Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
19.04.2024 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Фазикош Г.В., розглянувши в залі судових засідань, в м. Ужгороді, матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за його апеляційною скаргою на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.08.2023,
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду від 14.08.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП та на підставі ст.22 КУпАП звільнено останнього від адміністративної відповідальності, обмежившись щодо останнього усним зауваженням.
В оскарженій постанові судді від 14.08.2023 вказано, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за таких обставин.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначену вище постанову судді від 14.08.2023 скасувати, а провадження у даній справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Апелянт вказує, що станом на приступлення до виконання обов`язків директора підприємства на підприємстві була наявна заборгованість із виплати заробітної плати: а саме згідно Балансу станом на 30 червня 2022 року заборгованість складала 1128 тис. грн.., згідно Балансу станом 30 вересня 2022 року заборгованість зменшилася до 1107 тис. грн.., згідно Балансу станом 30 грудня 2022 року заборгованість становила 1250 тис. грн. Зазначене свідчить про те, ще заборгованість із виплати заробітної плати була сформована до призначення на посаду ОСОБА_1 , та про те що всіма можливими заходами керівником вживаються дії на її погашення та не збільшення.
Вважає, що ним на виконання вимог норми ч.2 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» вживаються всі можливі заходи для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Апеляційний суд, відповідно до положень ст.294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст.251 КУпАП.
Суд, у відповідності до приписів ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд визнає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка у постанові.
З протоколу слідує, що такий складений за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який своїми підписами підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений. В графі "пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності" вказав, що з протоколом не згідний, заперечення будуть надані додатково (а.с. 1-3).
З довідки про використання коштів підприємства за період з 01.01.2023 по 01.07.2023 слідує, що в касу та на рахунки підприємства надійшло 827,9 тис. грн., з них 602,9 тис. грн. використано на виплату заробітної плати, 2,8 тис. грн. на сплату податків, і 123,6 тис. грн. використано на ремонт адмін. приміщень, придбання оргтехніки, легкового автотранспорту, меблів, канцтоварів, цінних паперів, спонсорської допомоги (а.с.21).
Вищенаведені докази є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, порушень при їх збиранні апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд констатує, що ОСОБА_1 призначений на посаду виконувача обов`язків директора підприємства 17.06.2022, наказом № 625 від 17.06.2022 (а.с.12). Заборгованість із заробітної плати на підприємстві виникла за результатами роботи ще в 2019 році. ОСОБА_1 мав можливість усунути вказану заборгованість, однак вказаною можливістю скористався не повною мірою.
Апеляційним судом досліджено в судовому засіданні довідки про використання коштів підприємства за період з 01.01.2022 до 31.12.2022 та з 01.01.2023 до 01.07.2023 з яких слідує, що в 2022 році 357,7 тис. грн. використано на ремонт адмін. приміщень, придбання оргтехніки, легкового автотранспорту, меблів, канцтоварів, цінних паперів, спонсорської допомоги, в 2023 році на вказані потреби 123,6 тис грн. Ці довідки підписана особисто в.о. керівника ОСОБА_1 (а.с. 21,22). Вказані кошти могли бути використані на погашення боргів із заробітної плати.
Диспозиція ч.1 ст.41 КУпАП передбачає відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.
Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони права громадян на працю, на оплату праці, на охорону праці та інших прав у трудовій сфері, визначених у Кодексі законів про працю України, Законах України «Про охорону праці», «Про оплату праці», «Про відпустки», «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» тощо).
Істотною ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, є спеціальний суб`єкт посадові особи підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують найману працю. Суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини, як у формі умислу, так і у формі необережності.
Диспозиція норми ч.1 ст.41 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових, які передбачають конкретні правила щодо праці.
Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати.
При цьому роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили (частина 3 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»).
Апеляційним судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у провину порушення забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати, а його дії кваліфіковано за ч.1 ст.41 КУпАП, що підтверджується матеріалами справи в сукупності, зокрема, довідкою про використання коштів підприємства за період з 01.01.2023 по 01.07.2023.
Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Враховуючи характер адміністративного правопорушення, використання коштів, які надійшли на рахунок підприємства та в касу, в більшій мірі на погашення заборгованості з заробітної плати, спрямування невикористаних на виплату заробітної плати коштів на підтримання життєдіяльності підприємства, особу порушника, який протягом року до адміністративної відповідальності не притягався, відсутність обтяжуючих обставин, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вчинене адміністративне правопорушення є малозначним, а тому, відповідно до ст.22 КУпАП, ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і є безпідставними без задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а винесену щодо нього постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.08.2023 без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Фазикош