ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/807/480/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Стариченка М.П. (в режимі відеоконференції), розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Стариченка М.П на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2024 р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовець, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 14.12.2023 р. о 12 год. 01 хв. ОСОБА_1 на 525 км автодороги М-08 Бориспіль Дніпро Запоріжжя Маріуполь керував транспортним засобом «SEAT Alhambra», н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно якого водій зобов`язаний на вимогу робітника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Від керування транспортним засобом відсторонений.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Стариченко М.П., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що судом залишено поза увагою те, що співробітниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та оформленні матеріалів було допущено ряд суттєвих порушень, які виключають законну можливість притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують вчинення ним інкримінованого йому правопорушення.

Посилається на те, що судом при розгляді справи не враховано факт відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Зазначає, що ОСОБА_1 , будучи за кермом в тверезому стані, був зупинений працівника поліції на блокпосту. Оголошеною причиною зупинки став факт не пристебнутих пасків безпеки, між тим вказані порушення ПДР ОСОБА_1 не підтверджується матеріалами справи. У зв`язку із відсутністю документів на транспортний засіб працівниками поліції було оголошено про складання постанови за вказані правопорушення. Після чого ОСОБА_1 перепаркував свій автомобіль та подзвонив своєму побратиму з проханням забрати його з місця зупинки. В очікуванні товариша, відчувши емоційну перенапругу, ОСОБА_1 відкрив пляшку із спиртним та випив приблизно 100 грамів коньяку. Зі спливом 40 хвилин, до ОСОБА_1 знов підійшли працівники поліції та оголосили, що у нього в ході спілкування виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, на що останній не заперечував. Сторона захисту наголошує, що алкоголь ОСОБА_1 вживав у транспортному засобі, який не здійснював рух, чекаючи на своїх побратимів.

Звертає увагу суду, що відеозапис у справі не є безперервним, а фіксує лише події, починаючи з 13-00 год., тоді як відповідно до фабули протоколу подія відбулась об 12-01 год., що свідчить про відсутність фіксування події на протязі години, а саме з моменту зупинки транспортного засобу до складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення. Як наслідок, в наявних матеріалів справи явно не вбачається ні факту зупинки ОСОБА_1 інспектором поліції, ні факту керування тим автомобілем у нетверезому стані.

Наголошує, що зафіксовані відеозаписом пояснення ОСОБА_1 про керування ним транспортним засобом, не можуть бути доказами доведеності його вини, якщо таке визнання провини не узгоджується із сукупністю решти досліджених доказів, оскільки може бути наслідком незаконного впливу на особу, введення її в оману в результаті юридичної неграмотності.

Стверджує, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення, а тому від зазначеного огляду останній не відмовлявся, що унеможливлює притягнення водія до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Посилається на те, що працівниками поліції в порушення вимог Інструкції не вручено ОСОБА_1 копію акту огляду та не роз`ясненні права, передбачені Конституцією України та ст. 268 КУпАП.

На підставі викладеного просить постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, присутність його захисника адвоката Стариченка М.П., який зазначив про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 , суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останнього, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку адвоката Стариченка М.П., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 593245 від 14 грудня 2023 року та визнаних судом доведеними підтверджується:

- направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 до Вільнянської багатопрофільної лікарні з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено, що огляд не проводився в зв`язку з відмовою (а.с. 5);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксовані виявлені у ОСОБА_1 ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд не проводився у заявку з відмовою( а.с. 6);

- відеозаписом події (а.с. 11).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан, зокрема алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Працівниками патрульної поліції вказані вимоги закону дотримані.

Перевіряючи доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.12.2023 р. о 12 год. 01 хв. ОСОБА_1 на 525 км автодороги М-08 Бориспіль Дніпро Запоріжжя Маріуполь керував транспортним засобом «SEAT Alhambra», н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно якого водій зобов`язаний на вимогу робітника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Від керування транспортним засобом відсторонений.

При цьому, особливості цього провадження дійсно засвідчують відсутність фіксації безпосередньо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, однак факт керування підтверджується іншими доказами у справі, які суд не може залишити без уваги.

Так, на переглянутому відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, здійсненим ним під час виконання службових обов`язків на блок-посту, зафіксовані обставини спілкування із ОСОБА_1 , який на запитання працівників поліції підтверджує, що керував транспортним засобом «SEAT Alhambra», н.з. НОМЕР_2 , документи на транспортний засіб відсутні. В ході спілкування працівник поліції повідомляє, що у ОСОБА_1 вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння. На запитання працівника поліції, чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої, осатаній відповідає, що вжив 100 грамів коньяку з кавою. Слідує пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі. Попередження ОСОБА_1 за складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, у разі відмови від проходження запропонованого огляду. ОСОБА_1 відповідає, що «не готов» та надає відмову. Складання та оголошення протоколу. Жодних заперечень щодо змісту протоколу та керування транспортним засобом від ОСОБА_1 не надходить. Навпаки, ОСОБА_1 зазначив, що «їхав, нічого не порушив».

Крім того, факт керування ОСОБА_1 та зупинки транспортного засобу під його керуванням підтверджує і сторона захисту в своїй апеляційній скарзі, зазначаючи, що « ОСОБА_1 14 грудня 2023 року приблизно о 12 годині, будучи в абсолютно тверезому стані за кермом автомобіля був зупинений працівника поліції на блок посту та підтверджує особисто ОСОБА_1 , зазначивши в своїх письмових поясненнях в протоколі, що «Іхав обережно до місця л.к».

Отже, з огляду на сукупність вказаних обставин, у апеляційного суду не виникає сумнівів щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний час та у зазначеному місці, а позиція сторони захисту спрямована на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за допущене правопорушення.

Доводи апеляційної скарги щодо не вручення працівниками поліції ОСОБА_1 копії акту огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не спростовують факту вчинення правопорушення та не є обставиною, яка впливає на кваліфікацію його дій.

Відповідаючи на доводи апелянта щодо не роз`яснення прав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд виходить із наступного.

Так, поведінка ОСОБА_1 на відеозаписі вказує, що він не вимагав роз`яснення йому певних прав або особливостей процедури, повністю усвідомлював вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, які в свою чергу роз`яснили ОСОБА_1 про відповідальність за відмову від проходження огляду.

Крім того, апеляційним судом права, передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 .

Твердження сторони захисту, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі шляхом вручення письмового направлення, а тому від зазначеного огляду останній не відмовлявся, спростовуються відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано працівниками поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу так і у медичному закладі, на що ОСОБА_1 надав відмову. Разом із цим, в матеріалах справи міститься письмове направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 до Вільнянської багатопрофільної лікарні з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції яке не вручалося останньому, у зв`язку з його відмовою від проведення такого огляду (а.с.5).

Отже, на переконання апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, ЗУ «Про національну поліцію».

Твердження апелянта про недопустимість наявного у справі відеозапису через те, що він має перерви є безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме: обставини встановлення факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та його зупинку, відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

На переконання апеляційного суду, досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та такими в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним, а тому посилання апелянта щодо порушення ст. 33 КУпАП безпідставні.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова судді першої інстанції без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Стариченка М.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/13414/23