Справа № 346/2897/24
Провадження № 3/346/1696/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Третьякова І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, яка надійшла від Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, складену відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

У С Т А Н О В И Л А :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 585238, 24.05.2024р. о 00:13 год. в м. Коломия по вул. Лисенка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Honda Civic» д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Алкофор 507» Результат 1,84 ‰ проміле. Тест №00059. Від керування відсторонений, транспортний засіб припаркований без порушення ПДР.

При викладених обставинах, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

28.06.2024р. до суду надійшли заперечення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Бежука С.М., в яких останній просить провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.. 130 ч.1 КУпАП, яка складена відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своєї позиції захисник вказав, що 24.05.2024р. після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , поліцейські запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння за допомогою спеціального технічного засобу. Він погодився на пропозицію працівників поліції та пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу, проте з результатами пройденого огляду не погодився, що зафіксовано на долученому до справи відеозаписі. В подальшому ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння і в медичному закладі, а отже його дії повинні були кваліфікуватись, як відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння і порушення ним п. 2.5 ПДР. Проте, в протоколі зазначено, що водій порушив п. 2.9 а, який встановлює перебування особи в стані сп`яніння, що в даній справі належними доказами не підтверджено, так як водій з результатом тестування на приладі «Алкофор 507» не погодився. Оскільки, суд за правилами діючого КУпАП позбавлений права самостійно визначати норму, яка підлягає застосуванню та повинен розглядати справу лише в межах висунутого особі обвинувачення і не наділений правом на самостійне редагування фабули правопорушення, то провадження в даній справі, на думку ОСОБА_3 , підлягає закриттю. Крім цього, захисник вказував, що поліцейські в порушення вимог п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, не вручили ОСОБА_1 примірник акту огляді на стан сп`яніння. Також, зазначив, що даний акт не відповідає вимогам ДСТУ 4163:2020, оскільки не містить таких реквізитів, як дата документа та місце складання документа. Поліцейським також не було надано на вимогу ОСОБА_4 сертифікату відповідності на спеціальний технічний засіб. Відтак, захисник вважає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками поліції було допущено ряд грубих порушень діючого законодавства, оскільки не було дотримано процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, яка визначена ст.. 266 КУпАП, а тому такий огляд в силу ч.5 вказаної статті є недійсним. ОСОБА_1 не були роз`яснені його права та не забезпечено реальну можливість скористатися допомогою адвоката на місці зупинки транспортного засобу, що є істотним порушенням Конституційного права на захист.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Його захисник адвокат Бежук С.М. в судовому засіданні просив провадження у справі закрити на підставі доводів, зазначених ним у письмових запереченнях.

Заслухавши доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані в справі докази, суд прийшов до наступного висновку.

В статті 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи..

Перевіряючи наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд виходить з наступного.

Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, виражається у вчиненні ряду альтернативних дій, як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначені складові можливих протиправних дій є окремими видами адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Склад адміністративного правопорушення це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризує діяння як адміністративне правопорушення (проступок). За допомоги такої характеристики, як склад адміністративного правопорушення, є можливість отримати його загальну характеристику. Ознаками адміністративного правопорушення є: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; суб`єктивна сторона. Лише у разі наявності всіх складових адміністративного правопорушення можна стверджувати про наявність в діях особи складу того чи іншого адміністративного правопорушення.

Отже, на стадії складання протоколу про адміністративне правопорушення, особою уповноваженою на складання такого протоколу з`ясуванню серед іншого підлягає питання конкретних протиправних дій, які інкримінуються особі, що притягається до адміністративної відповідальності.

Суд наголошує, що якість формування матеріалів протоколу є дуже важливою складовою справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи. Саме від якісно складених адміністративних матеріалів працівниками поліції і залежить повне та об`єктивне з`ясування обставин події, встановлення особи правопорушника та притягнення його до відповідальності.

Відповідно до cт.cт.254-256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП є джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків потерпілих якщо вони є; пояснення, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер правопорушення.

У рішенні «Шмауцер проти Австрії» від 23.10.1995 року ЄСПЛ зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у вигляді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами підпадають під визначення «кримінального обвинувачення»

З викладеного слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Отже, відповідно до викладеного, суд розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

В даній справі, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 було порушено п. 2.9 а ПДР, згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.4. Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, передбачені п. 2.1. ПДР України; б) дати можливість перевірити агрегати і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальний пристроїв (приладів).

В свою чергу п. 2.5 ПДР зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою КМ України №1103 від 17.12.2008 (в подальшому Порядок №1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України№1452/735від 09.11.2015 (в подальшому Інструкція №1452/735).

Згідно ч.2 розділу І Інструкції №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п.3 розділу І Інструкції №1452/735 зазначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. 6 Інструкції №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

В силу приписів ч.2-4 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Пунктами 5-8 Порядку №1103 передбачено, що результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

В якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП працівником поліції надано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 585238 в якому вказано дату та час вчинення правопорушення 24 травня 2024р. о 00:13 год., місце вчинення м. Коломия, вул. Лисенка, та суть порушення керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови та координації рухів, а також вказано, що результат проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння позитивний 1,84 проміле;

- направлення на огляд водія транспортного засобу до КНП «Коломийська ЦРЛ» в якому також вказані ознаки алкогольного сп`яніння та зазначено, що огляд в медичному закладі не проводився;

- роздруківка зі спеціального технічного засобу «Алкофор 507», згідно якої результат тесту 1,84‰. Дата тесту 24 травня 2024р., час 00:18 год.;

- копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора «Алкофор 507» чинного до 22.11.2024р.;

- матеріали відеозапису, здійсненого за допомогою нагрудної відеокамери на оптичному носії (DVD-R диску);

Згідно ст.. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши та оцінивши вищевказані докази, судом було встановлено наступне.

Так, з матеріалів відеозапису слідує, що після зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , останньому пропонується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу. Водій на місці зупинки за допомогою приладу «Алкофор 507» проходить огляд, який фіксує 1,84 проміле. Проте, ОСОБА_1 з результатом пройденого ним огляду не погоджується, що чітко зафіксовано на відеозаписі.

Також про факт незгоди з результатом пройденого огляду свідчить акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківка зі спеціального технічного засобу «Алкофор 507», які не містять підпису особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що свідчить про відсутність підтвердженої згоди даної особи з встановленим результатом його перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Відтак, за процедурою, яка передбачена ч.3 ст. 266 КУпАП та п. 6 Порядку №1103, враховуючи незгоду водія з результатами пройденого ним огляду на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу, ОСОБА_1 підлягав направленню на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я.

Матеріали даної справи містять направлення на огляд водія транспортного засобу до КНП «Коломийська ЦРЛ» в якому зазначено, що огляд в медичному закладі не проводився через відмову водія. Вказані обставини підтверджуються і долученим відеозаписом, з якого слідує, що ОСОБА_1 відмовляється проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в даному закладі охорони здоров`я.

Отже, зафіксована на долучених до справи доказах поведінка ОСОБА_1 свідчить про те, що останній пройшовши огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, з результатами пройденого огляду не погодився та в подальшому від проходження огляду в медичному закладі, відповідно до встановленої процедури, відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, який передбачає, що водій на вимогу поліцейського повинен пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В зв`язку з цим, суд вважає, що проведений працівниками поліції ОСОБА_1 огляд не відповідає всім вимогам процедури проведення огляду водіїв на стан сп`яніння. Відтак, взявши до уваги дані обставини щодо невідповідності проведеного огляду положенням законодавства, суд, керуючись ч. 5 ст. 266 КУпАП, визнає його недійсним.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, працівнику поліції не могло бути достеменно відомо, чи перебував ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушено порядок виявлення правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

З урахуванням цього, суд приходить до висновку, що в даній справі належних, допустимих та достовірних доказів, які б з однозначною впевненістю підтверджували перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння в момент керування транспортним засобом та як наслідок порушення ним п. 2.9 а) ПДР України, працівниками поліції до суду представлено не було.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

В зв`язку з цим, суд наголошує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Зазначене кореспондує із позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а.

Згідно з усталеною судовою практикою ЄСПЛ, «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За вищевикладених обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення належних доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і тим самим порушення ним п. 2.9 а) ПДР, суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_4 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому справу відносно нього слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Дослідження та оцінка інших доводів захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що були викладені ним в письмових запереченнях, судом не здійснювалась, оскільки встановлені вищевикладені обставини даної справи є самостійною і достатньою підставою для закриття провадження в ній. Крім цього, в своєму рішенні від 10.02.2010р. по справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя: Третьякова І. В.