Справа № 504/5226/23
Номер провадження 3/504/75/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2024смт.Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Жовтан П.В., розглянувши матеріали, які надійшли з СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Плебанівка Шаргородського району Вінницької області, громадянина України, тимчасово непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 24.10.2011р. Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області, ІПН НОМЕР_2 ,

за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

21.11.2023р. інспектором з РПП СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Саркісян Г.Г. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №321411, згідно якого 21.11.2023р. о 01:10 год. за адресою: Одеська область Одеський район с.Фонтанка вул.Вишнева, ОСОБА_1 керував автомобілем «Lexus» н/з НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотесту «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що в ніч з 20 на 21 листопада 2023р. приблизно о 23:30 год. він приїхав додому на своєму автомобілі Lexus» н/з НОМЕР_3 . В процесі керування даним транспортним засобом у стані сп`яніння не перебував. Приблизно о 23:50 год. він повечеряв та випив пляшку пива. Близько 00:20 год. почала спрацьовувати сигналізація на автомобілі. Два рази він через вікно її вимикав, однак сигналізація весь час спрацьовувала. Після чого він вирішив вийти на вулицю, зняти клему живлення акумулятора, щоб вимкнути сигналізацію. Автомобіль стояв на вулиці біля його будинку. Коли він знаходився біля свого автомобіля, по вулиці проїжджав автомобіль, який зупинився біля нього. З нього вийшли дві особи в тактичній чорній формі і розпочали задавати запитання про те хто він, де проживає та що робить на вулиці. На їх запитання він відмовився відповідати, тому що вказані особи не представилися і не пояснили, що вони роблять біля будинку, де він проживає. На що вони відповіли, що викликають патрульну поліцію. Близько 00:50 год. приїхали співробітники поліції, яким він назвав свої анкетні дані. На запитання чи вживав він алкогольні напої, він сказав, що випив пляшку пива, однак запитання чи керував він транспортним засобом після того як вжив пляшку пива поліцією не було задано. В 01:20 год. працівники поліції відвезли його у відділ поліції, де склали протокол, який саме не пояснили, а лише запитали його чи вживав він алкоголь. Крім того, йому не були роз`яснені його права. О 3:20 год. працівники поліції відвезли його до дому та запропонували йому стати біля автомобіля, увімкнули боді камеру та ставили йому питання на які він відповідав. Дійсно він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотесту «Драгер» та в медичному закладі. Вважає дії співробітників поліції неправомірними, оскільки він не керував транспортним засобом, тому просив суд закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні інспектором з РПП СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Саркісян Г.Г. особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, пояснив, що в листопаді 2023р., точної дати не пам`ятає, йому зателефонували співробітники ПСПО та повідомили, що у с.Фонтанка зупинили, як виявилося ОСОБА_1 , який відмовлявся надавати документи. Коли він у складі екіпажу поліції під`їхав на місце події, то побачив ОСОБА_1 , який стояв біля автомобіля, що був припаркований біля його будинку. Співробітники ПСПО повідомили, що ОСОБА_1 керував автомобілем під час комендантської години. ОСОБА_1 був доставлений до відділу поліції для встановлення особи, оскільки він почав сперечатися біля будинку. Після встановлення особи, ОСОБА_1 повідомив, що вживав пляшку пива. Потім вони привезли ОСОБА_1 додому, включили відеозапис, під час чого він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотесту «Драгер» та в медичному закладі. Безперервно фіксація на боді камеру не велася. На відео з ОСОБА_1 спілкується його напарник поліцейський ОСОБА_2 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що він є співробітником ПСПО, точної дати не пам`ятає, вони вночі разом із ОСОБА_4 патрулювали територію, а саме приїхали до с.Чабанка, де на світлофорі побачили автомобіль білого кольору. Вони почали наздоганяти вказаний автомобіль, який доїхав до с.Фонтанка. В якийсь момент вони загубили автомобіль з поля зору, він зник між дворами, та почали їздити по вулицям, щоб його віднайти. Після чого на одній із вулиць побачили припаркований автомобіль білого чи бежевого кольору, на якому були включені габаритні вогні, з нього вийшов чоловік, який відмовився надати свої документи. Далі вони викликали співробітників поліції. Зйомку на реєстратор не вели.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 надав покази, які є аналогічними показам ОСОБА_3 .

Судом неодноразово було здійснено усі можливі заходи для виклику в судове засідання свідків ОСОБА_5 (співробітник ПСПО), поліцейського ОСОБА_2 , однак останні до суду не з`явилися, причину неявки не повідомили. Враховуючи дію воєнного стану, з метою розгляду справи в розумні строки, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів.

Дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та свідків, вважаю, що з матеріалів справи вбачається, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак справа підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння , чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КпАП України відсильна, що зобов`язує працівників поліції, викладаючи суть адміністративного правопорушення у точній відповідності ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначати в протоколі, на підставі яких ознак представником поліції було виявлено стан алкогольного сп`яніння, що саме пропонувалось особі, в якій послідовності, вказати дії, які свідчать про ухилення водія від огляду та які дії свідчать про керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст.266 КУпАП, а також затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція). Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, зокрема, ці дані встановлюються, у т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, свідків, засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Окрім цього, відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року за № 1026 , зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999, включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Ці вимоги Інструкції поліцейським при проведенні відеозапису події дотримані не були.

На диску, що містяться в матеріалах справи, наявний один відеофайл тривалістю 50 секунд, які є неповними та з якого неможливо встановити час ведення фіксації. Долучений до матеріалів справи відеозапис не відображає процес керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинки, процес оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 лише відповідає на питання співробітників поліції щодо необхідності проведення огляду на стан сп`яніння, а саме відмовляється від його проходження.

Крім того, під час оформлення матеріалів співробітниками поліції порушено приписи п. 11 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, які у вказують на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Факт роз`яснення ОСОБА_1 його прав і обов`язків не зафіксований також у відеозаписі, який міститься в матеріалах справи.

З оглянутого відеозапису, не вбачається, що поліцейський належним чином проінформував ОСОБА_1 про порядок проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, акт огляду з відміткою про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не складався, направлення для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я не оформлювалося.

З огляду на викладене, диск з відеозаписом, який долучений до матеріалів справи суд не приймає як належний та допустимий доказ винності ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також суд визнає недопустимими доказами по справі письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , оскільки як останні повідомили в судовому засіданні, вони наздоганяли автомобіль білого кольору, на деякий час вони загубили автомобіль з поля зору, він зник між дворами, вони почали їздити по вулицям, щоб його віднайти і як наслідок побачили припаркований автомобіль ОСОБА_1 .

Вказані пояснення не є беззаперечним доказом керування ОСОБА_1 транспортним засобом, засновані на припущеннях. Відео фіксація співробітниками ПСПО не велась.

Як стверджує ОСОБА_1 він взагалі не здійснював керування транспортним засобом, а вийшов з будинку вимкнути сигналізацію, доказів супротивного не надано.

Так, 20.02.2019 року Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рамках справи №404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Проте, зазначення «водія» унеможливлює правозастосування вказаного визначення в розумінні ст. 130 КУпАП, оскільки суттєво зменшує коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за керування у нетверезому стані.

Таким чином, знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Отже, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не знайшов свого об`єктивного підтвердження.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282).

У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

За Кодексом України про адміністративні правопорушення, Конституцією України або іншими Законами України, не передбачено покладення на суд функції підтримання обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доведення винуватості особи.

Суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати та збирати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

У справі відсутні достовірні дані, на підставі яких суд має можливість встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного провадження та підлягають доказуванню, а тому відсутні дані про наявність в діях особи, відносно якої складений адміністративний протокол, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

З урахуванням вищевказаного, оскільки в матеріалах адміністративної справи відсутні належні та допустимі докази керування транспортним засобом «правопорушником», то це само по собі унеможливлює притягнення особи до відповідальності, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, суддя дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, належними та допустимими доказами.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.62 Конституції України, статтями 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення та на неї може бути внесено подання прокурора у той же строк.

Суддя П. В. Жовтан