Справа № 505/956/24
Провадження № 3/505/988/2024
ПОСТАНОВА

Іменем України

23.05.2024 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Павловської Г.В.

при секретарі судового засідання Киларь Н.А.

за участю адвоката Ващенко О.В.

у відсутнсті особи, відносно якої складено адмінпротокол ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративний протокол який надійшов від начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

ІПН: НОМЕР_1 , непрацюючого, який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1

-за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

25 лютого 2024 року о 13 год. 10 хв., в м. Подільськ, Одеської області, було виявлено громадянина України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході проведення фільтраційно-перевірочних заходів стало відомо, що вказаний громадянин, в групі осіб, а саме спільно з гр. України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 намагався перетнути державний кордон України на вихід з України до Р. Молдова, поза пунктами пропуску через державний кордон, на напрямку с. Тимкове (Україна) с. Броштени (Р. Молдова), в пішому порядку, з документами, що посвідчують особу, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон», тобто, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

В судове засідання гр. ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Ващенко О.В. в судовому засідані просив закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо спроби ОСОБА_1 перетину державного кордону поза пунктами пропуску через державний кордон України. Вказав, що зазначена у протоколі відстань у 20000 метрів (20 кілометрів) до державного кордону жодним доказом, наявним у матеріалах справи не підтверджена. Також, в протоколі відсутні свідки події, а також до протоколу не додано жодного відеозапису, на підтвердження зазначених в протоколі фактів. Звернув увагу суду, що довідка щодо проведення фільтраційно-перевірочного заходу була написана працівниками державної прикордонної служби, а з доданих до неї матеріалів жодним чином не вбачається про намір незаконного перетину кордону ОСОБА_1 . Зазначив, що пояснення були надані ОСОБА_1 під психологічним тиском працівників державної прикордонної служби, які мали при собі вогнепальну зброю та за своїми фізичними даними значно перевершували ОСОБА_1 , що і посприяло виникненню підґрунтя для виконання дій, які були продиктовані працівниками державної прикордонної служби. Дані пояснення фактично були написані ОСОБА_1 під диктовку працівників ДПС. Вказав, що заява ОСОБА_1 до Котовського міськрайонного суду Одеської області про розгляд справи у його відсутність та визнання вини взагалі роздрукована на принтері працівниками ДПС і надана на підпис ОСОБА_1 , що свідчить про їх намір і готовність чинити тиск на ОСОБА_1 щодо визнання його вини у правопорушенні, якого він не скоював. В матеріалах справи відсутня схема правопорушення, на якій зафіксовані умовні позначки місця вчинення правопорушення, маршрут руху порушника та лінію державного кордону, а також фото- чи відео фіксація факту вчинення правопорушення чи інші беззаперечні докази, які б вказували на причетність та умисел ОСОБА_1 на перетин державного кордону в такий спосіб, який ставиться йому у провину. Разом з тим, перебування за більш ніж 20 кілометрів від державного кордону не свідчить про намір незаконного його перетину.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП неявка правопорушника в судове засідання не перешкоджає розгляду справи в його відсутність, за умови належного сповіщення про час та місце слухання справи.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що він є старшим офіцером НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України. 25 лютого 2024 року з 8 годині до 6 години 30 хвилин 26 лютого 2024 року він перебував у наряді. В ході проведення фільтраційно-перевірочних заходів йому стало відомо, що прибуло дві особи, не місцеві, в апартаменти готелю м. Подільськ, Одеської області. Після чого він з напарником молодшим офіцером поліції - ОСОБА_4 , зайшли до кімнати та вияснили причину їх прибуття до м. Подільськ, Одеської області. Особа повідомила їм, що він прибув щоб придбати зварювальний апарат, інших пояснень у нього не було. Свідків при наданні пояснень не було. Також вказав, що ОСОБА_1 йому повідомив, що його сім`я перебуває за кордоном і він планував поїхати до них.

Заслухавши думку адвоката Ващенко О.В., покази свідка ОСОБА_3 та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 278 КУпАП під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувані необхідні додаткові матеріали, які мають значення для правильного вирішення справи, чи сповіщено осіб,які беруть участь у розгляді справи про час і місце її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

Диспозиція ч. 2 ст. 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 обвинувачується за спробу перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску в групі осіб.

Відповідно до ст. 9 ЗУ "Про державний кордон України" перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Надавши оцінку зібраним по справі доказам суд прийшов до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення, інші матеріали справи, не є достатніми доказами, котрі дають підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Крім протоколу про адміністративне правопорушення, будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт спороби незаконного перетинання державного кордону України не надано. Таким чином, у матеріалах справи недостатньо доказів для встановлення об`єктивної сторони правопорушення.

Крім того, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП полягає у спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинені групою осіб.

Зазначене виключає об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення та унеможливлює його склад.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, а саме умислу на незаконний перетин кордону.

До матеріалів справи додана заява ОСОБА_1 про розгляд справи без його присутності, в якій зазначено, що свою вину в незаконному перетинанні державного кордону України визнає повністю, але суд її до уваги не бере, так як ця заява не має відмітки канцелярії суду про її надходження і реєстрації судом, як передбачено розділом ІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України. Ця заява потрапила в суд разом із матеріалами справи, тобто була направлена суду від імені ОСОБА_1 невстановленою особою прикордонної служби.

Та обставина, що ОСОБА_1 був затриманий на відстані до 20000 метрів від лінії державного кордону не свідчить про спробу перетнути державний кордон України поза пропускним пунктом.

Відповідно до ст. 22 ЗУ "Про дердавний кордон України" передбачено, що прикордонна смуга встановлюється безпосередньо вздовж державного кордону України на його сухопутних ділянках або вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм з урахуванням особливостей місцевості та умов, що визначаються Кабінетом Міністрів України. До прикордонної смуги не включаються населені пункти і місця масового відпочинку населення.

У межах прикордонної смуги з метою забезпечення національної безпеки і оборони, дотримання режиму державного кордону військовим частинам Державної прикордонної служби України для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій надаються в постійне користування земельні ділянки шириною 30-50 метрів уздовж лінії державного кордону на суші, по берегу української частини прикордонної річки, озера або іншої водойми, а вздовж лінії державного кордону України з Російською Федерацією і Республікою Білорусь - шириною до 2 кілометрів. У цих межах Кабінетом Міністрів України встановлюється спеціальний прикордонний режим щодо заборони вільного в`їзду, перебування, проживання, пересування осіб і провадження робіт, не пов`язаних з обороною чи охороною державного кордону України.

Зі схеми місцевості виявлення правопорушення вбачається, що місце виявлення правопорушення м. Подільськ, Подільського району Одеської області, яке знаходиться на відстані до 20000 метрів від лінії державного кордону України, що суперечить вимогам ст. 22 ЗУ "Про державний кордон України".

З протоколу не вбачається того, які безпосередні дії вчинив ОСОБА_1 з метою здійснення спроби перетину державного кордону України, оскільки лише сам факт перебування його на відстані до 20000 метрів від лінії державного кордону не може свідчити про такий намір, відсутні будь-які докази спроби перетину державного кордону України, оскільки постановою КМУ №1199 від 03.08.1998 р. та № 890 від 04.08.2021 р. не встановлено заборону перебування чи пересування громадян в контрольованих прикордоних районнах, а лише зазначено обов`язковість наявності в них документів, що підтверджують особу. ОСОБА_1 мав при собі такі документи, про що прямо зазначено в протоколі, отже перебував і рухався в контрольованому прикордонному районі цілком правомірно і підстав бути звинуваченим в намаганні незаконно перетнути державний кордон не надавав.

Слід також зазначити, що свідків правопорушення також не має, про що зазначено в протоколі.

Суд враховує рішення ЄСПЛ у справі "Барбера, Мессегуз і Джабардо проти Іспанії" від 06.02.1998 року, в якому зазначено, що принцип презумції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, суди не почали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй у вину, всі сумніви щодо її винуватості повинні тлумачитись на користь цієї особи.

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення.

Враховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини порушника слід тлумачити на його користь, прихожу до висновку, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , відомості про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, не підтверджуються доказами, отже і протокол про адміністративне правопорушення не можна визнати доказом вини останнього у розумінні ст. 251 КУпАП.

Таким чином, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП у діях ОСОБА_1 відсутній.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження за справою про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 251, 252, 256, 276, 284 КУпАП, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в порядку, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Суддя Г.В. Павловська