КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/5766/2024
Головуючий в суді І інстанції Жмудь В.О.
Головуючий в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 грудня 2024 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Силки Тетяни Юріївни на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним в порушенні п. 10.1, 13.1, 2.10 «а» ПДР та закрито провадження в справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, 122-4 КУпАП, в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, має двох неповнолітніх дітей, визнано винним в порушенні п. 10.1, 13.1, 2.10 «а» ПДР та закрито провадження в справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, 122-4 КУпАП, в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 28 травня 2024 року о 15:33, керуючи транспортним засобом Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 на праві власності, та рухаючись по вул. Святошинській, 15 в м. Києві, не дотримався безпечного інтервалу та допустив наїзд на припаркований транспортний засіб Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_2 , який отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1, 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 , перебуваючи в тому ж місці і в той же час, керуючи транспортним засобом Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди з транспортним засобом Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_2 , не дочекався працівників поліції для оформлення матеріалів ДТП та залишив місце пригоди. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.10 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Захисник Силка Т.Ю., не погоджуючись з постановою Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2024 року, подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову та закрити провадження в справі в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вказувала, що з оскаржуваною постановою сторона захисту ознайомилася 06 листопада 2024 року після отримання на електронну пошту листа з текстом оскаржуваної постанови, при цьому до цього часу ні ОСОБА_1 , ні адвокат Силка Т.Ю. жодним чином копії цієї постанови не отримували.

Вказувала, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, порушенням вимог щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності. Судом першої інстанції проігноровано фактичні обставини справи, не враховано думку сторони захисту, невірно оцінено докази.

Так, судом не враховано, що ОСОБА_1 має більше 20 років водійського стажу, за цей час не притягався до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП.

28 травня 2024 року він був проїздом в м. Києві з м. Луцька до м. Харкова, а пізніше назад, керуючи автомобілем Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , на якому зверху стояла лафета, власником якої ОСОБА_1 не є, яка була надана ОСОБА_1 власником добровільно у користування, ОСОБА_1 перевозив транспортні засоби для потреб ЗСУ. 28 травня 2024 року, керуючи автомобілем Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , учасником жодних ДТП ОСОБА_1 не був, як цього дня, так і пізніше, будь-яких механічних пошкоджень на транспортному засобі не виявив. При русі автомобіля ОСОБА_1 не було виявлено жодних ознак ДТП, ні поштовху, ні звуку, ні ушкоджень. 28 травня 2024 року ОСОБА_1 місця ДТП не залишав, оскільки не був їх учасником або винуватцем. З приводу можливого ДТП 28 травня 2024 року ОСОБА_1 ніхто не телефонував, не розшукував, а про можливе ДТП ОСОБА_1 дізнався у червні 2024 року, коли працівники поліції у м. Луцьку запропонували йому надати пояснення, які в письмовому вигляді ОСОБА_1 надав, проте вони не були враховані при складанні протоколів та не передані до суду як додатки до протоколів. Вищезазначене може підтвердити свідок, який 28 травня 2024 року постійно перебував із ОСОБА_1 у автомобілі Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 на пасажирському передньому сидінні - ОСОБА_3 , письмові пояснення якого приєднано до матеріалів справи, проте суд першої інстанції не надав їм жодної оцінки.

Вказувала, що не відповідає дійсності встановлена судом обставина, що ОСОБА_1 о 15:33 28 травня 2024 року рухався по вул. Святошинській, 15, адже згідно матеріалів справи, які надано суду, поліцією рух транспортного засобу був зафіксований таким чином: о 14:34 транспортний засіб зафіксовано на перехресті Паладіна-Вернадського, о 15:34 - на пр. Перемоги, 3, о 15:51 - по Хрещатик, 7, отже ОСОБА_1 фізично не міг би вчинити ДТП, уже о 15:34 перебуваючи по пр. Перемоги, 3, що спростовує достовірність встановленої судом обставини.

Крім того, власник транспортного засобу після 28 травня 2024 року не зафіксував жодних пошкоджень на автомобілі Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , не звертався в органи/установи/організації, фізичних осіб, водіїв з заявами про фіксування можливих пошкоджень транспортного засобу, адже таких не було, із заявами про проведення ремонту чи відшкодування збитків, адже таких його транспортному засобу завдано не було.

Судом першої інстанції не враховано письмові пояснення свідка ОСОБА_3 від 08 жовтня 2024 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відеозапис відсутній, а з фотоматеріалів можна зробити висновки, якими не підтверджується вина ОСОБА_1 , про фіксацію місцезнаходження транспортного засобу в різних місцях м. Києва. На інших фото зафіксовано рух автомобіля Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , на якому відсутні ознаки будь-яких пошкоджень. На фотоматеріалах не зафіксовано момент можливого правопорушення, можливого розвороту чи зупинки, чи стоянки транспортного засобу, а лише рух автомобіля Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 у різний час та різні дні (28 травня 2024 року та 30 травня 2024 року) в м. Києві, не за адресою, вказаною в протоколах, не у час можливого ДТП, вказаний у протоколах (28 травня 2024 року о 15:33). Фото пошкодженого транспортного засобу містять лише фото пошкодженого авто, проте не містять зображення поряд транспортного засобу Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , не фіксують момент вчинення ДТП. Інших об`єктивних доказів, зокрема показів свідків, матеріали справи не містять. Сам по собі факт перебування ОСОБА_1 на водійському сидінні автомобіля Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 у м. Києві 28 травня 2024 року не свідчить про можливе вчинення ним ДТП та можливе залишення місця ДТП.

Зазначала, що суд не має право самостійно збирати докази, тим самим перебираючи на себе функцію сторони обвинувачення. Суд зобов`язаний керуватися критеріями дотримання гарантій безсторонності суду, сформульованими ЄСПЛ у справі «Михайлова проти України», визнаній судом керівною щодо справи «Бантиш та інші проти України», а також висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 серпня 2023 року в справі № 208/712/19. Також, згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Зважаючи, що в матеріалах справи відсутні переконливі докази вчинення ОСОБА_1 ДТП 28 травня 2024 року та залишення місця ДТП, провадження в справі слід закрити за відсутністю складу правопорушення.

Протоколи про адміністративне правопорушення не можуть бути доказами у даній справі, адже до них не додано пояснень ОСОБА_1 , які він надавав поліції в червні 2024 року, не вказані свідки ДТП, хоча зі слів потерпілого, саме свідки бачили момент вчинення ДТП та могли б пояснити обставини вчинення можливого ДТП, зазначено, що ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце складання протоколів від 20 серпня 2024 року, проте це не відповідає дійсності, оскільки згідно копії конверта з повідомленням, яка додається, ОСОБА_1 отримав повідомлення від 05 серпня 2024 року аж 19 вересня 2024 року, що фізично унеможливило його присутність при складанні протоколів, позбавило можливості скористатися своїми процесуальними правами при складанні таких протоколів. Повідомлення від 24 липня 2024 року ОСОБА_1 не отримував і доказами отримання його ОСОБА_1 відсутні, повідомлення не фіксує обставин адмінправопорушення, тому доказом не може бути.

Довідка б/н про застосування аналогії закону та аналогії права не фіксує обставин адмінправопорушення, тому доказом не може бути, і не може бути застосована у даній справі.

Повідомлення про надання інформації від 21 серпня 2024 року ОСОБА_1 не отримував, доказами отримання ОСОБА_1 відсутні, повідомлення не фіксує обставин адмінправопорушення, тому доказом не може бути.

Пояснення потерпілого лише фіксують факт ушкодження майна потерпілого 28 травня 2024 року, проте не можуть бути доказом винуватості саме ОСОБА_1 .

Рапорт поліції лише фіксує факт ушкодження майна потерпілого 28 травня 2024 року, проте не можуть бути доказом винуватості саме ОСОБА_1 , крім того, зі змісту рапорту, були наявні свідки, особи яких не встановлювались і свідки не опитувались.

Повідомлення від 10 червня 2024 року про направлення матеріалів до УПП у Волинській області не є доказом винуватості саме ОСОБА_1 , крім того, дій, вказаних у повідомленні, не виконано, транспортний засіб не оглянуто, а якщо і оглянуто, то ОСОБА_1 про це не відомо. Письмові пояснення у нього були відібрані, проте не долучені ні до протоколів, ні до матеріалів справи.

Схема місця ДТП від 28 травня 2024 року не фіксує місце перебування транспортного засобу Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 у момент вчинення ДТП, тому доказом винуватості ОСОБА_1 були не може.

В порушення вимог ст. 251 КУпАП в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 . Аналіз наведених вище обставин та доказів в їх сукупності не дає достатніх і переконливих підстав дійти висновку про наявність події і складу в діях ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, та про доведеність його винуватості у вчиненні цих правопорушень.

Вирішуючи заяву захисника Силки Т.Ю. про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Крім того, за приписами ч. 1, 3 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови захисник Силка Т.Ю. пропустила з поважних причин, оскільки розгляд справи проведено у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисника Силки Т.Ю., при цьому докази направлення копії постанови Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2024 року та отримання її ОСОБА_1 та/або захисником Силкою Т.Ю. в матеріалах справи відсутні.

За наведених обставин та з метою забезпечення реалізації права ОСОБА_1 на допуск до правосуддя, в якому не може бути відмовлено з формальних підстав, апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.

Дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 827394 від 20 серпня 2024 року, ОСОБА_1 , 28 травня 2024 року о 15 год. 33 хв. в м. Київ, вул. Святошинська 15, керуючи автомобілем Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , та не дотримавшись безпечного інтервалу, допустив наїзд на припаркований автомобіль Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_2 , при ДТП автомобіль Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.1, 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 827395 від 20 серпня 2024 року, ОСОБА_1 , 28 травня 2024 року о 15 год. 33 хв. в м. Київ, вул. Святошинська 15, керував автомобілем Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , та, будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_2 , не дочекався працівників поліції для оформлення матеріалів ДТП, місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 а, д ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 827394 додано схему дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28 травня 2024 року о 15 год. 33 хв. на вул. Святошинська, 15 в м. Києві, на якій зображено автомобіль Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_2 з позначенням місця зіткнення, зазначено отримані транспортним засобом пошкодження - задня кришка багажника, скло, крило, стоп сигнал лівий, зазначені особисті дані власника транспортного засобу ОСОБА_4 .

До матеріалів справи додано оптичний диск з фотофіксацією, на якому містяться фотографії транспортного засобу Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 в різних географічних точках м. Києва, та файл Exlel з розшифровкою місця здійснення фотографій і часу зйомки.

Також на оптичному диску наявні фотографії пошкодженого транспортного засобу Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_2 .

Супровідним листом від 10 червня 2024 року УПП у м. Києві направило матеріали ДТП до Управління патрульної поліції у Волинській області, ДПП, зазначивши, що в причетності до вказаної ДТП об`єктивно підозрюється автомобіль Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , власник якого проживає на території ввіреного цьому управлінню підрозділу. Просили вжити заходів щодо встановлення водія та вжиття заходів щодо огляду, фіксації транспортного засобу і, у разі наявності підстав, складання відносно водія протоколів про адміністративне правопорушення за ст. 122-2, 124 КУпАП.

Згідно рапорту на ім`я начальника управління патрульної поліції у м. Києві ДПП, складеного поліцейським взводу № 2 роти № 2 батальйону із забезпечення супроводження ДПП, під час несення служби 15:33 28 травня 2024 року в складу екіпажу «Кольт-210» у Святошинському районі в м. Київ, вул. Святошинська 15, було отримано повідомлення по завданню від чергового про скоєння ДТП за участі одного авто. Прибувши на місце події, було виявлено авто Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 з пошкодженням задньої частини, власник повідомив, що припаркував авто та пішов на СТО, через декілька хвилин його покликали свідки та повідомили, що авто білого кольору евакуатор, який на собі перевозив лафету, здійснюючи розворот, зачепив припарковане авто Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_2 та поїхав з місця ДТП. Навпроти є камери автомагазину, переглянувши які, видно, як проїжджає вищевказаний транспортний засіб, але державні номерні знаки не видно та свідки їх не запам`ятали.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_4 від 28 травня 2024 року, він припаркував авто та відійшов на СТО. Через декілька хвилин його покликали та повідомили, що авто вантажне з лафетами розверталося біля його авто, розбило скло та пом`яло, і не зважаючи на завдання шкоди, поїхало.

Також в матеріалах справи знаходиться роздрукована реєстраційна картка транспортного засобу, згідно якої власником автомобіля Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_2 .

В матеріалах справи наявний роздрукований стоп-кадр з відеокамери, на якому на проїзній частині зафіксовано вантажний транспортний засіб білого кольору з лафетами, без можливості ідентифікації за номерними знаками.

Згідно пояснень ОСОБА_1 , відібраних у нього 27 червня 2024 року, він має більше 20 років водійського стажу. 28 травня 2024 року він був проїздом у м. Києві з м. Луцька до м. Харкова, керуючи транспортним засобом Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , на якому зверху стояла лафета, власником якого він не є, та який був наданий йому власником добровільно у користування, він перевозив транспортні засоби для потреб ЗСУ. Рухався він, дотримуючись вимог ПДР, не вчиняв жодних правопорушень. 28 травня 2024 року, керуючи транспортним засобом Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 з лафетою, учасником жодних ДТП він не був. Транспортний засіб Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 не має жодних ушкоджень, при русі транспортного засобу не було жодних ознак того, що відбулося ДТП, ні поштовху, ні звуків, ні ушкоджень. 28 травня 2024 року, в зв`язку із вищевикладеним, місця жодного ДТП він не залишав, оскільки не був учасником жодного ДТП. З приводу можливого ДТП йому ніхто не телефонував, не розшукував, про можливе ДТП він дізнався від працівників поліції.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції від захисника Силки Т.М. було надано письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , аналогічні письмовим поясненням ОСОБА_1 .

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Згідно з пунктом 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно з п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідальність за ч. 1 ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Згідно п. 2.10 (а) ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Згідно п. 2.10 (д) ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

Відповідальність за ст. 122-4 КУпАП настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Ухвалюючи рішення про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачені ст. 124, 122-4 КУпАП, суд першої інстанції визнав доведеним те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні цих адміністративних правопорушень підтверджується зібраними та дослідженими у справі доказами, зокрема фото- та відеоматеріалами, які долучені до протоколів про адміністративне правопорушення, поясненнями іншого учасника ДТП - ОСОБА_4 .

Між тим, такий висновок зроблений судом на підставі неповно досліджених доказів та внаслідок їх неналежної оцінки і погодитись з цим висновком неможливо.

Пунктами 7, 8 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, уповноважена особа підрозділу поліції під час розгляду матеріалів ДТП повинен(на) в найкоротший строк, але не більше одного місяця з дати вчинення ДТП, встановити всі обставини її скоєння, вжити інших заходів щодо об`єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, скласти відносно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та в п`ятиденний строк надіслати його до відповідного суду.

Якщо при ДТП один з його учасників зник з місця пригоди, поліцейський оформляє схему місця ДТП, відбирає пояснення в потерпілого, свідків (у разі їх наявності), встановлює наявність засобів зовнішнього відео-, фотоспостереження та невідкладно повідомляє уповноважену особу підрозділу поліції, відповідальну за розшук осіб, що зникли з місця ДТП. Остання зобов`язана вжити всіх можливих заходів для встановлення винуватців ДТП та обставин її вчинення в найкоротший строк, але не більше двох місяців.

Розшук осіб, що зникли з місця ДТП, здійснюється шляхом використання баз (банків) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС, відкритих джерел інформації, надсилання запитів про отримання необхідних фото- та/або відеофіксацій відповідної пригоди, виклику осіб для прибуття до підрозділу або відвідування їх за місцем проживання (перебування), роботи.

При встановленні транспортного засобу, який зник з місця пригоди, проводяться його огляд на предмет наявності характерних пошкоджень, інших обставин ДТП та фотофіксація.

Так, матеріали справи містять схему ДТП, на якій позначено лише один транспортний засіб Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_2 з позначенням місця зіткнення, зазначено отримані транспортним засобом пошкодження - задня кришка багажника, скло, крило, стоп сигнал лівий, разом з тим будь яких слідів удару (осипу пошкодженого скла, бруду) чи інших ознак нещодавнього зіткнення це пошкодження не містить.

Згідно письмових пояснень потерпілого ОСОБА_4 , він припаркував авто та відійшов на СТО. Через декілька хвилин його покликали та повідомили, що авто вантажне з лафетами розверталося біля його авто, розбило скло та пом`яло, і не зважаючи на завдання шкоди, поїхало.

Отже, як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_4 , безпосереднього моменту зіткнення з вантажним автомобілем він не бачив і номерних знаків, які б дозволяли ідентифікувати цей транспортний засіб саме як Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , свідки не повідомили, як і відомостей про особу, яка знаходилася за кермом. Також не може підтвердити ці обставини роздрукований стопкадр з відеокамери, доданий до матеріалів справи, на якому зображено вантажний автомобіль білого кольору з лафетами, номерних знаків з даного стопкадру встановити неможливо, крім того, будь-які інші транспортні засоби поруч з даним вантажним автомобілем не зафіксовані.

Апеляційний суд враховує, що поліцейськими не досліджувалися можливі пошкодження транспортного засобу Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 та відповідність таких пошкоджень у разі їх наявності характеру зіткнення і механізму дорожньо-транспортної пригоди, відомості про механічні пошкодження автомобіля Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_2 в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, працівниками поліції та судом першої інстанції під час розгляду справи взагалі не з`ясовувалося, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода, а за її наявності - механізм та обставини виникнення дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційний суд оцінюючи в сукупності вказані докази, які наявні в матеріалах справи, доходить висновку, що вони не свідчать про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, 122-4 КУпАП.

Судом першої інстанції залишено поза увагою, що фотофіксація переміщення 28 травня та 30 травня 2024 року в м. Києві транспортного засобу Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 на оптичному диску, не є доказом винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП. На фотоматеріалах не зафіксовано момент можливого правопорушення, можливого розвороту чи зупинки, чи стоянки транспортного засобу, а лише рух автомобіля Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 у різний час та різні дні (28 травня 2024 року та 30 травня 2024 року) в м. Києві, не за адресою, вказаною в протоколах, не у час можливого ДТП, вказаний у протоколах (28 травня 2024 року о 15:33). Фото пошкодженого транспортного засобу не містять зображення поряд транспортного засобу Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , не фіксують момент вчинення ДТП. Сам по собі факт перебування ОСОБА_1 на водійському сидінні автомобіля Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 у м. Києві 28 травня 2024 року не свідчить про можливе вчинення ним ДТП та можливе залишення місця ДТП.

Апеляційний суд звертає увагу, що фотофіксація переміщення 28 травня 2024 року в м. Києві транспортного засобу Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 та розшифровка фотофіксації у Excel файлі не підтверджує, а навпаки спростовує обставини, зазначені в протоколах про адміністративні правопорушення ААД № 827394 та ААД № 827395 про те, що ОСОБА_1 о 15:33 28 травня 2024 року нібито рухався по вул. Святошинській, 15, адже згідно фотофіксації, яка надана суду, поліцією рух транспортного засобу був зафіксований таким чином: о 14:34 транспортний засіб зафіксовано на перехресті Паладіна-Вернадського, о 15:34 - на пр. Перемоги, 3 (відстань від вул. Святошинська, 15 становить 9,6 км.), о 15:51 - по Хрещатик, 7, отже ОСОБА_1 фізично не міг би вчинити ДТП, уже о 15:34 перебуваючи по пр. Перемоги, 3.

При цьому безпідставними є посилання суду першої інстанції на відеоматеріали, нібито долучені до протоколів про адміністративні правопорушення, оскільки на оптичному диску, доданому до матеріалів справи, будь-які відеозаписи відсутні.

Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.

Практикою ЄСПЛ констатується, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в Демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

Як визначено п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки під «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, яке ставиться їй в вину, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282).

З огляду на викладене, наявні у адміністративних матеріалах докази не є такими, що «поза розумним сумнівом» доводять винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Оскільки апеляційним судом встановлено недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ОСОБА_6 не може також вважатися винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки його диспозиція передбачає причетність винної особи до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, під час апеляційного розгляду не встановлено беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 , 28 травня 2024 року о 15 год. 33 хв. в м. Київ, вул. Святошинська 15, керуючи автомобілем Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , та не дотримавшись безпечного інтервалу, допустив наїзд на припаркований автомобіль Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_2 , при ДТП автомобіль Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, а також, що він, будучи причетним до ДТП, самовільно залишив місце пригоди, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови було встановлено недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП, апеляційний суд доходить висновку, що постанову Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2024 року неможливо визнати законною та обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю із підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме за недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Поновити захиснику Силці Тетяні Юріївні строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Силки Тетяни Юріївни задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним в порушенні п. 10.1, 13.1, 2.10 «а» ПДР та закрито провадження в справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, 122-4 КУпАП, в зв`язку з накладенням строків адміністративного стягнення, скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, закрити з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.