Справа 688/5550/24
№ 3/688/1684/24
Постанова

Іменем України

19 грудня 2024 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Березюк О.Г., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від заступника начальника управління полції з превентивної діяльності Шепетівського РУП з превентивної діяльності ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

02 грудня 2024 року до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №237898 від 27 листопада 2024 року, ОСОБА_1 27 листопада 2024 року близько 14:30 год за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство в сімї, тобто вчинила дії психологічного характеру, а саме словесно ображала свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 , внаслідок чого спричинила емоційному невпевненість, нездатність захистити себе, побоювання за свою безпеку та завдано шкоду психологічному здоров`ю останнього. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 суду показала, що розлучена з чоловіком протягом 10 років, однак проживає з ним в одній квартирі, чоловік постійно ображає її та між ними часто виникають сварки.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що справа підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП з огляду на таке.

За змістом ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Застосувавши до цієї справи принципи кримінального провадження суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення не може ґрунтуватись на припущеннях, приймається у разі доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а усі сумніви, які виникають у ході провадження у справі тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Відповідно до положень ст.ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення, у якому крім іншого зазначають відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідків, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Отже, адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 КУпАП є правопорушенням з матеріальним складом.

За визначенням Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII, який набрав чинності 07 січня 2018 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ст.1 вказаного Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 вчинила психологічне насилля відносно чоловіка ОСОБА_2 , при цьому не зазначено шкідливих наслідків, спричинених для нього в результаті психологічного насильства (як-то: дії кривдника викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи).

Натомість у протоколі зазначено, що внаслідок дій ОСОБА_1 могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Суд зауважує, що особливістю домашнього насильства є повна влада та контроль кривдника над жертвою насильства.

Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що приводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони.

Насильство у родині будь-якого характеру відрізняється тим від конфліктних ситуацій, спорів, що виникають у кожній сім`ї та не становлять загрози подальшому розвитку здорових стосунків, що при домашньому насильстві завжди дії того, хто допускає таке насильство, носять навмисний характер, з наміром досягнення бажаного результату, тягнуть спричинення шкоди; відбувається порушення прав і свобод людини; наявна значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством.

Органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не надано доказів того, що ОСОБА_1 вчинила дії, які мають ознаки психологічного насильства, пов`язаного з дією на психіку потерпілого, у т.ч. переслідування, залякування, інші дії, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, та спричинення співмешканці емоційної невпевненості, нездатності захистити себе або завдати шкоди її психічному здоров`ю.

Суд зазначає, що така сукупність доказів не є достатньою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оскільки суд, здійснюючи функцію правосуддя, не вправі перебирати на себе не властиву йому функцію обвинувачення, розглядаючи дану справу, позбавлений права змінювати формулювання обвинувачення.

Таким чином, уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Будь-яке обвинувачення особи має бути конкретним, зрозумілим та підтверджено належними, достовірними та допустимими доказами.

Аналіз зібраних у справі доказів дає підстави стверджувати те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, уповноважена особа не дотрималась вимог закону щодо необхідності встановлення ознак складу даного адміністративного правопорушення та не зібрала доказів на підтвердження наявності в діях особи ознак складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного, ОСОБА_1 не може бути притягнута до адміністративної відповідальності, оскільки «поза розумним сумнівом» не доведена її вина в інкримінованому адміністративному правопорушенні, а, отже, в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, тому справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.247, 254, 256, 279, 283 КУпАП,

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КпАП України - закрити за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя