ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/1303/24 Головуючий суддя І інстанції Попов О.Г.
Апеляційне провадження № 33/818/723/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.3 ст.172-20 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.03.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , водія військової частини НОМЕР_1 , який проживає за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 03.03.2024 року о 16-30 год. солдат ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки військової служби, в умовах особливого періоду, був виявлений на АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.03.2024 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Свої апеляційні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що під час складання протоколу серії ДНХ-2 №2135 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 172-20 КУпАП від 03.03.2024 року були порушенні вимоги ч.6 ст.266-1 КУпАП, а саме в частині застосування технічних засобів відеофіксації та залучення свідків під час його огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апелянт також зазначає, що судом першої інстанції здійснено судовий розгляд за його відсутності, але він не був належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи.

Крім того, ОСОБА_1 вказує на те, що визнання своєї вини відбулося внаслідок психологічного тиску з боку працівників Військової служби правопорядку та не відповідало його істинному і вільному волевиявленню. Результат огляду не відповідає дійсності, оскільки висновок щодо результатів огляду є сфальсифікованим. Зазначає, що він бажав надати інший біологічний зразок на дослідження, оскільки не довіряє відповідним приладам, за допомогою якого було проведено його огляд на стан алкогольного сп`яніння.

26.06.2024 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про закриття кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки з часу вчинення адміністративного правопорушення і на час апеляційного розгляду минули строки, передбачені ст.38 КУпАП.

В судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, але останній 20.05.2024 року та 25.06.2024 року був повідомлений про місце та час апеляційного розгляду телефонограмою за номером телефону, який він зазначив в своїй апеляційній скарзі, тобто прийнятним для нього способом, оскільки він наразі проходить військову службу в лавах ЗСУ.

Апеляційним судом шляхом поштового зв`язку направлялася судова повістка за адресою місця мешкання, яку він зазначив в своїй апеляційній скарзі, але ця повістка 27.05.2024 року повернулася до канцелярії суду апеляційної інстанції у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Крім того, відповідно до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасників судового процесу, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року №28, ОСОБА_1 повідомлений про час і місце розгляду поданої апеляційної скарги, шляхом надіслання йому судової повістки в електронному вигляді, що підтверджується відомостями довідки про те, що 07.06.2024 року він отримав судову повістку у мобільному додатку «Viber» на номери мобільного телефону, який апелянт зазначив в своїй апеляційній скарзі.

26.06.2024 року ОСОБА_1 направив до канцелярії Харківського апеляційного суду клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, в якому, окрім іншого, зазначив про дату апеляційного розгляду, який було відкладено на 16 год. 20 хв. 26.06.2024 року.

Крім того, будь-яких клопотань про відкладення апеляційного розгляду від ОСОБА_1 до канцелярії Харківського апеляційного суду не надходило.

При цьому, суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Разом з цим, належить врахувати, що саме ОСОБА_1 є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.03.2024 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

За таких обставини, апеляційний суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду і будь-яких клопотань про відкладення судового засідання не подавав, з урахуванням наявних відомостей у матеріалах справи та доводів апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, з наступних підстав.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що оцінці підлягає як кожний окремий доказ, так і всі зібрані докази в цілому, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх достовірність та достатність фактичних даних, що встановлюються цими доказами, та мають значення для справи.

За таких обставин, згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наведено об`єктивних відомостей, які спростовують висновки суду щодо винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Цих обставин також не встановлено і судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови.

Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово було продовжено та діє і на час апеляційного розгляду.

Відповідно до ст.ст. 11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Диспозицією ч.3 ст.172-20 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дії, передбачені ч.1 або ч.2 цієї статті, вчинені особою в умовах особливого стану, зокрема за виконання військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами обов`язків військової служби в стані сп`яніння.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків, - стаття 44, частини друга і третя статті 123, статті 172-10 - 172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185 і 185-7).

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме відомостями: протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНХ-2 №2135 від 03.03.2024 року; висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 144 від 03.03.2024 року; копії військового квитка серії НОМЕР_2 ; письмової заяви ОСОБА_1 від 03.03.2024; копії витягу з Наказу №23-Г від 16.01.2024 року.

Згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНХ-2 №2135 від 03.03.2024 року, 03.03.2024 року о 16 год. 30 хв. солдат ОСОБА_1 був виявлений на АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків в умовах особливого періоду. В подальшому солдата ОСОБА_1 було доставлено до КНП «Лозівське ТМО» Лозівської міської ради та проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння, за результатами якого складено висновок №144 від 03.03.2024 року. Результатом огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного спяніння (а.с.2-3).

До того ж, відповідно до цього протоколу, у ньому зазначені вимоги ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, з положеннями яких ОСОБА_1 було особисто ознайомлено, що також підтверджується його особистим підписом (а.с.2).

Крім того, ОСОБА_1 у цьому протоколі також зазначив, що він вживав алкогольні напої та вину визнає повністю (а.с. 3).

Згідно відомостей копії військового квитка НОМЕР_2 , виданого 17.01.2023 року, ОСОБА_1 станом на 03.03.2024 року проходив службу у в/ч НОМЕР_1 , на посаді водія (а.с.5).

Окрім цього, з висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 144 від 03.03.2024 року вбачається, що 03.03.2024 року о 16 год. 55 хв. ОСОБА_1 пройшов в медичному закладі КНП «Лозівське ТМО» огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Алкофор-307 та результат огляду складає 1,90 проміле (а.с.4).

Як вбачається з письмової заяви ОСОБА_1 , останній просив провадити судовий розгляд у справі за протоколом про адміністративне правопорушення серії ДНХ-2 №2135 від 03.03.2024 року за його відсутності, а також зазначив, що свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнає повністю (а.с.7).

Апелянтом не надано будь-яких доказів на підтвердження його версії про те, що 03.03.2024 року о 16 год. 55 хв. він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, на думку апеляційного суду, апеляційна скарга в цій частині є необґрунтована.

Також апеляційний суд зауважує, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено 03.03.2024 року в медичному закладі лікарем (фельдшером), а не службовою особою Віськової служби правопорядку, у зв`язку з чим свідки не залучалися та не застосовувалася відеофіксація, а тому відсутні будь-які порушення вимог ст. 266-1 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційна скарга в цій частині є безпідставною та необґрунтованою.

При цьому, сторона захисту не заперечує факту проходження ОСОБА_1 03.03.2024 року огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Алкофор-307 в КНП «Лозівське ТМО».

Суд також бере до уваги те, що, незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівників Військової служби правопорядку під час складання адміністративного матеріалу та лікаря (фельдшера) при проведенні ним огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, останній не скористався своїм конституційним та процесуальним правом і не оскаржував дії цих осіб, тобто сторона захисту не зверталася до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталася зі скаргою на дії цих осіб до їх керівництва або до відповідних вищих посадових осіб, хоча мали для цього достатньо часу.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей з ЄРДР щодо порушення кримінального провадження за фактом фальсифікації матеріалів цієї справи та перевищенні своїх службових повноважень працівниками Військової служби правопорядку, а тому апеляційні доводи в цій частині, в тому числі, щодо примусу ОСОБА_1 до підписання протоколу та письмових пояснень, а також визнання своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, - є необґрунтованими та суб`єктивними.

Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання апелянта на незаконність дій працівників Військової служби правопорядку під час складання адміністративного матеріалу та протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНХ-2 №2135 від 03.03.2024 року, а також щодо порушення лікарем (фельдшером) порядку проведення ним огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та фальсифікації висновку №144 від 03.03.2024 року.

Твердження ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції його права на захист, на думку апеляційного суду, є суб`єктивними та безпідставними, оскільки в своїй письмовій заяві ОСОБА_1 просив провадити розгляд справи за адміністративним протоколом ДНХ-2 №2135 від 03.03.2024 року за його відсутності, у зв`язку з його участю у проведенні бойових дій щодо оборони України проти військової агресії рф (а.с.7).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 , які він зазначив в апеляційній скарзі, щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту і уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

Отже, у ході апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, яке підтверджується доказами, які доповнюють один одного та були досліджені під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів. Такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

За таких обставин, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення в частині визнання його винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, - є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому не вбачає підстав для його скасування, у зв`язку з чим подану апеляційну скаргу в цій частині належить залишити без задоволення.

Крім того, ОСОБА_1 звернувся із клопотанням про закриття справи на підстав п.7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Приписами ст. ст. 221, 280 та 284 КУпАП у їх сукупному зв`язку встановлено, що судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема і ст. 172-20 цього Кодексу. За наслідками розгляду таких справ суди першої інстанції, зокрема у разі визнання винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 172-20 КУпАП, вирішують питання щодо накладення стягнення в порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником.

Таким чином, у разі оскарження постанови суду першої інстанції справа не розглядається спочатку, як помилково вважає апелянт, а переглядається судом апеляційної інстанції в межах поданої апеляційної скарги та відомостей, наявних у матеріалах справи.

Отже, КУпАП чітко визначає те, що після прийняття постанови компетентним органом, справа про адміністративне правопорушення вважається розглянутою, а перебіг строків, передбачених ст. 38 КУпАП припиняється. Однак, положення цієї статті можуть бути застосовані компетентним органом вищого рівня у разі встановлення за наслідками апеляційного перегляду порушення вимог ст. 280 КУпАП у рішенні компетентного органу, що виніс оскаржувану постанову.

З відомостей матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції дотримано всіх вимог, передбачених ст. 280 КУпАП в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП та встановлені всі обставини, що мали значення на час розгляду цієї справи компетентним органом - Лозівським міськрайонним судом Харківської області. Сама справа розглянута судом першої інстанції 05.03.2024 року з винесенням постанови, якою визнано ОСОБА_1 винним та накладено на нього стягнення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП, тобто у визначений ч. 2 ст. 38 КУпАП строк з моменту події адміністративного правопорушення, яка мала місце 03.03.2023 року.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційним судом розглянута справа апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.03.2024 року в межах поданої апеляційної скарги та відомостей, наявних у матеріалах справи.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.

Натомість, відповідно до п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», військовослужбовці звільняються від сплати судового збору, при розгляді справи, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

Разом з цим, суд першої інстанції цих вимог закону не дотримався та стягнув оскаржуваною постановою з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Таким чином, належить змінити оскаржувану постанову, звільнивши ОСОБА_1 від сплати судового збору, як військовослужбовця при розгляді справи, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_1 задовольняється частково.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції підлягає зміні, а саме шляхом виключення з її мотивувальної та резолютивної частини висновків і рішення суду про стягнення судового збору з ОСОБА_1 на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

В решті постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.03.2024 року щодо ОСОБА_1 належить залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, - змінити, виключивши з її мотивувальної та резолютивної частини висновки і рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

В решті постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 березня 2024 року стосовно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков