Справа № 489/4329/24
Провадження № 3/489/1875/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Постанова

іменем України

01 липня 2024 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Гриненко Михайло Вікторович, розглянувши матеріали справи, які надійшли з Головного управління ДПС у Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , керівника ТОВ «ДВОРИК»,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП,

встановив:

Протоколом про адміністративне правопорушення №365 від 03.06.2024 ОСОБА_1 інкримінується, що 20.05.2024 о 19.03 год. по вул. Олійника, 20, в м. Миколаєві, в порушення п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» він, як керівник ТОВ «ДВОРИК», порушив порядок проведення розрахунків у сфері торгівлі, а саме: при проведенні розрахункових операцій через РРО (фіскальні номери; ) в період з 12.11.23 по 20.05.24 були випадки видачі невідповідного розрахункового документа без зазначення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (дані СОД РРО додаток 2 до акту перевірки) (перше порушення 12.11.23 о 13.20 на суму 90,00 грн), загальна сума реалізованих підакцизних товарів без зазначення марок акцизного податку складає 10635,00 грн.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину в інкримінованому правопорушенні не визнав та провадження по справі просив закрити через відсутність в його діях складу вказаного правопорушення.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності, дослідивши матеріали справи (протокол про адміністративне правопорушення; копію акту фактичної перевірки від 03.06.24 № 10715/14/29/07/45242259; копію направлення на перевірку від 22.05.24 №12-97/14-29-07-10; копію наказу № 622-п від 25.04.24; письмові заперечення ОСОБА_1 ; копію технічного заключення з додатками), суддя дійшов таких висновків.

Частиною першою статті 155-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, окрім іншого зазначається: суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків, якщо вони є, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Виходячи із положень ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є документом, який є підставою для висунутого обвинувачення.

Відповідно до вимог пункту «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особа, яка обвинувачується у вчиненні правопорушення має право бути негайно і детально проінформована зрозумілою мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти неї. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Відповідно до п. 2 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», порушення положень якого інкримінується особі, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Суть інкримінованого протоколом особі правопорушення полягала у реалізації підакцизних товарів без зазначення марок акцизного податку. Однак до нього не додано достатніх належних та допустимих доказів, які б підтверджували вчинення вказаного порушення, та викладені у протоколі обставини щодо порушення порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі спростовуються наданими стороною захисту документами.

Так, згідно з технічним висновком регіонального центру сервісного обслуговування ТОВ фірма «Актив ЛТД» від 11.06.2024, при проведенні технічної перевірки РРО МІНІ-ФП 54.01 заводський номер ПР, фіскальний номер повністю відповідає вимогам заводу виробника, технічні параметри, конструктив, схематехніка відповідають технічним параметрам та технічній документації для даного типу РРО; при перевірці програмного забезпечення встановлено відповідність контрольних сум внутрішнього ПЗ і контрольних сум еталонної версії ПЗ, змін внутрішнього ПЗ не встановлено; при перевірці наявності та цілісності КСЕФ встановлена повна відповідність та наявність усіх службових та фіскальних чеків; аналіз роздрукованих контрольних розрахункових документів свідчить про реалізацію товару на розлив, що відповідає встановленій формі розрахункових документів для даного виду продаж.

Крім того, відповідно до індивідуальної податкової консультації ГУ ДПС у Київській області за результатами розгляду звернення щодо питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства № 3699/ІПК/10-36-07-08-06 від 24.10.2023, при програмуванні алкогольної продукції, що використовується у приготуванні коктейлів, слід забезпечити введення даних/сканування марки акцизного податку для відображення її реквізитів у розрахунковому документі при відкупорюванні такої продукції, в межах першого відкриття (відкорковування, відкупорювання) для приготування першої порції коктейлю або продажу її на розлив. При подальшому продажу алкогольного напою на розлив або використанні його у приготуванні коктейлів з пляшки/тари, за умови, що марка акцизного податку вже була відсканована при її відкритті (відкорковуванні, відкупорюванні), не потрібно відображати реквізити такої марки у розрахункових документах до закінчення алкогольного напою у відкритій пляшці/тарі.

Натомість з наявного в матеріалах справи додатку до акту перевірки (дані СОД РРО на 2 арк.) вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується продаж підакцизного товару без зазначення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку саме під час його продажу на розлив, про що свідчать дані про вартість такого товару у співвідношенні за одиницю та кількість проданого у відповідну дату та час.

Також ОСОБА_1 при розгляді справи в суді наголосив на тому, що у ТОВ «Дворик» здійснюється, зокрема, продаж алкогольних напоїв на розлив та у складі коктейлів, та під час першого відкриття пляшок робилося сканування марки акцизного податку для відображення її реквізитів у розрахунковому документі при відкупорюванні такої продукції в межах першого відкриття для приготування першої порції коктейлю або продажу її на розлив. Натомість при подальшому продажу алкогольного напою на розлив або використанні його у приготуванні коктейлів із зазначеної пляшки, яка вже була відсканована при її відкритті, не здійснювалося сканування марки акцизного податку для відображення її реквізитів у розрахунковому документі.

Таким чином, встановлені суддею обставини вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 при здійсненні господарської діяльності в ТОВ «Дворик» порушень інкримінованих протоколом вимог п. 2 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»,

Відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суддя зазначає, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою необхідно керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: "ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи".

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

При цьому, суддя звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним достатнім доказом винуватості особи в інкримінованому порушенні, оскільки викладені у ньому обставини вчинення особою діяння мають підтверджуватися сукупністю інших належних та допустимих доказів, які в даній справі відсутні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності та оцінюючи зібрані у справі докази, суддя вважає, що матеріалами справи не доведено наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, події та складу інкримінованого адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчиненого діяння не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а навпаки спростовуються дослідженими судом доказами.

Зазначене є підставою для закриття провадження у зв`язку з недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення не додано доказів вчинення адміністративного правопорушення, що не дає змоги встановити винуватість особи в інкримінованому їй діянні, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол, є необґрунтованим належним чином та суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

Керуючись статтями 247,252,280,283,291,294 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.В. Гриненко