КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі секретаря судового засідання Карпенко Д.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2024 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Новомиргороду, Кіровоградської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ст. 124 КУпАП, закрито на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 720979 від 18 грудня 2023 року, ОСОБА_1 18 грудня 2023 року о 08 годині 45 хвилин, керуючи транспортним засобом «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Хрещатик в м. Києві, не обрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до утворення механічних пошкоджень на транспортних засобах, чим порушив вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2024 року, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, закрито на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2024 року, оскільки оскаржувана постанова була ним отримана 05 квітня 2024 року, про дату і час розгляду справи йому відомо не було, на сайті суду також була відсутня дана інформація, а тому він ніяк не міг знати про існування такої постанови до її отримання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2024 року скасувати та визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні ДТП.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що інспектор 3-го взводу роти № 2 БЗС ДПП ст. лейтенант поліцїі ОСОБА_3 , який складав протокол про адміністративне правопорушення, з невідомих апелянту причин, не будучи очевидцем ДТП, отримавши тільки пояснення водіїв, не звернувши увагу на вказані ним об`єктивні сліди, а саме розташування осколків скла на проїзній частині, характер пошкоджень автомобілів, зробив неправильний висновок щодо особи, яка винна у вчиненні ДТП, та склав протокол про порушення ПДР щодо апелянта. Такі дії поліцейського були оскаржені, і за результатом оскарження було складено протокол і на ОСОБА_1 .

Апелянт стверджує, що навіть додані ОСОБА_1 фотографії пошкоджень автомобіля Тойота Превія, мали би переконати суд в тому, що причиною ДТП були саме дії водія автомобіля Мазда, оскільки пошкодження задніх дверей автомобіля виключає можливість удару збоку, про що заявляв водій ОСОБА_1 . На переконання апелянта, саме водій ОСОБА_1 порушив п. 12.1, п. 12.3, п. 12.4 ПДР України.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_2 , який підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, думку ОСОБА_1 , який не заперечував проти задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, доповідь судді щодо доводів апеляційної скарги, позицію ОСОБА_2 який підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення суду, позицію ОСОБА_1 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та його пояснення, відповіді на запитання суду, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Щодо поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після її закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд виходить з того, що ОСОБА_2 не брав участі в судовому засіданні суду першої інстанції, матеріали справи не містять інформацію про те, що його повідомляли належним чином про розгляд протоколу про адміністративне правопорушення, щодо ОСОБА_1 , копію оскаржуваної постанови ОСОБА_2 не отримував, а тому він фактично не знав про результати розгляду справи. Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає клопотання обґрунтованим, а тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови судом першої інстанції вищезазначені вимоги дотримано у повному обсязі і на спростування доводів апелянта про те, що у даній справі достатні докази для визнання ОСОБА_1 таким, що не дотримався п.п. 12.1, 13.1 ПДР України та, відповідно, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, зазначає наступне.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 720979 від 18 грудня 2023 року ОСОБА_1 ставиться в провину порушення вимог п. 12.1, п. 13.1 ПДР України.

Пунктом 12.1 ПДР передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 13.1 ПДР передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно п. 1.10 ПДР безпечна дистанція - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

В судовому засіданні як суду першої інстанції так і апеляційного суду, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не визнав та вказав, що він рухався в м. Києві по вул. Хрещатик в крайній лівій смузі руху, однак, водій автомобіля "Toyota" д.н.з. під керуванням ОСОБА_2 , різко виїхав у його смугу руху, з третьої смуги руху, в результаті чого сталося зіткнення. Після зіткнення водій ОСОБА_2 не зупинився, продовжив рух - закінчив маневр перестроювання у його смугу руху та вирівняв автомобіль.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано схему дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18 грудня 2023 року о 08 годині 45 хвилин по вул. Хрещатик, 42, і на якій зображено автомобіль "Toyota" д.н.з. НОМЕР_2 , автомобіль "Mazda" НОМЕР_1 , із позначенням місця зіткнення, зазначено отримані транспортними засобами пошкодження, а саме автомобіль "Toyota" д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження заднього лівого крила, заднього бамперу, крижки багажника; автомобіль "Mazda" НОМЕР_1 - переднього бамперу, капоту, правої блок-фари, правого переднього крила.

Наведені докази у своєї сукупності, дають підставу для висновку, що зіткнення транспортних засобів відбулось, коли водій автомобіля "Toyota" д.н.з. під керуванням ОСОБА_2 різко виїхав у крайню ліву смугу руху, з третьої смуги руху, не надавши, при цьому, дорогу автомобілю "Mazda" НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

За своєю суттю дотримання дистанції учасниками дорожнього руху обумовлює обов`язок водія дотримуватися безпечної відстані до автомобіля, який рухається в тому ж напрямку і в тій ж смузі руху. Дотримання інтервалу означає необхідність дотримання безпечної дистанції по відношенню до автомобіля, який рухається в сусідній смузі руху. При цьому, жодне з цих правил не обумовлює можливість вибору відстані до іншого транспортного засобу, який не рухається в цій же або сусідній смузі, а здійснює маневр, виїхавши на смугу руху автомобіля. За таких умов можливість констатації порушення п. 12.1 та п. 13.1 ПДР України ОСОБА_1 в межах висунутих йому обвинувачень є відсутньою.

Окремо апеляційний суд звертає увагу на те, що з метою можливості притягнення водія до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд має встановити прямий причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями водія та ДТП.

Згідно п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

За таких умов, рухаючись в крайній лівій смузі руху та маючи перевагу в русі, водій ОСОБА_1 був в праві розраховувати, що інші учасники руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, виконають вимоги ПДР України щодо пріоритетності руху авто.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд не вбачає наявності прямого причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_1 та фактом ДТП, що в свою чергу обумовлює відсутність в діях останнього складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відтак, висновок суду першої інстанції про недоведеність вини водія автомобіля "Mazda" НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 щодо порушення ним саме пунктів 12.1 та 13.1 ПДР України є обґрунтованим

Враховуючи вказані обставини, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді районного суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2024 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, закрито на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 761/2165/24

Апеляційне провадження № 33/824/2610/2024

Категорія: ст. 124 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Голуб О.А.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.