Справа № 709/50/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2024 року с-ще Чорнобай

Суддя Чорнобаївського районного суду Черкаської області Левченко В. В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 2 Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця Вч- НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , 26 грудня 2023 року о 01:06 в смт. Чорнобай по вул. Центральній керував автомобілем MAZDA 6 д.н.з. НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки т.з. із застосуванням відеофіксації. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

В судовому засіданні ОСОБА_1 порушення не визнав, пояснив, що він 26 грудня 2023 року повертався з добового звільнення. З дому йому потрібно було прибути в м. Сміла. 0 23 годині він в автомобілі, який знаходився на узбіччі повечеряв і ліг відпочити. Зазначив, що в автомобілі був увімкнений двигун, але автомобіль не рухався. До нього підійшли працівники поліції, запитали документи, причину перевірки не повідомили, права не роз`яснили, на його клопотання щодо захисника працівники поліції проігнорували. Повідомив, що коли керував автомобілем, то алкоголь не вживав. У разі накладення штрафу, просив відстрочити сплату штрафу строком на 6 місяців.

Захисник Клименко В. М. в судовому засіданні зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не містить визначених наказом результатів огляду стану сп`яніння ОСОБА_1 , також протокол не містить відомостей про спеціальний технічний засіб, за допомогою якого проводився огляд на стан сп`яніння. Вказує, що матеріали справи містять акт огляду на стан сп`яніння, яким зафіксовано позитивний результат 1,51 проміле. Вважає вказаний акт огляду не належним доказом, оскільки відомості про те хто проводив огляд на стан сп`яніння, ким саме складений вказаний акт в ньому відсутні, він також не містить підпис особи, яка склала цей акт на дату його складання. Вважає що долучений до справи диск із відеозаписами не може слугувати належним та допустимим доказом, оскільки вказані відеозаписи не записані в протоколі, відсутні посилання в протоколі на номер камер на які здійснювались записи. Також на диску наявні 4 відеозаписи, що свідчить про переривання поліцейським відеозапису. Звертав увагу суду, що наявні у справі відеоматеріали не є достатніми та беззаперечними доказами, які б свідчили що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Жодні дані, які б вказували, що ОСОБА_1 керував т.з відсутні. Так, відео розпочинається з моменту спілкування поліцейського з

ОСОБА_1 , який перебував на водійському сидінні т.з, який був в нерухомому стані. В зв`язку з викладеним просив закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні працівник поліції ОСОБА_2 пояснив, що він перебував на добовому чергуванні. При патрулюванні їм на зустріч рухався автомобіль, який зупинився з правої сторони проїздної частини, підійшовши до водія, останній був у військовій формі, повідомив, що їде в м. Черкаси, просив розповісти як доїхати. Він йому повідомив, що вкаже дорогу та сів до патрульного автомобіля, доїхав до кільця, зупинився, щоб розповісти як далі рухатися і при розмові з ОСОБА_1 виявив ознаки алкогольного сп`яніння. Він запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на що він погодився. Потім

ОСОБА_1 було відсторонено від керування, чекали на військових щоб доправити

ОСОБА_1 до військової частини.

Заслухавши ОСОБА_1 , захисника Клименка В. М., працівника поліції Зінченка О. О., дослідивши адміністративні матеріали, суд встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України»). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом доводиться сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема даними, які містить протокол про адміністративне правопорушення від 26 грудня 2023 року серії ААД № 348756, роздруківка з приладу "Драгер", проба позитивна, а саме 1,51 ‰ проміле, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 26 грудня 2023 року, відеозапис, згідно із яким зафіксовано спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 та проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на прилад "Драгер".

Твердження ОСОБА_1 та його захисника про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, суд оцінює критично, оскільки такі твердження спростовуються зібраними у справі доказами. Зокрема, з відеозапису вбачається, як працівник поліції підійшовши до автомобіля запитав у ОСОБА_1 куди він прямує, на що останній відповів що до м. Черкаси з м. Полтава. Тобто при спілкуванні з працівником поліції ОСОБА_1 не повідомляв, що він відпочиває в автомобілі, про що він зазначав в судовому засіданні, а навпаки продовжив рух автомобілем. В подальшому при спілкуванні з працівниками поліції останній не заперечував ту обставину, що він керував автомобілем та перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Також суд звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції про те, що вони його незаконно зупинили.

Щодо доводів захисника про визнання відеозапису неналежним та недопустимим доказом, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України

18 грудня 2018 року №1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Судом встановлено, що відеозапис долучений до адміністративних матеріалів, а зафіксовані на ньому події відповідають фактам викладеним у протоколі про адміністративні правопорушення та обставинам події, що відбулася 26 грудня 2023 року, а тому суд не ставить під сумнів те, що події відображені на відеозаписі відбулися саме у вказані у протоколі про адміністративне правопорушення дату і час.

В ході судового розгляду ОСОБА_1 не заперечив того факту, що зафіксовані на відеозаписі події мали місце саме з ним, а тому відсутність безперервного відеозапису, не спростовує вказаних вище висновків суду. При цьому наданий поліцейськими відеозапис сумнівів у його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації чи фабрикації.

Невизнання вини ОСОБА_1 суд оцінює як спосіб захисту, та спробу останнього уникнути відповідальності, оскільки вище зазначені обставини не спростовують факт керування транспортним засобом, а також не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення згідно з вимогами ч. 2 ст. 33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, згідно з ст.ст. 34, 35 КУпАП судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами.

У зв`язку з винесенням постанови про накладення адміністративного стягнення та на підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір за ставкою

0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), що становить, на час вчинення правопорушення, 605,60 гривень.

Згідно з ч. 2 ст. 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Частиною 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

На підставі викладеного, враховуючи клопотання ОСОБА_1 , суд вважає за можливе його задовольнити та відстрочити виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу строком на 6 місяців.

Згідно зі ст. 303 КУпАП у разі відстрочки виконання постанови відповідно до ст. 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

За таких обставин перебіг строку давності слід зупинити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 130, 221, 245, 280, 283-284, суд,

п о с т а н о в и в:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відстрочити виконання постанови в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень - на 6 місяців, а саме до

08 листопада 2024 року.

Зупинити перебіг строку давності виконання постанови в частині адміністративного стягнення у вигляді штрафу до закінчення строку відстрочки, а саме до 08 листопада 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ) судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить

605,60 гривень.

Платіжні реквізити для сплати судового збору: стягувач - Державна судова адміністрація України; отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

У разі несплати штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна для стягнення штрафу у подвійному розмірі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк звернення постанови до виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя В. В. Левченко