА_1 .

Чинне законодавство про адміністративні правопорушення розрізняє таких суб`єктів, як осіб, які здійснюють керування транспортним засобом та водія транспортного засобу. Відмінність вказаних суб`єктів полягає в тому, що водій транспортного засобу - це особа, яка здійснює керування таким транспортним засобом на законних підставах, оскільки набула у встановленому законом порядку право керування транспортним засобом. На відміну від водія, суб`єкт, передбачений ч. 2 ст. 126 КУпАП, - це особа, яка не має (не набувала) права керування транспортним засобом у встановленому законом порядку. В даному випадку ч. 2 ст. 126 КУпАП є спеціальною нормою, яка врегульовує відповідальність особи, яка здійснює керування транспортним засобом, не отримавши на це відповідного права.

Частина 5 ст. 126 КУпАП є спеціальною нормою, яка передбачає відповідальність особи, яка не має права керування транспортним засобом, однак, здійснює таке керування повторно, протягом року. При цьому санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП встановлює обов`язкове додаткове стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від 5 до 7 років.

Зважаючи на вищевикладене, особа, яка не має права на керування транспортними засобами, однак повторно протягом року вчинила правопорушення у вигляді такого керування, є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, і до такої особи в обов`язковому порядку застосовується накладення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Доводи апеляційної скарги про малозначність правопорушення та застосування положень ст. 22 КУпАП виходять за межі повноважень суду у даній категорії правопорушень, оскільки місять пряму заборону у примітці до ст. 22 КУпАП.

Інші доводи апелянта не спростовують доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від 26 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай