Дата документу Справа № 332/5474/24
запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/940/24Головуючий у 1-й інстанції Блажко У.В.
Єдиний унікальний №332/5474/24Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ч.1 ст.173-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника Огійченко Є.В., діючої в інтересах ОСОБА_1 , потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Огійченко Євгенії Валеріївни на постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 24 жовтня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстрована у АДРЕСА_1 ), проживає у АДРЕСА_2 ),

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 12.09.2024 року близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи у м.Запоріжжі (вул.Оптимістична, 14/98), під час сварки виражалася в бік своєї бабусі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , образливими словами, принижуючи її гідність, хапала за шию, чим вчинила домашнє насильство фізичного та психологічного характеру та завдала шкоди фізичному та психологічному здоров`ю потерпілої.

Крім того, 12.09.2024 року близько 14 год. 35 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи у м.Запоріжжі (вул.Оптимістична, 14/98), під час сварки виражалася в бік свого дідуся ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , образливими словами, принижуючи його гідність, штовхала його, кусала, вдарила металевою підставкою по руці, нанесла удар ногою в пах, чим завдала шкоди фізичному та психологічному здоров`ю потерпілого.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 визнано винною за ч.1 ст.173-2 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В апеляційній скарзі захисник Огійченко Є.В. просила скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративних правопорушень.

Свої вимоги мотивувала тим, що судом не у повному обсязі з`ясовано усі необхідні для правильного вирішення справи обставини.

В матеріалах провадження відсутні докази на підтвердження винуватості у вчиненні інкримінованих ОСОБА_1 адміністративних правопорушень.

Захисник вказує, що ОСОБА_1 має ряд захворювань, стан здоров`я останньої зумовлює необхідність уникати конфліктів, стресових ситуацій та спорів.

Під час події, що сталася 12.09.2024 року ОСОБА_1 навпаки намагалась захиститись від дій ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , відносно яких того ж дня було складено протоколи про адміністративне правопорушення та у подальшому притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, судом не враховано наявність передбаченої п.5 ч.1 ст.34 КУпАП обставини, що пом`якшує відповідальність за адміністративні правопорушення, адже їх вчинено жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Заслухавши захисника Огійченко Є.В., діючу в інтересах ОСОБА_1 , яка просила її скаргу задовольнити; потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які заперечили проти апеляційної скарги та просили постанову судді залишити без змін; перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначеним у протоколах про адміністративні правопорушення серії ВАВ №002090 від 12.09.2024 року та серії ВАВ №002259 від 12.09.2024 року обставинам, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, суддею районного суду надано об`єктивну та належну правову оцінку. Суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративних правопорушень, що також перевірено апеляційним судом.

Згідно з наданими в суді першої інстанції поясненнями потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вони підтвердили викладені у протоколах про адміністративні правопорушення обставини. Зазначили, що 12.09.2024 року ОСОБА_3 перебувала у власній кімнаті, коли до неї ввірвалась ї онука ОСОБА_1 і вчинила сварку, під час якої виражалася нецензурною лайкою та називала бабусю образливими словами. При цьому онука стала впритул підходити до бабусі і штовхати її. На галас прибіг ОСОБА_2 , який став відтягувати онуку від ОСОБА_3 . У подальшому ОСОБА_1 вдарила ОСОБА_2 ногою в пах, чоловік впав на підлогу, ОСОБА_1 вдарила його ногою по спині. У подальшому ОСОБА_1 взяла металеву підставку з іншої кімнати, побила нею ОСОБА_2 , а також покусала його праву руку. Потерпілі висловили побоювання за своє життя через поведінку ОСОБА_1 .

Водночас ОСОБА_1 у суді першої інстанції не заперечувала, що висловлювала словесні образи в бік бабусі, дідуся та застосовувала вказаний вище фізичний вплив відносно них, пояснювала свої дії як адекватну реакцію на дії бабусі та дідуся. Проте вину у вчинених адміністративних правопорушеннях не визнала.

В судовому засіданні апеляційної інстанції потерпілі повністю підтвердили факт здійснення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо них у визначений час відповідно до наявних в матеріалах провадження протоколів про адміністративне правопорушення.

Диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП регламентовано, що вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких вищевказаних у диспозиції частини статті дій та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання або настання шкоди, яка могла бути чи була завдана фізичному або психічному здоров`ю потерпілого (матеріальний склад).

Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року (далі - Закон) визначено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно зі ст.3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Таким чином, достовірність викладених у протоколах про адміністративні правопорушення серії ВАВ №002090 від 12.09.2024 року та серії ВАВ №002259 від 12.09.2024 року відносно ОСОБА_1 відомостей, достовірність показань потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перевірено в судовому засіданні апеляційного суду, а тому в даному випадку, суддею районного суду відповідно до вимог ст.ст.245, 251 КУпАП об`єктивно з`ясовано в обставини даного провадження, враховано наявні та досліджені в судовому засіданні докази.

Відтак, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративних правопорушень.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень, допущених при їх складанні, не встановлено.

Протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП серії ВАВ №002090 від 12.09.2024 року та серії ВАВ №002259 від 12.09.2024 року оформлено з дотриманням передбачених ст.256 КУпАП вимог. Вказані процесуальні документи складено уповноваженою особою. В них зазначено дату та місце їх оформлення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення адміністративних правопорушень, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дані правопорушення, а також докладно викладено суть адміністративних правопорушень.

Апеляційний суд зауважує, що обставини щодо наявності/відсутності в діях потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складу аналогічних адміністративних правопорушень не спростовують висновків суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративних правопорушень.

До аргументів апеляційної скарги захисника про неврахування судом під час накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 обставини, яка пом`якшує відповідальність за адміністративні правопорушення, апеляційний суд ставиться критично, оскільки суддя застосував мінімально можливе адміністративне стягнення передбачене санкцією даної статті на час ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Згідно резолютивної частини оскаржуваного судового рішення розмір накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення нею двох передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративних правопорушень становить 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В цілому решта доводів апеляційної скарги захисника фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, проте висновків судді вони не спростовують.

У зв`язку з наведеним, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її зміни відсутні. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП адміністративних правопорушень.

Істотних порушень норм матеріального та процесуального права, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Огійченко Євгенії Валеріївни залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 24 жовтня 2024 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар