Єдиний унікальний номер 205/8266/24
Номер провадження3/205/2815/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2024 року місто Дніпро

Суддя Ленінського районного суду міста Дніпропетровська Шиян В.В., вивчивши матеріали, які надійшли з Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, продавця магазину «Простор», зареєстрованої в АДРЕСА_1 , проживаючої в АДРЕСА_2

за ч. 1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №173052 від 15.06.2024 року, встановлено, що ОСОБА_1 15 червня 2024 року, приблизно о 10-30 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила домашнє насильство відносно свого чоловіка ОСОБА_2 , а саме: дії психологічного характеру, що полягали в ображанні та нецензурній лайці відносно останнього, чим викликала побоювання за своє життя та здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 надала до суду письмову заяву, відповідно до якої свою провину не визнала, вказувала, що ніякого домашнього насильства не вчиняла, оскільки сама викликала поліцію на допомогу. Зазначила, що це батьки чоловіка не випускали її з квартири і не давали можливості зателефонувати матері. Вказала, що на теперішній час з ОСОБА_2 вони примирились. Просила провадження по справі закрити.

Потерпілий ОСОБА_2 просив не притягати ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Частина 1 ст.173-2КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VІІІ від 07 грудня 2017 року (далі за текстом Закон 2229-VІІІ) визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктам 3, 14 статті 1 Закону 2229-VІІІ домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Докази вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства в матеріалах справи відсутні; разом з тим, остання у своїх поясненнях заперечує твердження про вчинення нею домашнього насильства, а навпаки наполягає на тому, що саме вона 15.06.2024 року о 10-30 год. звернулась з повідомленням до служби 102 про те, що 15.06.2024 року за адресою її проживання: АДРЕСА_2 батьками її чоловіка та ОСОБА_2 , здійснювались неправомірні дії відносно нього та його батьків.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , що міститься в матеріалах справи, між ним та ОСОБА_1 стався словесний конфлікт, на ґрунті неналежної поведінки останньої, в наслідок чого остання викликала поліцію.

За письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вони є батьками ОСОБА_2 та були свідками сімейної сварки, під час якої ОСОБА_2 намагався виселити ОСОБА_1 з квартири, у зв`язку з її аморальною поведінкою.

Підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Суд немає права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що під час розгляду даної адміністративної справи не було встановлено обов`язкової умови притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки не було встановлено суб`єктивної та об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Згідно приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на наведене вмотивування, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КУпАП, закрити через відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч.1 КпАП України на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КпАП України закрити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги про апеляційне оскарження протягом десяти днів із дня її проголошення.

Суддя: Шиян В.В.