П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 року

Суддя Подільського районного суду міста Києва Будзан Л.Д., розглянувши матеріали справи, що надійшли з Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого провідним інженером АТ «Фармак», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 368911 від 16 листопада 2022 року, 16 листопада 2022 року о 12 годині 35 хвилини, ОСОБА_1 , в місті Києві по вулиці Кирилівській, керуючи транспортним засобом марки «JEEP PATRIOT», державний номерний знак НОМЕР_1 , при повороті ліворуч не надав превагу в русі попутному транспортному засобу «TOYOTA», державний номерний знак НОМЕР_2 , що рухався ліворуч, чим порушив вимоги п.п. 10.4 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Адвокат правопорушника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив про невизнання правопорушником своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як встановлено судом, відносно ОСОБА_1 складено протокол про вчинення ним правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 124 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.

Зі змісту ст. 124 КУпАП слідує, що об`єктивною стороною цього правопорушення є порушення правил дорожнього руху, яке привело до пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція ст. 124 КУпАП є бланкетною, оскільки містить посилання на правила дорожнього руху, а тому для визначення суті правопорушення та вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, які пункти правил дорожнього руху були порушені особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та у чому полягали такі порушення.

Суд не вправі вийти за межі визначені протоколом про адміністративне правопорушення та самостійно змінити як виклад фактичних обставин правопорушення, так і його юридичну кваліфікацію.

Вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд виходить з наступного.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №368911, складеного відносно ОСОБА_1 , у ньому зазначено порушення останнім вимог п. 10.4 ПДР України, що призвело до настання ДТП.

Надаючи правову оцінку такому протоколу, суд виходить із того, що склад правопорушення, зазначеного у ньому, матиме місце за одночасного порушення водієм вказаного пункту Правил у їх сукупності.

Пунктом 10.4 ПДР України передбачено, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку.

Натомість з дослідженого у судовому засіданні Висновку експертів за результатами проведення судової комплексної фототехнічної та автотехнічної експертизи від 20 лютого 2024 року № 5599/5600/23-52/23-35/, отриманого на виконання ухвали суду встановлено наступне:

«1. З обсягу наданих на дослідження матеріалів в діях водія автомобіля Toyota вбачаються невідповідності вимогам п. 11.9 ПДР, які перебувають у причинному зв`язку із настанням зіткнення з автомобілем Jeep, з технічної точки зору. Однак, встановити чи перебуває невідповідність вимогам п. 12.4 ПДР у причинному зв`язку із настанням даної ДТП, з обсягу наданих на дослідження матеріалів, з технічної точки зору, неможливо.

2. З причин детально наведених у дослідженні, з технічної точки зору, у діях водія ТЗ Toyota вбачаються невідповідності вимогам п.п. 11.9 та 12.4 ПДР.

3. З технічної точки зору, у даній дорожній ситуації водій автомобіля Toyota мав діяти у відповідності до вимог п.п. 11.9 та 12.4 ПДР.

5. З причин наведених у дослідженні, з технічної точки зору, у діях водія автомобіля Jeep вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1 та 11.8 ПДР.

6. З технічної точки зору, у даній дорожній ситуації водій автомобіля Jeep мав діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1 та 11.8 ПДР.

7. З причин наведених у досліджені з технічної точки зору, у діях водія автомобіля Jeep вбачаються невідповідності вимогам п. п. 10.1 та 11.8 ПДР, які перебували у причинному зв`язку із настанням пригоди.»

Таким чином, наведене свідчить про неправильність кваліфікації дій водія ОСОБА_1 у даному випадку, а тому підстави для притягнення його до відповідальності за порушення п. 10.4 ПДР України відсутні.

Із урахуванням наведеного, суд вважає, що матеріали справи не містять належних доказів, які б поза розумним сумнівом вказували на порушення ОСОБА_1 п. 10.4 ПДР України, як про це зазначено у складеному відносно нього протоколі серії ААД №368911 від 16.11.2022, а тому підстави для притягнення його до відповідальності за обставин, вказаних у такому протоколі, відсутні.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України №23-рп/2010 від 22.12.2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Така позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовими позиціями Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З огляду на наведене, заслухавши пояснення адвоката, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять належних доказів, які б вказували на вчинення ним вказаного правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому провадження в справі про притягнення останнього до адміністративної відповідальності підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 33, 124, 221, 284, 285, 289, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП .

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з моменту набрання нею законної сили.

Суддя Леся БУДЗАН