1Справа № 335/5263/24 3/335/1680/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з ВП№1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

09.05.2024 з Відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 907613 від 08.05.2024, складений стосовно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення від 08.05.2024 серії ВАВ № 907613, зазначено, що 08.05.2024 приблизно о 11 год. 00 хв. за адресою: м.Запоріжжя, вул. Сергія Тюленіна в районі буд. 29 біля лісосмуги громадянка ОСОБА_1 здійснювала фізичний опір працівникам поліції заважаючи виконати службові обов`язки, а саме доставлення особи до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання адміністративних матеріалів за ч. 210-1 КУпАП. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП.

В судове засідання, призначене на 10.05.2024 року ОСОБА_1 з`явилася, проте під час розгляду справи у зв`язку із її непроцесуальною поведінкою у судовому засіданні та попередженням про недопустимість такої поведінки та продовженням такої поведінки, зловживанням своїми процесуальними правами, безпідставними висловлюваннями на адресу суду, які свідчать про неповагу до суду і судової влади в Україні загалом, у судовому засіданні була оголошена перерва.

В судове засідання, призначене на 15.05.2024 року ОСОБА_1 не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Заяв про відкладення розгляду справи не подано.

Крім того, ОСОБА_1 було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом на адресу місця проживання, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення та вручено повістку під розписку в суді 10.05.2024 року, у зв`язку із чим постановою суду від 15.05.2024 року ОСОБА_1 піддано примусовому приводу.

До того ж, ОСОБА_1 було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом на адресу місця проживання, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, яку вручено їй особисто на поштовому відділенні 21.05.2024 року.

Постанова суду від 15.05.2024 року про привід до суду особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, працівниками Національної поліції не виконано.

У судове засідання 28.05.2024 року ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду заяву про відкладення розгляду справи за станом її здоров`я, про що надала довідку від лікаря про звернення за медичною допомогою 27.05.2024 року.

У судові засідання 06.06.2024, 12.06.2024 застосовано привід відносно ОСОБА_1 . Виконання постанови доручено ВП№1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області. У судові засідання 06.06.2024, 12.06.2024 року ОСОБА_1 не з`являлася, у зв`язку із чим розгляд справи було відкладено.

Згідно повідомлення ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, яке надійшло до суду 24.06.2024 року ОСОБА_1 в порядку ст. 208 КПК України була затримана і поміщена до слідчого ізолятору, де і перебуває на час надання відповіді.

У судовому засіданні 28.06.2024 року за участю ОСОБА_1 в режимі відеоконференції досліджено частково матеріали справи, зокрема протокол серії ВАВ№ 907613, АЗ №091035, рапорт від 08.05.2024 року, довідка, рапорти від 08.05.2024 року та оголошено перерву у судовому засіданні до 01.07.2024 року до 10 год. 00 хв. за клопотанням ОСОБА_1 у зв`язку із її поганим самопочуттям. Інші клопотання під час судового засідання 28.06.2024 року ОСОБА_1 не заявляла.

За нормами діючого чинного законодавства особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язані демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

За своєю суттю дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права стороною процесу, однак по суті вони направлені на деструктивність судового розгляду та затягування розгляду справи з метою спливу процесуальних строків з метою уникнення відповідальності, оскільки з моменту вчинення адміністративного правопорушення минуло майже 2 місяці.

Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у п.6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою. Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати свої процесуальні права та обов`язки.

У судовому засіданні 01.07.2024 року ОСОБА_1 в режимі відеоконференції на неодноразову пропозицію головуючого надати пояснення по суті обставин викладених у протоколі шляхом свої фактично непроцесуальної поведінки ухилилася від висловлення своєї позиції по суті інкримінованого їй правопорушення, заявила про допуск у справі її правозахисників, прізвища яких не зазначила, як і не надала суду жодного документа, який би підтверджував повноваження будь-якого представника на захист інтересів ОСОБА_1 . Жодних письмових клопотань до суду від ОСОБА_1 у судове засідання 01.07.2024 року не надходило. При цьому маючи достатній час для залучення у справі представника, ОСОБА_1 своїм правом протягом майже двох місяців не скористалася, ухиляючись від явки в судові засідання у цій справі. Зважаючи на процесуальну поведінку ОСОБА_1 у тому числі під час судових засідань, спрямовану на затягування розгляду справи, з метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд розцінює її дії як зловживання процесуальними правами.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу наступних висновків.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Стаття 7 КУпАП вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Так, ст.185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління. Об`єктивна сторона: правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків. Суб`єктивна сторона: правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Таким чином, наявність саме фізичного опору у діях проти поліцейського не охоплюється складом адміністративного правопорушення та, залежно від обставин, повинна мати наслідком кваліфікацію злочину за нормами ст.ст. 296, 342, 345 КК України.

Абзаци 2 та 3 п. 7 Постанови ПВС України від 26.06.1992 р. № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» роз`яснюють, що згідно зі ст. 185 КУпАП, злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень або одноразова відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Адміністративна відповідальність за названою статтею настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винуватої особи.

Згідно ч.1 ст. 250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення має право, зокрема, перевіряти законність дій органів (посадових осіб) при провадженні в справі, вчиняти інші передбачені законом дії.

З оглянутих відеозаписів, які додані до протоколу, встановлено, що дії ОСОБА_1 під час доставлення особи працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання адміністративних матеріалів за ч. 210-1 КУпАП шляхом фізичного опору працівникам поліції вказують на наявність в діянні ОСОБА_1 ознак кримінальних правопорушень, передбачених статтями 296,342,345 КК України (в залежності від обставин та факту наявності тілесних ушкоджень у поліцейських), а також ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 114-1 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, у зв`язку з чим відомості про вказані діяння відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України повинні бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідною уповноваженою особою (дізнавачем, слідчим, прокурором).

Будь-якої інформації щодо внесення відомостей за вказаним фактом до ЄРДР матеріали справи не містять, як і рішення про закриття кримінального провадження, в тому числі за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що встановлені обставини вказують на можливу наявність в діях ОСОБА_1 ознак кримінальних правопорушень, що підлягає подальшій перевірці під час досудового розслідування та вимагають належного і ретельного розслідування.

При цьому, закон не вимагає, щоб на момент направлення матеріалів прокурору чи органу досудового розслідування суд з достовірністю встановив усі елементи складу злочину. Для ініціювання питання про проведення досудового розслідування достатньо наявності в діях особи, яка притягається до відповідальності, ознак кримінального правопорушення.

Питання щодо можливої кримінальної відповідальності вирішується у відповідності до вимог ст. 214 КПК України, згідно якої слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Статтею 253 КУпАП передбачено, що у разі, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

При цьому, направляючи матеріали справи для проведення досудового розслідування, суддя заздалегідь не вирішує питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, а також про правову кваліфікацію її діянь, оскільки з`ясування всіх обставин у справі, зокрема щодо наявності умислу, вини, причинно-наслідкового зв`язку та надання правової кваліфікації дій можливо лише на підставі оцінки доказів, які можуть бути отримані процесуальним шляхом в ході проведення досудового розслідування.

З огляду на викладене, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, а матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП - передачі керівнику Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області для прийняття рішення, в порядку, передбаченому ст. 214 КПК України.

Керуючись ст.ст. 9, 185, 250, 253, 284,294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 185 КУпАП - закрити, а матеріали справи про адміністративне правопорушення направити керівнику Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області для прийняття рішення в порядку, передбаченому ст. 214 КПК України.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Суддя Ю.В. Апаллонова