Номер провадження: 33/813/1092/24
Головуючий у першій інстанції Маркарова С.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 19 березня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №171407, 23.05.2023 о 23 год. 10 хв. в м. Одеса по вул. Мечнікова, 128 водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки VOLKSWAGEN номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager, результат якого показав 0,64 проміле.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1статті 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто в дохід держави судовий збір за розгляд адміністративної справи судом в розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погодившись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд скасувати постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 19 березня 2024 року та справу закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що матеріали справи не підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, зокрема, складаючи матеріали адміністративного провадження, поліцейські не приєднали до матеріалів справи належні та допустимі докази, шо ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом, а саме - відео фіксацію чи показання свідків про факт руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , що є обов`язковою умовою для висування поліцейським вимоги особи пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Суду надано відео, з якого лише вбачається проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак при цьому жодним чином не зафіксовано факту керування транспортним засобом цією особою.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Кузьмін Є.О. доводи апеляційної скарги підтримали та просили закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Частиною 7 ст.294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № БР №171407 від 23.05.2023 (а.с. 1);

- роздрукованим чеком «Alcotest Drager», відповідно до якого результат тестування на алкоголь ТопалаВ.А. склав 0,64 % (а.с. 3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с. 5);

- відеозаписам події, яка сталася 23.05.2023 (а.с. 6).

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19 березня 2024 року та порушенні ним вимог п. 2.9а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, шо ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом, а саме відео фіксацію чи показання свідків про факт руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , що є обов`язковою умовою для висування поліцейським вимоги особи пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, проте зазначені доводи не заслуговують на увагу заважаючи на наступне.

В матеріалах справи наявні відеозаписи з портативних відео реєстраторів №471454, 474937. З вказаних відеозаписів вбачається, що в ході розмови між патрульними та ОСОБА_1 , останній жодним чином не заперечував факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння ані на місці події, ані під час складання та ознайомлення його з протоколом про адміністративне правопорушення, а навпаки хотів уникнути складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу, у відповідності до ч. 3 ст. 256 КУпАП, ОСОБА_1 міг скористатися своїм правом та зазначити в протоколі про адміністративне правопорушення, що він не керував транспортним засобом, проте від викладення пояснень останній відмовився.

Натомість протокол про адміністративне правопорушення ААД №БР 171407 підписаний власноручно ОСОБА_1 без будь-яких зауважень та в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в графі «з результатами згоден» також стоїть підпис апелянта.

Жодних пояснень, зауважень або клопотань з приводу незгоди з керуванням транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 в суді першої інстанції також не заявив.

З огляду на вищевикладене, доводи апелянта про відсутність належних та допустимих доказів керування останнім транспортним засобом, а отже і відсутність суб`єкта адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не знайшли свого підтвердження.

Жодних інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, постанова судді місцевого суду відповідає вимогам закону, істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції прийнято законне рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 19 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова