Справа № 729/1384/24
3/729/782/24 р.

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 р. Суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області Демченко Л.М., за участю секретарів Величко К.Р., Шлапак Н.А., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Новика Є.С., розглянувши в приміщенні Бобровицького районного суду адмінматеріал, який надійшов від Відділення поліції №2 (м.Бобровиця) Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 04.08.2024 о 21 год. 30 хв. в с. Нова Басань Ніжинського району Чернігівської області по вул. Шевченка, 47 керував мотоциклом SHINERAY, н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нечітка мова; від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР та скоїв адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає.

В наданих письмових запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення зазначає, що станом на 04.08.2024 ОСОБА_1 не мав відповідної категорії на право керування транспортним засобом SHINERAY, н.з. НОМЕР_1 , а тому передав його керування знайомій дівчині ОСОБА_2 , яка запевнила, що має посвідчення водія відповідної категорії, він перебував на задньому пасажирському сидінні. Близько 21 год. 40 хв. в населеному пункті Нова Басань Ніжинського району на вул. Шевченка, 47 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Ауді А4. Після спілкування з водієм автомобіля на місце події був викликаний екіпаж патрульної поліції. На місце події прибув наряд з позивним «Вовк-300» у складі інспектора СРПП ВП №2 Бурзака М.П. та поліцейського Красія А.А., які під час заступання на добове чергування отримали нагрудні бодікамери, однак, з невідомих причин фіксація подій працівниками поліції здійснювалася лише на одну бодікамеру. Ідентифікувати приналежність відеозапису, приєднаного до протоколу до бодікамери SN №22 неможливо, тому можна стверджувати, що відеозапис неповний (вибірковий) або здійснений шляхом монтажу. Відеозапис є неповним, не безперервним та не відображає усіх фактичних обставин справи, запис не містить фіксації факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а лише засвідчує факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та є недопустимим доказом. Також в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану сп`яніння. В порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», ОСОБА_1 був доставлений для огляду на стан сп`яніння до медичного закладу більш ніж через дві години після виявлення підстав для його проведення. Працівники поліції не проводили перевірку ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . Поведінка ОСОБА_1 , зафіксована на відеозаписі, відповідає обстановці, він чітко відповідає на запитання, ознак алкогольного сп`яніння не має. Почервоніння очей та нечітка мова пов`язані із сильним душевним хвилюванням, оскільки ОСОБА_1 не знав як діяти, оскільки дорожньо-транспортна пригода є стресовою ситуацією. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності не роз`яснювалися права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, водночас співробітником поліції надано вказівку «розписатись в протоколі». ОСОБА_1 не є суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не здійснював керування мотоциклом. Докази, які містяться в матеріалах справи є непослідовними та нелогічними, а тому викликають сумнів у правильності розуміння обставин з приводу яких вони отримані, вони нечіткі, не узгоджені між собою, а тому не є достовірними та допустимими. ОСОБА_1 не було надано копії протоколу про адміністративне правопорушення, його підписи у протоколі не можуть братися до уваги, оскільки він виконував вказівки працівників поліції, які не пояснювали йому правових наслідків підписання протоколу.

З урахуванням викладеного просить провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні інспектор СРПП ВП №2 (м.Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 пояснив, що 04.08.2024 до відділення поліції надійшло повідомлення про ДТП в с.Нова Басань. Після прибуття на місце дорожньо-транспортної пригоди було встановлено, що обидва водії транспортних засобів, один з яких ОСОБА_1 мають явні ознаки алкогольного сп`яніння. Тому, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці ДТП, від чого він відмовився. В подальшому ОСОБА_1 за його згодою було доставлено до медичного закладу, де він також відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Після цього було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.5 ПДР (відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння), зі змістом якого ОСОБА_1 було ознайомлено. Здійснювалося повне фіксування подій, які відбувалися за допомогою бодікамери, про що також зазначено в протоколі про адмінправопорушення. Водієві було повідомлено, що проводиться відеофіксація. Під час спілкування ОСОБА_1 не заперечував, що цього дня він вживав алкогольні напої. Також стверджував, що він не керував транспортним засобом, а керувала ним інша особа. Під час ДТП він сидів на мотоциклі, який стояв на узбіччі дороги та не рухався, а автомобіль Ауді під керуванням ОСОБА_4 здійснив наїзд на його мотоцикл.

Свідок ОСОБА_5 вказав, що ОСОБА_1 в липні 2024 року придбав мотоцикл SHINERAY в м. Києві та попросив його пригнати вказаний транспортний засіб до м.Бобровиця, що він зробив 04.08.2024. Близько 20 год. 30 хв. він приїхав до м. Бобровиця, де зустрівся із ОСОБА_1 . Під час спілкування до них підійшла дівчина та почала говорити із ОСОБА_1 . В подальшому ОСОБА_1 повідомив, що вказана дівчина має посвідчення на керування транспортними засобами, які показала в застосунку «Дія», може сісти за кермо та доставити мотоцикл до ОСОБА_1 додому в село Нова Басань. Потім вказані особи поїхали додому: дівчина була за кермом, а ОСОБА_1 на пасажирському сидінні, при цьому він був в мотошоломі. Наступного дня від дізнався, що в с. Нова Басань відбулась дорожньо-транспортна пригода, під час якої ОСОБА_1 впав із пасажирського сидіння та отримав тілесні ушкодження.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що 04.08.2024 близько 22 год. 20 хв. зателефонував її брат ОСОБА_1 та повідомив, що відбулася дорожньо-транспортна пригода. Прибувши на місце пригоди вона побачила патрульний автомобіль, двох працівників поліції, двох дівчат, водія автомобіля Ауді, який здійснив наїзд на мотоцикл, належний її брату та брата ОСОБА_1 . У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями її брата та водія автомобіля було доставлено для огляду до медичного закладу. При спілкуванні брат повідомляв, що він вживав алкогольні напої, однак транспортним засобом не керував. Після відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння всі учасники ДТП разом з працівниками поліції поїхали до Відділення поліції №2 в м.Бобровиця, де було складено адміністративні матеріали.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, суд приходить до такого висновку.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку , встановлених законом (ст. 7 КУпАП).

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність як за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всупереч тому, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, його вина у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом серії ААД № 832094 від 05.08.2024 згідно якого ОСОБА_1 о 21 год. 30 хв. в с. Нова Басань Ніжинського району Чернігівської області по вул. Шевченка, 47 керував мотоциклом з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нечітка мова; від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу вищевказаної правової норми.

Як вбачається із рапорту старшого інспектора-чергового ВП №2 (м.Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Сударєва О.В., 04.08.2024 на лінію «102» надійшло повідомлення про те, що в с. Нова Басань Ніжинського району автомобіль збив мотоцикліста. На місце ДТП прибули поліцейські ВП №2 (м.Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Бурзак М.П. та ОСОБА_7 .

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачаться, що після приїзду на місце ДТП на початку розмови працівників поліції з ОСОБА_1 останній не заперечував, що мотоцикл належить йому та він є водієм. Безпосередньо перед ДТП він завів мотоцикл і в цей час автомобіль Ауді здійснив наїзд на нього. Також зазначає, що разом з ним була дівчина.

Відповідно до пункту 3, 7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Керуючись вимогами вказаної інструкції працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці ДТП, від проходження огляду він відмовився, мотивуючи свою відмову тим,що він транспортним засобом не керував.

Останній мав явні ознаки алкогольного сп`яніння та пояснював працівникам поліції, що він вживав алкогольні напої. Після дачі таких пояснень, ОСОБА_1 , розуміючи, що за керування транспортним засобом в стані сп`яніння настає адміністративна відповідальність, почав заперечувати факт керування транспортним засобом.

В п. 27 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом п. 1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано Указом Президії ВП УРСР № 2614-УПІ від 25.04.1974 - кожний транспортний засіб або склад транспортних засобів, які перебувають у русі, повинні мати водія.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не керував мотоциклом, не знайшли свого підтвердження під час розгляду протоколу та спростовані поясненнями свідка ОСОБА_3 , які узгоджуються з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Так, свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначав, що ОСОБА_1 на початку розмови на його запитання про власника мотоцикла та водія зазначив, що сам він є власником транспортного засобу та його водієм.

Його покази узгоджуються з відеозаписами, приєднаними до протоколу, на якому також зафіксовано те, що працівники поліції прибули в с. Нова Басань після вчинення ДТП. На відеозаписах також відображено, що ОСОБА_1 неодноразово зазначає, що він вживав спиртні напої та те, що він підтверджує належність мотоциклу йому та що саме він ним керував.

В своїх письмових поясненнях захисник Новик Є.С. вказує, що на бодікамеру не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а подальші дії працівників поліції, в тому числі і факт відмови зафіксований бодікамерою.

При цьому в судовому засіданні захисник погодився з тим, що факт керування не міг бути зафіксований працівниками поліції, оскільки вони прибули після дорожньо-транспортної пригоди.

Постановою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 14.10.2024, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення зазначено, що працівники поліції приїхали на місце події у зв`язку із надходженням повідомлення зі служби 102 про те, що в с. Нова Басань трапилась ДТП, отже цілком зрозумілим є те, що на той час транспортні засоби вже не рухались факт хто перебував за кермом не міг бути зафіксований працівниками поліції. До матеріалів справи про адміністративне правопорушення захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не було долучено належних і допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 не керував мотоциклом Shineray, у судовому засіданні інших осіб, які б керували мотоциклом не було встановлено.

Дану постанову суд приймає до уваги, оскільки вона ухвалена на підставі досліджених як письмових доказів, так і під час допиту свідків та перегляду наданих суду відеозаписів.

З матеріалів справи вбачається, що з моменту приїзду працівників поліції на місце ДТП здійснювалася відеофіксація, відеозапис із нагрудної камери поліцейського та камери зовнішнього спостереження були переглянуті в судовому засіданні. Один з відеозаписів був проведений поліцейським, який повідомив про здійснення відеофіксації, що є засобом контролю за діями останнього та відображає всю хронологію подій 04.08.2024, а тому цілком правомірно слід вважати відеозапис належним і допустимим доказом. Також у суду відсутні сумніви у правдивості відеозапису із камер зовнішнього спостереження, оскільки відеозапис узгоджується з іншими письмовими документами адміністративного матеріалу, а тому підстави піддавати сумніву зміст даного доказу також відсутні.

Чинне законодавство про адміністративні правопорушення не містить особливого порядку залучення доказів по справі.

При оцінці доказів, якими можуть бути відеозаписи, незалежно від того додані вони до протоколу про адміністративні правопорушення чи надані безпосередньо в судовому засіданні, суд з`ясовує, чи стосуються фактичні дані конкретної справи, чи вірогідний цей доказ і як він взаємопов`язаний з іншими доказами. Як вбачається з адміністративного матеріалу, диски, додані до протоколу.

Тому твердження захисника про те, що відеоматеріали не можуть слугувати належним доказом, так як відеофіксація не здійснювалася безперервно є непереконливим, оскільки вказані відеозаписи є лише одними із доказів на підтвердження даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному повноважною на те особою.

Крім того, на відеозаписі чітко зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і підстави піддавати сумніву зміст даного відеозапису відсутні.

В запереченнях на протокол захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності також зазначає, що за кермом мотоцикла перебувала незнайома йому дівчина, яка в за стосунку «Дія» показала ОСОБА_1 посвідчення водія з відповідною категорією, яка надає їй право керування мотоциклом.

Вказані пояснення суд розцінює як неправдиві та надані з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки сумнівно, що придбавши за значні кошти новий мотоцикл ОСОБА_1 (колишній працівник поліції) надасть право на керування транспортним засобом незнайомій дівчині, яка заявила, що має право керування таким транспортним засобом.

Також, спілкуючись з працівниками поліції, ОСОБА_1 не відразу почав говорити про незнайому дівчину ОСОБА_2 . Не згадував він про неї, надаючи особисто письмові пояснення на місці вчинення ДТП. Пояснення надавав добровільно, без примусу з боку працівників поліції, що підтвердив в судовому засіданні адвокат ОСОБА_8 .

На місці дорожньо-транспортної пригоди інших осіб, які б керували транспортним засобом встановлено не було, тому, усвідомлюючи міру відповідальності за вчинене правопорушення, ОСОБА_1 почав стверджувати, що мотоциклом керувала незнайома дівчина ОСОБА_2 . Тому позицію ОСОБА_1 суд розглядає як обраний спосіб захисту, який спростовується вищевказаними матеріалами справи.

В ході судового розгляду представником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не було надано суду жодних відомостей, які дали б змогу ідентифікувати особу дівчини, яка, як пояснював він, керувала транспортним засобом та допитати її як свідка.

На одному з відеозаписів з камери зовнішнього спостереження Новобасанської сільської ради, який приєднаний до матеріалів справи, видно, що на дорозі рухаються транспортні засоби: попереду мотоцикл, позаду автомобіль Ауді. В момент зіткнення з мотоциклом ним керував чоловік, який був в мотошоломі, позаду на пасажирському сидінні була невідома дівчина.

Після перегляду дисків із відеозаписами, адвокат Новик Є.С. зазначав, що події, які на них зафіксовані відповідають дійсності та відбувалися в с. Нова Басань по вул. Шевченка 04.08.2024.

Тобто, на відеозаписі із камери зовнішнього спостереження, приєднаному до протоколу, зафіксовано як безпосередньо ОСОБА_1 керує мотоциклом, перебуваючи на місці водія та як відбулася дорожно-транспортна пргода.

Така поведінка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника свідчить про намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Суд критично відноситься до показів свідків ОСОБА_5 , оскільки останній перебуває з ОСОБА_1 у дружніх стосунках, а свідок ОСОБА_6 є його рідною сестрою, а тому вказані свідки зацікавлені в тому щоб ОСОБА_1 уникнув адміністративної відповідальності.

Також суд не бере до уваги приєднані до заперечень на протокол про адміністративне правопорушення письмові пояснення свідка ОСОБА_9 , оскільки вони різняться з адміністративним матеріалом. Вказаний свідок не був безпосередньо допитаний в судовому засіданні.

Суд не бере до уваги надане суду адвокатом рішення Бобровицького районного суду від 02.09.2024 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Чернігівській області, інспектора ВП №2 (м.Бобровиця) Бурзака М.П. про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, яким позовні вимоги задоволені частково, оскільки рішення ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, без участі сторін і дослідження доказів, відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення вказане рішення суду не має преюдиційного значення для справи, яка розглядається.

Тому суд, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що ОСОБА_1 04.08.2024 о 21 год. 30 хв. в с. Нова Басань Ніжинського району Чернігівської області по вул. Шевченка, 47 керував мотоциклом SHINERAY, н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Також з досліджених в судовому засіданні відеозаписів видно, що працівники поліції на місці ДТП пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки він мав ознаки алкогольного сп`яніння .

В письмових поясненнях адвокат зазначив, що почервоніння очей та нечітка мова ОСОБА_1 мала місце на місці ДТП, та те, що ці ознаки пов`язані з сильним душевним хвилюванням, а не з ознаками алкогольного сп`яніння як зазначив поліцейський в протоколі.

Суд вважає, що така позиція вибрана особою, яка притягується до адміністративної відповідальності як спосіб захисту, який не підтверджений жодним доказом.

При цьому слід зазначити, що ОСОБА_1 , неодноразово зазначає поліцейським, що він вживав спиртні напої.

В подальшому ОСОБА_1 разом з водієм ОСОБА_10 був доставлений до КНП «Бобровицька опорна лікарня», але в присутності поліцейського та лікаря відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в лікувальному закладі, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом.

Доводи захисника про відсутність в матеріалах справи направлення ОСОБА_1 для огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, не заслуговують на увагу, оскільки видача водію направлення на проходження огляду для визначення стану сп`яніння чинним законодавством не передбачена. Таке направлення оформлюється поліцейським виключно для лікаря закладу охорони здоров`я, а у разі відмови водія від проходження такого огляду, логічним є його відсутність.

Що стосується посилань захисника на те, що поліцейські не склали та не надали направлення на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, суд звертає увагу на те, що Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, не передбачена необхідність поліцейськими складати направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції при його відмові від проходження такого огляду.

Тому, на думку суду, відсутність у матеріалах справи направлення на огляд та те, що ОСОБА_1 доставлений до медичного закладу більш як через дві години після пригоди не спростовує факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду та не має жодної доказової бази щодо даної справи.

Посилання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності щодо нероз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, а тому позбавлений можливості їх реалізувати, також не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються переглянутим відеозаписом. Також в ході судового розгляду не наведено, якими правами ОСОБА_1 через свою необізнаність не мав змоги скористатися під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з порушенням п. 2.5 ПДР відносно ОСОБА_1 в його присутності було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких зауважень чи заперечень щодо оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких відомостей не містять. На відеозаписі зафіксовано, що останній уважно слухав зміст протоколу, який йому оголошував працівник поліції.

Таким чином доводи захисника про те, що ОСОБА_1 виконував вказівки поліцейських, які не роз`яснювали йому протокол та не пояснювали йому правових наслідків підписання протоколу не заслуговують на увагу.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації стороною захисту наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Право в суспільстві відображається в поведінці його членів та має вид соціального факту. Встановлені в суспільстві правила поведінки є обов`язковими для всіх членів суспільного життя. За порушення особи встановлених правил поведінки в суспільстві передбачається юридична відповідальність.

Вид і міра покарання за вчинення діяння, передбаченого ст.130 КУпАП втратило значення, як дрібного делікту, оскільки роками відповідальність за такі діяння посилюється та є резонансними в національній системі права через настання суспільно небезпечних наслідків.

Вказане обґрунтовується тим, що коли особа перебуває під дією певних речовин, які знижують увагу і швидкість реакції, вона нездатна належно реагувати на особливості дорожньої обставини.

Тобто, життя та здоров`я учасників дорожнього руху залежать від випадку чи трапиться на руху такої особи аварійна ситуація або складна дорожня обстановка, чи ні.

Тому, діяння за ст.130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху та має посилену юридичну відповідальність в суспільстві.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, наголошено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Тому, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, керуючись критерієм доведення вини «поза розумним сумнівом», вважає, що в діях ОСОБА_1 мають місце ознаки правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України, а також про необхідність застосування до правопорушника адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Оскільки ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій, серії НОМЕР_2 від 31.05.2022, суд вважає за можливе звільнити його від сплати судового збору на підставі п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 33, ч.1 ст. 130, 283,284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений особою, щодо якої він застосований, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

В разі несплати штрафу у встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП строк, стягується подвійний розмір штрафу у порядку примусового виконання постанови відповідно до ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Повний текст постанови виготовлений 24 грудня 2024 року.

Суддя Л.М.Демченко