КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участю секретаря судового засідання Карпенко Д.С., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 26 квітня 2024 року, якою на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 11 березня 2024 року о 03 годині 05 хвилин, керував автомобілем «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Г.П. Скоропадського, 26 у м. Києві, перебуваючи у стані з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна шкірного покриву обличчя.) Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5. ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 квітня 2024 року на ОСОБА_1 накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись з постановою судуОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 26 квітня 2024 року скасувати та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що при складенні адміністративного протоколу було грубо порушено його право на ознайомлення із правами та обов`язками, як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а саме: співробітниками поліції не було роз`яснено йому, що використовуючи право на відмову від проходження медичного огляду, він фактично вчиняє адміністративне правопорушення, яке за своєю суттю прирівнюється до керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. На відеозаписі, що був наданий працівниками поліції, жодного разу не було роз`яснено, що така відмова тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також йому не була повідомлена санкція, передбачена даною нормою права. Очевидно, що розуміючи, що відмова від проходження медичного огляду вже є адміністративним правопорушенням та знаючи наслідки таких дій, апелянт би не відмовився від проходження медичного огляду.

Крім того, апелянт вказав, що постанова Солом`янського районного суду м. Києва прийнята в даній справі із порушенням територіальної підсудності, оскільки вул. Скоропадського, 26 у м. Києві не відноситься до Солом`янського району м. Києва.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, його пояснення та відповіді на запитання суду, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Так, диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши зібрані по справі докази, апеляційний суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП районний суд об`єктивно з`ясував всі обставини даної справи і, врахувавши досліджені по справі докази, дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України повністю підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 529505 від 11 березня 2024 року, у якому належно викладено встановлені судом першої інстанції обставини, а саме те, що ОСОБА_1 11 березня 2024 року о 03 годині 05 хвилин, керував автомобілем «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Г.П. Скоропадського, 26 у м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна шкірного покриву обличчя) та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с. 1);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 березня 2024 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна шкіряного покриву (а.с. 3);

- відеозаписом з нагрудних бодікамер працівників поліції, яких встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово пропонували пройти огляд у медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння, що останній неодноразово відмовлявся (а.с. 9);

Розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації останнім наданих йому прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого адміністративного протоколу, безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції не було роз`яснено йому, що використовуючи право на відмову від проходження медичного огляду, він фактично вчиняє адміністративне правопорушення, яке за своєю суттю прирівнюється до керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння - є безпідставними.

Так, з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції встановлено, що на місці зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівники поліції повідомили останнього про причини зупинки, а саме: рух автомобіля з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла. Під час спілкування з ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені в останнього ознаки наркотичного сп`яніння та йому було неодноразово запропоновано пройти огляд у медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовився. При цьому з відеозапису чітко встановлено, що працівники поліції неодноразово роз`яснювали ОСОБА_1 , що у випадку відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, ним буде порушено п. 2.5. ПДР України, за що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 були зрозумілі, що прямо встановлено з відеозапису.

Доводи ОСОБА_1 про те, що йому не була повідомлена санкція, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому очевидно та розуміючи, що відмова від проходження медичного огляду вже є адміністративним правопорушенням та знаючи наслідки таких дій, він би не відмовився від проходження медичного огляду - не заслуговують на увагу, оскільки вказані доводи повністю спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписам з нагрудних камер працівників поліції.

Більш того, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, останнім не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та наклав його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. Більш того, санкція вказаного закону є безальтернативною.

За таких обставин, постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 26 квітня 2024 року, щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 26 квітня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 760/7463/24

Апеляційне провадження № 33/824/2954/2024

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Горбатовська С.А.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.