Справа № 132/3015/24
Провадження № 33/801/1045/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 грудня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника - адвоката Сопруна Володимира Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 29 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 29 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Не погодившись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 через свого захисника - адвоката Сопруна В.В. подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою. Посилаючись на порушення працівниками поліції порядку огляду водія на стан сп`яніння, вважає, що вина у вчиненні інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення не доведена належними та допустимими доказами, а тому його необґрунтовано притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначає також, що водій ОСОБА_1 не був зупинений працівниками поліції, як зазначено у протоколі, а стояв на узбіччі біля припаркованого автомобіля, у той час як до нього під`їхали патрульні.

В судовому засіданні захисник - адвокат Сопрун В.В. вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити. Просить також розглядати справу у відсутність ОСОБА_1 , який не може з`явитися в судове засідання.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №126168 09.09.2024 року о 20 год. 59 хв. в м. Калинівці по вул. Медичній, 6 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від огляду у встановленому законом порядку на визначення стану сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за частиною 1 статті 130 КпАП України.

Оцінюючи наявні у справі докази, апеляційний суд доходить такого висновку.

Частиною першою статті 130 КпАП України встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів що, знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з статтею 266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Відповідно до п. 2, п. 4 розділу 1 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (тобто, відповідно до п. 3 цієї Інструкції, порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння лише за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, а саме якщо у нього: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість, порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При цьому відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №126168 09.09.2024 року зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці .

Водночас з переглянутого апеляційним судом відеозапису події вбачається, що під час спілкування з водієм, перевірки документів, поверхневого огляду, працівник поліції безпосередньо не вказуючи на конкретні ознаки наркотичного сп`яніння, що нібито наявні в ОСОБА_1 , пропонує йому проїхати до нарколога, наголошуючи на тому, що якщо той впродовж місяця вживав наркотичні засоби, тест це покаже. При цьому будь-яких дій, спрямованих на виявлення в ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння поліцейський не вчиняв, на конкретні ознаки такого сп`яніння ОСОБА_1 не вказував, а на запитання, чи той вживав щось заборонене, останній надав заперечну відповідь.

Також при перегляді відеозаписів, що зроблені поліцейськими за допомогою мобільних телефонів, встановлено, що вказані поліцейським ознаки перебування в стані наркотичного сп`яніння, фактично відсутні.

Так, ОСОБА_1 поводиться адекватно, виконує всі вимоги працівників поліції, надав правдиві відомості про себе і погодився проїхати в лікувальний заклад для проведення огляду. При зйомці його рук крупним планом, будь-яких ознак їх тремтіння не вбачається. Так само працівники поліції жодним чином не перевіряли, як його зіниці реагують на світло.

Саме по собі звернення поліцейських до ОСОБА_1 як до водія відповідного транспортного засобу обґрунтовувалося тим, що він нібито перевищив встановлену швидкість руху і намагався втекти від працівників поліції, хоча жодних доказів такої поведінки водія суду не представлено.

Навпаки, на записі з відеореєстратора з службового автомобіля видно як цей автомобіль стоїть припаркованим на одній з вулиць. Автомобіль Мерседес сірого кольору проїхав повз зі звичайною для такої дорожньої обстановки швидкістю. Через деякий час службовий автомобіль рушає слідом за ним, але в зв`язку з тим, що авто вже зникло з виду, працівники поліції збільшують швидкість руху. За кілька хвилин сірий Мерседес виявлений припаркованим біля узбіччя дороги, і лише в цей момент працівники поліції включили сирену і світлові сигнали, вийшли з авто і пред`явили водієві претензії з приводу того, що він нібито втікав.

При цьому жодних ознак того, що водій сірого Мерседеса перевищив швидкість, намагався втекти, не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу або взагалі порушив будь-яке положення ПДР, відеозаписи не містять.

Вказані обставини викликають обґрунтовані сумніви у правомірності вимоги працівників поліції про проходження огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, оскільки не було дотримано вимог п.п. 2, 4 розділу 1 та п. 12 розділу 11 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що полягає у чіткій вказівці на наявність конкретних ознак сп`яніння.

Натомість працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, без вказівки на ознаки такого сп`яніння, на що останній беззаперечно погодився і його було доставлено до КП «Калинівська ЦРЛ КМР».

Із відеозаписів подій, що відбувались у медичному закладі неможливо встановити коли і яким чином ОСОБА_1 пропонувалось пройти медичне освідування, оскільки відеофайл не відображає жодної інформації по суті адміністративного правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 . З відеозапису випливає, що мобільний телефон в цей період часу лежав на столі й знімав стелю одного із кабінетів лікувального закладу.

Крім того, на одному з відеофайлів відображена розмова працівників поліцейських між собою, а також розмова ОСОБА_1 з іншою особою, під час якої останній повідомив, що не зміг фізіологічно здати біоматеріал - сечу. А тому такі дії ОСОБА_1 були розцінені як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог статті 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 7 ст. 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення була допущена істотна неповнота з`ясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення, а викладені в постанові судді висновки щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому допущена судом першої інстанції неповнота з`ясування обставин справи усунута при розгляді справи апеляційним судом шляхом дослідження наявних в матеріалах справи доказів й оцінки їх з точки зору їх достатності і допустимості для висновку про винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають тлумачитись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, а апеляційний суд не наділений повноваженням збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, апеляційний суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України не доведена.

За викладених обставин, постанову суду необхідно скасувати та провадження по справі закрити на підставі статті 247 п. 1 КпАП України за відсутністю складу цього адміністративного правопорушення, задовольнивши апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 247, 294 КпАП України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Сопруна Володимира Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 29 листопада 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КпАП України скасувати, а провадження в адміністративній справі № 132/3015/24 закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КпАП України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник