ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1490/24 Справа № 178/719/24 Суддя у 1-й інстанції - Цаберябий Б. М. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Неклеси Миколи Миколайовича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах зазначених в протоколі, 18 лютого 2024 року о 13 год. 00 хв. на автошляху М-30 916 км + 817 м., що на території Кам`янського / Криничанського / району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Atlas, д/н НОМЕР_1 , маючи ознаки наркотичного сп`яніння, але від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного, сп`яніння відмовився.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Неклеса М.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що ОСОБА_1 не отримував повістки про виклик до суду та не отримував копію постанови, про існування постанови дізнався лише 24 квітня 2024 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів про передбачені Законом підстави зупинки транспортного засобу.

Вказує, що згідно матеріалів справи вбачається, що інспектором поліції здійснювалася фіксація складання протоколу, однак, яким чином було встановлено ознаки спяніння, відеозапис не містить.

Також зазначає, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

ОСОБА_1 та його захисник Неклеса М.М. в судове засідання не з`явились, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 294 КУпАП має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Згідно ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Одним із видів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Як слідує з матеріалів справи в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 556559 від 18 лютого 2024 року водій ОСОБА_1 18 лютого 2024 року керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.

Відповідно до відеозапису, наявного в матеріалах справи, видно, що працівники поліції зупиняють зазначений в протоколі транспортний засіб та за кермом перебуває жінка, сам ОСОБА_1 знаходиться на задньому пасажирському сидінні.

Під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції останні повідомляють йому, що є підстави вважати що той керував транспортним засобом.

При цьому не убачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом та його було зупинено, оскільки керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу (руху транспортного засобу за допомогою двигуна), незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Наразі судом першої інстанції не було враховано, що під керуванням транспортним засобом розуміється вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу, що не було встановлено в діях ОСОБА_1 , оскільки відеозапис не містить відомостей, що останнім, як водієм, були вчинені дії, пов`язані з приведенням транспортного засобу в рух, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу, оскільки з відеозапису видно, що ОСОБА_1 перебуває на місці для пасажира в транспортному засобі, на водійському місці сидить інша особа.

Враховуючи зазначене, дії ОСОБА_1 не можна вважати порушенням Правил дорожнього руху України, а саме п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Обставини, визначені законом, які давали поліцейському право вимагати від ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, були відсутні.

Враховуючи вищевикладені обставини приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати не винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження по даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун