ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 953/8964/24 Головуючий 1 інстанції: Зуб Г.А.
Провадження №: 33/818/1745/24 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.5 ст.126 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Болотові О.О., без участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , без участі його захисника, за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Гулієва Елдара Вахід огли в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, громадянина Азербайджана, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу, а також стягненона користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.09.2024, о 16-35 годині, в м. Харків, вул. Громадянська, 2, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21074, д.н.з. НОМЕР_1 , не мав права керування таким транспортним засобом. Дане правопорушення вчинене повторно протягом року. За це передбачено адміністративну відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

На думку суду першої інстанції, вказані обставини підтверджуються дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 131261 від 17.09.2024, рапортом, довідкою про належність транспортного засобу, довідкою облікової бази «Інформаційний портал Національною поліції України», копією постанови серії БАД № 495875 від 23.01.2024, фактичними даними, що містяться на диску з відео-матеріалом доданим до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції визнав ОСОБА_3 винним в адміністративному правопорушенні за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності, захисник Гулієв Е. В. огли, подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2024 року, вказану постанову скасувати або у разі встановлення винним ОСОБА_3 змінити, виключити із мотивувальної та резолютивної частин постанови суду першої інстанції позбавлення ОСОБА_3 права керування транспортними засобами на строк п`ять років, в іншій частині постанову суду залишити без змін.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник зазначає наступне. Суд першої інстанції розглянув справу без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності, судові повістки та постанову суду першої інстанції правопорушник не отримував, через що був пропущений строк на апеляційне оскарження. Стверджує, що правопорушник не керував в той день транспортним засобом, а жодних доказів, що підтверджували б факт такого керування, немає. На думку апелянта, позбавлення права керування транспортними засобами є додатковим покаранням, і немає підстав для призначення такого покарання правопорушнику.

Позиції учасників апеляційного провадження

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ані захисник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, від захисника надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності і без участі правопорушника.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

П. 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 17.09.2024, о 16-35 годині, в м. Харків, вул. Громадянська, 2, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21074, д.н.з. НОМЕР_1 , не мав права керування таким транспортним засобом. Дане правопорушення вчинене повторно протягом року. За це передбачено адміністративну відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Повторність вчиненого діяння відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП підтверджується довідкою інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції О. Кірічека (а.с.5).

На думку суду апеляційної інстанції, вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 131261 від 17.09.2024;

- рапортом;

- довідкою про належність транспортного засобу;

- довідкою облікової бази «Інформаційний портал Національної поліції України»;

- копією постанови серії БАД № 495875 від 23.01.2024;

- фактичними даними, що містяться на диску з відео-матеріалом доданим до протоколу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з цього, суд апеляційної інстанції вважає твердження апелянта про те, що правопорушник не керував в той день транспортним засобом безпідставним, а вину водія у вчиненні адміністративного правопорушення доведеною.

Що стосується твердження апелянта про те, що позбавлення права керування транспортними засобами є додатковим покаранням, а для призначення ОСОБА_4 такого покарання немає підстав, то суд апеляційної інстанції зазначає, що адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами у санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено як безальтернативне.

Так відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відтак твердження апелянта про відсутність підстав для позбавлення особи, що вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, права керування транспортними засобами є юридично необґрунтованим.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_3 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП в діях ОСОБА_3 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені.

У рішенні ЄСПЛ № 980_360 по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» від 21 01 1999 вказується, що у рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різним залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

З вищезазначеного випливає, що інші доводи та пояснення правопорушника в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП і, враховуючи характер вчинених правопорушень, ступінь їх суспільної небезпеки - дані правопорушення являються грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожують їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, суд першої інстанції правильно призначив адміністративне стягнення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, - задовольнити, поновивши вказаний строк.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2024 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило