Справа № 504/674/24
Номер провадження 3/523/7103/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду міста Одеси Шурупов В.В., за участю секретаря судового засідання Подуфалової А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в заді суду матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

05.11.2024 року на розгляд Суворовського районного суду міста Одеси із Одеського апеляційного суду, після визначення підсудності, надійшли означені матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, які за протоколом автоматизованого розподілу судової справи 06.11.2024 року передані на розгляд судді Шурупову В.В.

Відповідно наданих до суду матеріалів справи, 22.01.2024 року о 23:40 годині, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mitsubishi Grandis» н/з НОМЕР_1 по вул.Молодіжна с.Олександрівка Одеського району Одеської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів, почервоніння очей, характерний запах алкоголю з порожнини рота), - від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на відповідний носій інформації та в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху».

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №468247, складеного 23.01.2024 інспектором з РППСПД №1 ВП№4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Саркісяном Г.Г. відносно ОСОБА_1 , останній свою провину фактично не визнав та вказав, що керував транспортним засобом в с.Олександрівка у тверезому стані і був зупинений на подвір`ї власного домоволодіння.

В судові засідання, призначені Суворовським районним судом м.Одеси на 22.11.2024, 06.12.2024, 18.12.2024 року, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, жодного разу не з`явився, при цьому двічі звертався до суду із заявами про відвід судді та про відкладення розгляду справи у зв`язку з лікуванням, а також із заявами про направлення справи до Одеського апеляційного суду для вирішення питання про її направлення до іншого суду в межах юрисдикції суду апеляційної інстанції, а відтак суддя вважає, що в межах розгляду цієї адміністративної справи були створені достатні і належні умови для реалізації права на доступ до правосуддя вказаної особи, який у разі неможливості особисто брати участь в судових засіданнях мав забезпечити присутність свого захисника.

При цьому суддя ураховує, що протягом перебування цієї справи в провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області (майже 9 місяців), в призначені на певний час і дати судові засіданні ОСОБА_1 або його захисники (на той час) теж жодного разу не з`являлися, подавши до суду наряду з чисельним клопотаннями про відкладення розгляду справи і заяв про відвід певних суддів також і пояснення в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, під час перебування справи в провадженні Суворовського районного суду м.Одеси суддею вживались заходи з виклику/належного повідомлення захисників ОСОБА_1 , які приймали участь у справі протягом її попереднього розгляду в Комінтернівському районному суді Одеської області та які повідомили про припинення дії договору про надання правової допомоги між вказаною особою і АБ «НАН» з 25.06.2024 року.

Внаслідок означених обставин неявки ОСОБА_1 до суду, які оцінені суддею як зловживання особи своїми процесуальними правами та обраний ним спосіб затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності за скоєне, а також ураховуючи відсутність у ст.268 КУпАП законодавчо встановлених приписів щодо обов`язковості участі в суді особи, яка притягається до відповідальності за ст.130 означеного Кодексу, суддя визнав, що подальше відкладення судового розгляду справи є недоцільним та несумісним із завданнями Кодексу України про адміністративні правопорушення, призведе до порушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 цього ж Кодексу, і тому за наявності у матеріалах провадження пояснень сторони захисту в інтересах вказаної особи вирішив розглянути справу за відсутності зазначеної особи та на підставі наданих до суду матеріалів.

Наведений висновок узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Завданнями Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні в справі пояснення в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддею встановлено, що винність ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доказана та підтверджується дослідженими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №468247 від 23.01.2024 року, в якому наведені обставини порушення водієм ОСОБА_1 приписів п.2.5 «Правил дорожнього руху», за що він притягається до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1);

- поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які засвідчили зупинку 22.01.2024 в нічний час в с.Олександрівка працівниками патрульної поліції автомобіля «Mitsubishi Grandis» під керуванням ОСОБА_1 , який є служителем церкві цього ж населеного пункту та який спочатку відмовився надавати працівникам поліції посвідчення водія і документи на автотранспорт, а після його доставки до відділу поліції - відмовився від проходження огляду з використанням алкотестеру «Драгер» або у медичному закладі (а.с.2, 3).

- направленням на огляд ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому викладені ознаки сп`яніння вказаної особи (а.с.8);

- результатами відтворення під час вивчення матеріалів справи відеозаписів з портативних відеореєстраторів працівників поліції 000136 та 000138, у яких зафіксовано перебіг подій вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.7).

Втім, суддею критично оцінюються викладені у розглядуваному протоколі про адмінправопорушення пояснення ОСОБА_1 та наявні в матеріалах справи сторони захисту в інтересах останнього щодо закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, внаслідок чого вважає їх безпідставними і до уваги не приймає з огляду на таке.

З наявних у справі поясненнях ОСОБА_1 та доводах сторони захисту в інтересах останнього вбачається, що перший з вказаних осіб транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не керував, а матеріали адміністративного провадження складені з порушенням вимог нормативно-правових актів та є проявом суб`єктивної поведінки представників патрульної поліції.

При цьому суддя зауважує, що водій ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності не за фактом керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, підтвердженим за допомогою спеціальних технічних засобів або медичним висновком у встановленому законом порядку, а за фактом відмови вказаної особи від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, який вже сам по собі утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 вказаного Кодексу встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Верховний Суд у своєму правовому висновку, викладеному у постанові від 02.10.2024 року (по справі №120/12494/23), виснував, що формальні недоліки фіксації правопорушення, за загальним правилом, не можуть бути підставою для звільнення правопорушника від відповідальності, передбаченої законом та спрямованої на захист важливого суспільного інтересу.

Разом із тим, суддя вважає, що діяльність уповноважених органів виконавчої влади, зокрема в частині документування справ про адміністративні правопорушення за статтею 130 КУпАП, у контексті неодноразового посилення останнім часом законодавцем відповідальності за їх вчинення та щорічної статистики скоєння значної частини дорожньо-транспортних пригод водіями у стані алкогольного сп`яніння, що призводить до великого відсотка смертності учасників дорожнього руху, саме і спрямована на захист важливого суспільного інтересу.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За п.2.5 ПДР, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 3 розділу IX «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, визначено, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Приписи п.п.2, 3, 4 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, регламентують що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладах охорони здоров`я i оформлення його результатів визначено Наказом МВС України від 09 листопада 2015 №1452/735, про затвердження Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 №1413/27858.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: а) запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; г) виражене тремтіння пальців рук; ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці, які і знайшли своє відображення у оформленому працівниками поліції направленні водія ОСОБА_1 на огляд у медичному закладі (а.с.8).

В частині 1 ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст.252 вказаного Кодексу, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.ст.31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 2 ст.266 КУпАП визначено, що під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, а матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим доводи захисника в наведеній частині суддею відхиляються.

Відтворений відеозапис обставин оформлення працівниками поліції матеріалів справи на місці зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , відповідає вимогам ст.251 КУпАП, відповідно до якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Отже, надання поліцейськими до суду доказів є виконанням покладеного на них обов`язку і не свідчить про недопустимість таких доказів.

Пунктом 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 за №28/32999, визначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Відтворений відеозапис обставин оформлення працівниками поліції матеріалів справи на місці зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , відповідає вимогам ст.251 КУпАП та наведеній вище Інструкції, відповідно до якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Отже, надання поліцейськими до суду доказів є виконанням покладеного на них обов`язку і не свідчить про недопустимість таких доказів.

Зазначений відеозапис містить перебіг подій і стосується безпосередніх дій ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом та після зупинки якого, останній під час спілкування з працівниками поліції висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою, його зухвала поведінка характеризувалась явною зневагою до суспільства та працівників поліції під час виконаннями ними службових обов`язків з охорони громадського порядку і фактично свідчить про його відмову як водія від проходження огляду на стан сп`яніння, а вказаний відеозапис переданий до суду Управлінням патрульної поліції в Одеській області для розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо вказаної особи та зроблений з метою забезпечення доказів у справі відповідно до означеної вище норми закону.

Слід зауважити на тому, що працівниками поліції окрім застосування засобів відеозапису обставин і подій за участю ОСОБА_1 , були залучені свідки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , чиї пояснення містяться у матеріалах справи та які засвідчили відмову першого, як водія транспортного засобу, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року по справі №404/4467/16-а зазначено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Так, як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, на початку запису працівниками патрульної поліції з використанням спеціальних світлових маячків синього і червоного кольорів та звукових сигналів переслідували автомобіль «Mitsubishi Grandis» н/з НОМЕР_1 , після зупинки якого через водійські двері, ледве не впавши, що свідчить про явне порушення координації рухів, вийшов ОСОБА_1 , який на вимогу поліцейського надати підтверджуючі особу документи та документи про реєстрацію транспортного засобу, протягом тривалого часу уникав спілкування із працівниками поліції, відходив у сторону, сідав у свій автомобіль та намагався закрити двері, хотів покинути місце зупинки та пройти до будинку, затягував час ухиленням від пред`явлення документів (файли відеозапису, останні цифри яких 0012, 0015), проте після неодноразових вимог поліцейського надати документи, почав грубо висловлюватись в бік останнього, виражатись нецензурною лайкою (файлу відеозапису, останні цифри якого 0004).

Під час спілкування з ОСОБА_1 працівником поліції були виявлені певні ознаки алкогольного сп`яніння, що стало підставою для вимоги поліцейських для проходження вказаною особою огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», проте оскільки той не надав працівнику поліції документи, які посвідчують його особу, останньому було запропоновано проїхати до відділу поліції для встановлення його особи (файлу відеозапису, останні цифри якого 00012).

В подальшому, перебуваючи у відділку поліції, після встановлення особи ОСОБА_1 , працівник поліції висловив вимогу щодо проходження першим з вказаних осіб огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що той протягом двох годин вчиняв дії, які фактично свідчать про відмову зазначеної особи від такого огляду (файли відеозапису, останні цифри яких 0023, 0024, 0025, 0026), в результаті чого поліцейським в присутності двох свідків було складено протокол про адміністративне правопорушення (файли відеозапису, останні цифри яких 0054, 0059, 0060, 0061), сукупність чого з урахуванням наведених вище обставин свідчить про керування вказаною особою транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Слід звернути увагу також на те, що будь-яких доказів про порушення законодавства працівниками поліції під час складення і оформлення матеріалів відносно ОСОБА_1 , в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення (на кшталт висновок службового розслідування, оскарження дій поліцейських, рішення суду про визнання їх дій і рішень незаконними/протиправними, тощо) стороною захисту до суду не надано, а відтак наведені у поясненнях, поданих в інтересах вказаної особи, доводи щодо протиправних дій працівників поліції та версія захисту не підтверджуються належними і допустимими доказами, внаслідок чого визнані суддею необґрунтованими і безпідставними.

Наряду з викладеним, оцінюючи доводи заяв ОСОБА_1 щодо направлення справи до Одеського апеляційного суду для вирішення питання про передачу адміністративної справи іншому суду в межах територіальної юрисдикції суду апеляційної інстанції, суддя вважає, що суд апеляційної інстанції з цього приводу висловив свою точку зору у постанові від 29.10.2024 року, якою справа передана на розгляд саме Суворовського районного суду м.Одеси (а.с.121), а наведені в означених заявах доводи тотожні міркуванням зазначеної особи у заявах про відвід судді, які були предметом розгляду іншими суддями Суворовського районного суду м.Одеси і які були визнані неспроможними за постановами суддів від 19.11.2024 (Позняк В.С.), від 10.12.2024 ( ОСОБА_4 ), відповідно, у зв`язку з чим суддею до уваги не приймаються, з огляду на що означені заяви підлягають залишенню без задоволення.

За ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані використовувати практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Слід зауважити на тому, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України» вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного та в силу положень ст.33 КУпАП, при визначенні міри адміністративного стягнення, суддя враховує характер та обставин інкримінованого правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що мало місце в умовах воєнного стану та збройної агресії рф проти України, ступінь вини ОСОБА_1 , його особу, зухвалу поведінку та явну зневагу до суспільства при досліджених в суді подіях, а також приймаючи до уваги мету адміністративного стягнення, передбачену ст.23 зазначеного Кодексу, суддя доходить висновку про те, що з метою виправлення й попередження нових правопорушень, до вказаної особи єдиним можливим є застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.1, 8-9, 23, 27, 33, 34, 40-1, 130, 256, 268, 276-280, 283 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяви ОСОБА_1 від 06.12.2024 року про направлення справи до Одеського апеляційного суду для вирішення питання про передачу адміністративної справи до іншого місцевого суду в межах юрисдикції апеляційного суду, - залишити без задоволення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави, у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у розмірі 605,60 гривень на користь держави, в особі Державної судової адміністрації України (00020, м.Київ, вул.Липська, 18/5, ).

Зобов`язати ОСОБА_1 здати посвідчення водія на його ім`я до УПП в Одеській області ДПП.

У разі ухилення ОСОБА_1 від здачі посвідчення водія, яке посвідчує його право на керування транспортними засобами, то строк позбавлення її права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік, обчислювати з дня здачі або вилучення посвідчення водія уповноваженими працівниками Національної поліції України.

Копію постанови направити для виконання ОСОБА_1 , а також спрямувати для виконання до УПП в Одеській області ДПП та надати іншим заінтересованим особам.

Постанова в частині накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення, а в іншій частині, негайно після проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В.Шурупов