Справа №: 452/1220/24
П О С Т А Н О В А
01 липня 2024 року м. Самбір
Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Бікезіна О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягався, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
-за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, якому роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та його захисника адвоката Слутого Я.О.,
В С Т А Н О В И Л А:
До Самбірського міськрайонного суду Львівської області 02 квітня 2024 року надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, серії ААД № 667825 від 27 березня 2024 року водій ОСОБА_1 27 березня 2024 року о 18:50 год. в м. Самбір по вул. Ст. Бандери, біля буд. № 39 керував транспортним засобом Ford Fiesta державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку проводився у медичному закладі у лікаря-нарколога та підтверджується висновком медичного закладу № 196 від 27.03.2024 року, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст 130 КУпАП.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП винним себе не визнав. Пояснив, що дійсно, 27 березня 2024 року о 18:50 год. в м. Самбір по вул. Ст. Бандери, біля буд. № 39 керував транспортним засобом Ford Fiesta державний номерний знак НОМЕР_2 , був зупинений працівниками поліції. Вони повідомили, що був анонімний дзвінок, що водій даного транспортного засобу керує в стані алкогольного сп`яніння. Він погодився пройти алкотестер, який не виявив жодних ознак сп`яніння. Разом з тим, йому запропонували проїхати до лікарні, зробити аналіз на стан наркотичного сп`яніння, він погодився бо точно знав, що наркотичні засоби не вживав. В лікарні він проходив тест Sniper, який працівники поліції придбали самостійно в аптеці. Тест показав, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Він з цим категорично не погодився, наполягав на повторному аналізі, зокрема, заборі крові, однак такі його вимоги були проігноровані лікарем. Також він звертав увагу лікаря на те, що кожен з тестів має дві смужки, що свідчить, що тест негативний, проте вона з ним не погодилася. Про незгоду з висновком лікаря він зазначив у протоколі. Після того він здав аналізи в приватній лабораторії, наркотичних речовин у нього не виявлено. Він є офіцером, військовим льотчиком, учасником бойових дій, має ордена та медалі за захист батьківщини. Ніколи раніше до кримінальної, адміністративної відповідальності не притягався. Просить закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні захисник адвокат Слутий Я.О. просив провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що вважає, що зупинка транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 здійснена поліцейськими в порушення ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», оскільки здійснений на підставі анонімного дзвінка. Вважає, що порушена процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та оформлення результатів такого огляду, що передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Так, огляд водія ОСОБА_1 проводився в КНП СМР «Самбірська центральна лікарня» лікарем терапевтом ОСОБА_2 , яка не проходила курси тематичного удосконалення за відповідною програмою, що підтверджується листом медичного закладу. Отже лікар ОСОБА_2 не є уповноваженою особою на проведення медичного огляду водіїв з метою встановлення ознак наркотичного сп`яніння. Крім того, медичний огляд ОСОБА_1 було проведено за допомогою тесту Sniper, використання якого законом не передбачено. До матеріалів справи долучені дві фотографії тесту, які виконані в чорно-білому форматі, на яких вбачаються дві смужки на кожному з десяти видів тестів. Згідно інтерпретації результатів тестування, зазначених в Інструкції до тесту Sniper дві смужки і дуже тонка лінія повинні трактуватися як негативний результат. Про що звертав увагу як лікаря, так і присутніх поліцейських ОСОБА_1 . Але його думку не було враховано. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини лікарем не проводилося, зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження вона не відбирала. Разом з тим, в цій же Інструкції до тесту зазначено, що дані отримані шляхом цього тестування надають лише попередній якісно-аналітичний результат. Більш детальний, альтернативний хімічний метод повинен був застосований для отримання підтверджуючого аналітичного результату. Таким чином, огляд на стан наркотичного сп`яніння проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції. Крім того, адвокат звернув увагу на переривання відеозапису із нагрудної камери поліцейських, хоча такий запис повинен бути безперервним, отже не є належним доказом у справі. Також в подальшому ОСОБА_1 двічі проходив обстеження на стан наркотичного сп`яніння, обидва рази висновки були негативні, тобто, у нього не виявили ознак наркотичних речовин.
Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.
Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють як об`єктивну, так і суб`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.
На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суду надані наступні докази:
?протокол про адміністративне правопорушення, серії ААД № 667825 від 27 березня 2024 року, складеним уповноваженою особою, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення; в якому також зафіксована незгода ОСОБА_1 з медичним висновком;
?рапорт поліцейського, з якого вбачається, що причиною зупинки транспортного засобу був анонімний дзвінок громадянина, що водій транспортного засобу Ford Fiesta державний номерний знак НОМЕР_2 «йовірно перебуває у стані сп`яніння»;
?акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатора «Drager Alcotest ARHF-0060», за результатами якого ОСОБА_1 не перебуває в стані алкогольного сп`яніння;
?висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння Комунального некомерційного підприємства Самбірської міської ради «Самбірська центральна лікарня» від 27 березня 2024 року № 196, згідно якого ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння, виявлені: трамадол, морфін, синтетична марихуана;
?відеозаписом на CD-диску.
Відповідно до п. 11) ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII, поліція згідно з покладеними на неї завданнями, серед іншого, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Проте, стаття 35 вказаного Закону передбачає чіткий перелік підстав для зупинення транспортного засобу поліцейським.
Також згідно ч. 3 ст. 35 вказаного Закону поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
В даному випадку доказів конкретних причин зупинення транспортного засобу, доказів щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху, що підтверджує законність зупинення транспортного засобу, суду не надано.
Щоб виявити правопорушення за керування транспортним засобом з ознаками сп`яніння, той чи той транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху» (із змінами, далі - ПДР).
Розділом 2 ПДР передбачено обов`язки водіїв транспортних засобів.
Так, згідно п. 2.9 а ПДР України водієві забороняється, зокрема, керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Адміністративним правопорушенням, згідно ч. 1 ст.130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедура проведення, проходження та направлення водіїв транспортних засобів на огляд, зокрема щодо стану наркотичного сп`яніння, визначена Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (із змінами, далі по тексту Порядок) та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі по тексту - Інструкція).
Так, зідно п. 2 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що огляд проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність);
- лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції ознаками наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакціє є:
наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
В протоколі серії серії ААД № 667825 від 27 березня 2024 року ознаки стану наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1 не зазначені. На такі ознаки посилається інспектор в своєму рапорті (тремтіння рук, почервоніння очей, блідість обличчя).
Згідно п. 9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Як встановлено судом, з оглянутого, наданого поліцейськми відеозапису, ОСОБА_1 був доставлений в Комунальне некомерційне підприємство Самбірської міської ради «Самбірська центральна лікарня», що ним в судовому засіданні не заперечувалося.
Згідно п. 10 Порядку (в редакції чинній на час вчинення адміністративного правопорушення) огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).
Розділ ІІІ Інструкції визначає процедуру проведення огляду, зокрема, на стан наркотичного сп`яніння, в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів, а саме:
1. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.
3. Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.
7. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.
8. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
12. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.
13. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.
15. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Таким чином, законодавчо визначено, що огляд на стан сп`яніння водіїв повинен проводитися в закладі охорони здоров`я, якому надано право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, лікарем, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Тобто, лікар повинен мати відповідну підготовку та навики.
Крім того, ані Порядок ані Інструкція не передбачали огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я із застосуванням тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи.
Як встановлено судом, визначена процедура огляду ОСОБА_1 проведена лікарем - терапевтом КНП СМР «Самбірська центральна лікарня» ОСОБА_2 , яка не проходила курси тематичного удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, що підтверджено листом в.о. директора КНП СМР «Самбірська центральна лікарня» ОСОБА_3 від 11.06.2024 року, чим порушено п. 3 Розділу ІІІ Інструкції.
Крім того, як встановлено судом лікарем ОСОБА_2 огляд водія ОСОБА_1 проведений із застосуванням тесту Sniper, що на той час не було передбачено, а проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини вона не проводила, зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження не відбирала, чим порушила вимоги п. 7 Розділу ІІІ Інструкції.
Більш того, згідно Інструкції до тесту Sniper (яка є у вільному доступі в мережі Інтернет), виробником зазначено, що дані, отримані в результаті тестування є попередніми. Для отримання заключного результату необхідно використати більш специфічний альтернативний метод. Заключний діагноз повинен бути встановлений лікарем після оцінки всіх клінічних та лабораторних даних. Лікар ОСОБА_2 на то увагу не звернула.
Згідно п. 22 Розділу ІІІ Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
У зв`язку з цим висновок лікаря Комунального некомерційного підприємства Самбірської міської ради «Самбірська центральна лікарня» ОСОБА_2 КНП «ДМЛ №1» № 196 від 27.03.2024 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння за обставин непроведення лабораторних досліджень, відповідно до п. 22 Розділу ІІІ Інструкції є недостатнім для підтвердження стану наркологічного сп`яніння особи і не може бути покладений в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_4 , як і не може слугувати підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Аналогічний висновок міститься в постанові Львівського апеляційного суду від 17.08.2022 року у справі №457/322/22.
Інших доказів, які б підтверджували факт перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння матеріали справи не містять.
Крім того суддя зазначає, що Постановою КМУ від 13 червня 2024 року № 690 внесені зміни до п. 10 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.
Пункт 10 Порядку викладено в наступній редакції: «Огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням».
Отже, дана редакція дозволяє використання тестів для з`ясування вмісту наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. Разом з тим, як зазначено у разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням.
В даному випадку, після проходження огляду, який був проведений із застосуванням тесту Sniper, з результатом якого ОСОБА_1 не погодився, що підтверджується як його пояснення в протоколі серії ААД № 667825 від 27 березня 2024 року, де він зазначив, що порушена процедура, видно 10 негативних результатів тестів, так відеозаписом, наданим поліцейськими. Проте ніякого лабораторного дослідження проведено не було.
Щодо посилання ОСОБА_1 та його захисника на результати досліджень з медичної лабораторії «Dila» від 04.04.2024 року та висновок КНП СМР «Самбірська центральна лікарня» від 08.05.2024 року, згідно яких у ОСОБА_1 не виявлені наркотичні засоби, суд до уваги не сприймає, бо дані висновки отримані в порушення вимог п. 9 розділу ІІ Інструкції.
Відповідно до ч.1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування транспортним засобом, чого у даному випадку зроблено не було і доказів цьому, у матеріалах справи немає.
17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.
Так, відповідно до ч. 1, 2 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50- 55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.
Також у справі «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 р., заява № 7460/03) ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Отже, правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи.
Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових принципах, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості. Фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.
У п. 66 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Яременко проти України (№2)» від 30.04.2015 року, зазначено, що судове рішення має ґрунтуватися на доказах, що отримані без порушення процесуальних прав осіб, інакше докази, отримані з процесуальними порушеннями є «плодом отруйного дерева» і рішення суду, яке ґрунтується на таких доказах, є таким, що порушує права особи на справедливий суд.
Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
З огляду на те, що в матеріалах справи не міститься жодного належного й допустимого доказу на підтвердженняза критерієм «поза розумним сумнівом» факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, всі сумніви щодо доведеності вини останнього тлумачаться на його користь.
Згідно з п. 1) ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад вказаного адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим провадження в справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього слід закрити на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 247, 251, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
П О С Т А Н О В И Л А:
Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після спливу строку, встановленого законом для її апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги постанова судді набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя