КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2024 року суддяКиївськогоапеляційного суду Нежура В.А. розглянувматеріалисправи про адміністративнепровадження за апеляційноюскаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Сіренком Максимом Юрійовичем на постановуДеснянського районного суду міста Києвавід11квітня 2024 року,якою ОСОБА_1 визнановинним у вчиненніправопорушення, передбаченогочастиноюпершоюстатті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 11.04.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Встановлено, що 19.10.2023 року о 20 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Пухівська, 1Б водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тримтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Зі згоди водія проводився огляд на місці зупинки, у встановленому законодавством порядку із застосуванням приладу DRAGER6820 на стан сп`яніння, результат огляду 2,07%. Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив п. 2.5 ПДРУкраїни.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 через свого захисникаподав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження за відсутності складу та події адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. В даній ситуації ОСОБА_1 не був водієм у розумінні вищевказаного пункту ПДР, оскільки автомобілем він не керував, автомобілем в той час керував знайомий, який також був присутнім на місці, працівниками поліції автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не зупинявся.

Наголошує, що докази про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння в справі відсутні, а тому і відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - Сіренко М.Ю. підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи по суті вказані вимоги закону виконав.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до пункту 2.9 аПДР України затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2021, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС і МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція) ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

За наслідками перегляду доказів, що містяться у справі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив матеріали справи та дійшовправильного висновку про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 передбачених частиною першою статті 130 КУпАП.

Зазначені обставини, підтверджується наявними у справі доказами, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 521642 від 19.10.2023, чеком-роздруківкою Drager6820 з результатом 2,07 %, поясненнями, направленням на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та іншими матеріалами справи.

Доводи скаржника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом спростовується матеріалами справи, зокрема відеозаписом із бодікамери працівників поліції, з якої вбачається, що у процесі спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 зізнався, що був за кермом, погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат якого становив 2,07 % проміле. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , не заперечував факт керування транспортним засобом, а згодою пройти тест на стан сп`яніння, ОСОБА_1 фактично визнав цей факт.

Крім того, як вбачається із пояснень молодшого сержанта військової частини НОМЕР_2 НГУ ОСОБА_2 , він перебуваючи на блокпосту, під час виконання службових обов`язків, було зупинено т.з. під керуванням ОСОБА_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння після чого було викликано патрульну поліції.

Інших переконливих доводів, які б спростовували висновки судді в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, захисником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суддею першої інстанції прийняте законне і обґрунтоване судове рішення щодо винуватості ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Згідно частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, постанови суду першої інстанції без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Сіренком Максимом Юрійовичемзалишити без задоволення.

ПостановуДеснянського районного суду міста Києва від 11 квітня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду