КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 755/1348/24
провадження № 33/824/3254/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в складі судді Кирилюк Г. М.,

при секретарі Халепчук Д. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Барбона Павла Олександровича на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року в складі судді Козачук О. М., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

15.05.2024 захисник ОСОБА_1 - адвокат Барбон П. О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року та справу закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст 247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції допущено спрощений підхід до розгляду справи, справу розглянуто не об`єктивно, з обвинувальним нахилом, упереджено, з грубим порушенням як норм матеріального так і процесуального права, не надано правової оцінки тим доказам, які надано поліцейським, не взято до уваги доводи, пояснення та клопотання сторони захисту, справу розглянуто без особи, яка притягається до відповідальності, внаслідок чого було винесено незаконне рішення.

Вважає, що провадження по справі піддягає закриттю, виходячи з наступного.

Згідно матеріалів справи працівниками поліції не було дотримано вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», а тому всі подальші дії, вимоги працівників поліції є незаконними, а складені ними документи не можуть вважатись належними та допустимими доказами.

В даному випадку автомобіль ОСОБА_1 за підозрою в керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння працівниками поліції не зупинявся, підтвердження тому, що зупинка автомобіля була з підстав, визначених ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» в справі відсутні.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, які нібито були виявлені у гр. ОСОБА_1 , ніяким чином працівниками поліції виявлено та перевірено не було, матеріали відеозапису цього не містять, а тому підстав пропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у працівників поліції не було.

Крім того, інспектор поліції не роз`яснив права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, про що робиться відмітка у протоколі.

Працівниками поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що є порушенням процедури проведення огляду водія на стан сп`яніння та оформлення його результатів.

За таких обставини вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як його вину поліцейським не доведено належним чином, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятним та суперечить як нормам національного законодавства, так і міжнародного.

Відповідно до ч.4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Апеляційний суд повідомив про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу,- адвоката Барбон П. О., а також особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

За відсутності доказів поважності причин неявки вказаних осіб в судове засідання, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в їх відсутність.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.9 а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд, у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №527204, 07 січня 2024 року о 11 год. 50 хв., в м. Київ, по вул. Гагаріна, 5, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Deo Lanos, днз НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 проводився на місці зупинки за його згоди поліцейським з використанням технічного засобу приладу Drager Аlcotest 6820, результат 1,32 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до роздруківки результатів тестування від 07 січня 2024 року, при застосуванні приладу Drager Аlcotest 6820, у водія ОСОБА_1 виявлено показник вмісту алкоголю 1,32‰.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів, результат огляду - 1,32 ‰. З результатами огляду ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його підпис (а.с.4).

Відеофіксація здійснювалася на бодікамери №473868, №293951.

З відеозапису, який міститься на DVD-диску, вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено, оскільки водій не був пристебнутий ременем пасивної безпеки.

Відповідно до постанови від 07.01.2024 серія ЕНА №1201536, складеної старшим лейтенантом поліції Бат.2 Рота 2 УПП в місті Києві, ОСОБА_2 07.01.2024 в м. Києві по проспекту Леоніда Каденюка (Гагаріна Юрія) , 5/1, керував транспортним засобом Deo Lanos, днз НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим скоїм адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121-1 КУпАП. До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги щодо відсутності у поліцейського правових підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 є необґрунтованими.

Перебування ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння підтверджено за допомогою технічного приладу Drager Аlcotest 6820. З результатом огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 погодився. Посилання в апеляційній скарзі на те, що у ОСОБА_1 не було виявлено ознак алкогольного сп`яніння не відповідає обставинам справи.

Матеріалами відеозапису підтверджено, що працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, про що також зроблено відмітку в протоколі.

ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, автомобіль передано тверезому водію, про що свідчить розписка ОСОБА_3 (а.с.5).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.2.9 а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини вказаної особи у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності особи одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження апеляційної скарги з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення особи від адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Барбона Павла Олександровича залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк