КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1388/2024 Головуючий в 1-й інстанції: Бушленко О. В.
Категорія: ч. 5 ст. 126 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Жук О. В.,

розглянувши 21 березня 2024 року апеляційну скаргу захисника Мішутушкіна О. В. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2023 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення/далі - КУпАП/, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. на користь держави.

Згідно з постановою, 29.08.2023, о 13 год. 10 хв. водій ОСОБА_3 , повторно протягом року керував транспортним засобом керував транспортним засобом «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Васильківській, 27 в м. Києві, не маючи права керувати транспортними засобами, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Мішутушкін О. В. просить скасувати вказану постанову щодо ОСОБА_2 та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт зазначає, що судом допущено порушення процесуального законодавства, яке виразилось у неповідомленні ОСОБА_2 належним чином про день та час судового розгляду, що позбавило його можливості бути присутнім під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та здійснювати свій захист особисто або користуватись правовою допомогою.

Захисник вважає, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки поліцейським не надано доказів керування особою транспортним засобом. З даних відеозапису з бодікамери поліцейського вбачається лише те, що коли поліцейські підійшли до автомобіля, за його кермом сидів ОСОБА_4 . Однак автомобіль не рухався, а тому ОСОБА_3 не порушив вимоги закону. Крім того, захисник звертає увагу, що на вимогу поліцейських ОСОБА_3 надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія міжнародного зразка, яке чинне до 12.01.2027. В подальшому поліцейськими було висловлено вимогу надати посвідку на постійне проживання. Вимога поліцейських у даному випадку, на думку апелянта, була незаконною. Разом з тим, ОСОБА_3 надав поліцейським цю посвідку на проживання в Україні, після чого йому було висловлено вимогу надати інше посвідчення водія.

На думку захисника, поліцейські, а в подальшому і суд першої інстанції прийшли до помилкового висновку про те, що ОСОБА_3 не мав права керувати транспортними засобами. ОСОБА_3 дійсно має посвідку на постійне проживання від 27.04.2022. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №т184 від 03.03.2022 «Про деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами», у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування воєнного стану строк дії посвідчення водія, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, у разі його закінчення у період дії воєнного стану, продовжується на рік і після цього підлягає заміні. Строк дії посвідчення водія ОСОБА_2 міжнародного зразка закінчується лише у 2027 році. Однак, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або про дубльовані літерами латинського алфавіту.

Посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає обміну.

Таким чином, на думку захисника, посвідку на постійне проживання в Україні ОСОБА_5 видано 27.04.2022, а тому посвідчення водія міжнародного зразка має бути чинним до 27.06.2022. З урахуванням положень постанови КМУ № 184 від 03.03.2022 вказане посвідчення водія є чинним до 27.06.2023, а тому ОСОБА_6 не міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП згідно з постановою від 22.05.2023.

ОСОБА_3 у травні 2023 року пройшов відповідний медичний огляд та навчання з теоретичної підготовки та отримав відповідні документи. Тому його дії не можуть бути кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, захисник просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.11.2023, оскільки угоду з ОСОБА_7 було укладено лише 14.01.2024. ОСОБА_5 не було відомо про призначений розгляду його справи та прийняте рішення. Протягом трьох днів з дня прийняття постанови суду, її копію не було направлено ОСОБА_8 . Після укладення угоди з ОСОБА_7 захисник неодноразово звертався до суду для ознайомлення з матеріалами справи про притягнення до адміністративної відповідальності та отримання копії судового рішення, проте реалізувати право доступу до матеріалів провадження зміг лише 18.01.2024, тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Мішутушкіна О. В. , заслухавши його пояснення та пояснення ОСОБА_2 з проханням скасувати постанову суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При цьому вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2023 року підлягає поновленню, оскільки наявне в матеріалах справи повідомлення про направлення ОСОБА_5 копії постанови не містить дати, коли фактично лист направлено. В матеріалах справи також відсутні відомості про отримання ОСОБА_7 копії постанови. Угода про надання правової допомоги між ОСОБА_5 та адвокатом Мішутушкіним О. В. укладена 14.01.2024, тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження. Копія постанови суду отримана захисником 17.01.2024.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 280, 283 КпАП України в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Висновок суду щодо вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме даними що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо нього, постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7032819 від 22.05.2023, відеозапису з бодікамери поліцейського.

З даних протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 29 серпня 2023 року, о 13 год. 10 хв. ОСОБА_3 , повторно протягом року керував транспортним засобом керував транспортним засобом «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Васильківській, 27 в м. Києві, не маючи права керувати транспортними засобами. Тобто ОСОБА_3 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

З даних постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7032819 від 22.05.2023 вбачається, що ОСОБА_3 притягувався 22.05.2023 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

При цьому доводи апеляційної скарги захисника про те, що поліцейськими не надано доказів притягнення ОСОБА_3 раніше до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП вважаю безпідставними. Стороною захисту не спростована наявність зазначеної поліцейськими постанови.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 , надаючи пояснення з приводу апеляційної скарги захисника, підтвердив, що більше 10 років проживає на території України та мав посвідку на постійне проживання в паперовому вигляді. 27.04.2022 ОСОБА_3 замінив цю посвідку на пластикову форму. Він постійно їздить автомобілем за кордон, де користується посвідченням водія міжнародного зразка. Не знав, що на території України обов`язково потрібно отримувати посвідчення водія державного зразка. Повідомив, що пройшов навчання в автошколі.

Таким чином, надані пояснення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, повністю спростовують доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_3 мав право, до скасування воєнного стану, користуватись посвідченням водія міжнародного зразка. Дія постанови Кабінету Міністрів України № 184 від 03.03.2022 поширюється на той випадок, коли в період воєнного стану строк дії тимчасового посвідчення водія закінчився. Однак ОСОБА_3 , згідно з його поясненнями, повинен був отримати посвідчення водія державного зразка задовго до введення в дію вказаної постанови.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини справи, а саме відсутність у ОСОБА_2 , як особи, яка має постійну посвідку на проживання в Україні, права керувати транспортними засобами державного зразка, притягнення його 22.05.2023 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та повторне, протягом року, тобто 29.08.2023, вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

Тому постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2023 року щодо ОСОБА_2 , як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга захисника, - без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Мішутушкіну О. В. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Мішутушкіна О. В. залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2023 року, якою ОСОБА_10 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О .В. Жук