Справа № 366/1563/24
Провадження № 3/366/1245/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2024 смт. Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

потерпілого ОСОБА_2 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції № 1 (смт. Іванків) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працює у ТОВ «ПРМ-груп», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

28.05.2024 справа надійшла до суду.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 277638 від 17.05.2024, по суті правопорушення зазначено таке:

17.05.2024 року о 12 год. 17 хв. в смт. Іванків на перехресті доріг вул. Зоряна та вул. Заводська, водій ОСОБА_1 керуючи т.з. CHERY н.з. НОМЕР_1 не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та в ході чого допустив зіткнення з т.з. Volkswagen н.з. НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 33.2.2 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Судове засідання з розгляду справи, призначене на 05.06.2024, за клопотанням потерпілого відкладено на 27.06.2024.

05.06.2024:

задоволено клопотання потерпілого ОСОБА_2 про виклик у судове засідання свідка ОСОБА_3 ;

до участі у справі залучено потерпілого ОСОБА_4

від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП з додатками у вигляді фотознімків та оптичного диску з матеріалами відеозапису.

У клопотанні ОСОБА_1 зазначає, що не погоджується з інкримінованими йому працівниками поліції діями, вважає винуватцем ДТП іншого учасника ( ОСОБА_2 ). Стверджує, що він, керуючи автомобілем був уважним, стежив за дорожньою обстановкою, та наближаючись до перехрестя керувався вимогами п. 16.12 ПДР України, оскільки ніяких дорожніх знаків пріоритету на смузі його руху не було, тому вважав це перехрестя нерегульованим. Як виявилось потім, на його смузі знаходився дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», однак він був загороджений сторонніми предметами (заріс деревами) внаслідок чого не був видимим. Тому, ОСОБА_1 керувався вимогами ПДР, які визначають проїзд нерегульованих перехресть рівнозначних доріг. Також стверджує, що по ходу напрямку руху іншого учасника пригоди, ОСОБА_2 , були відсутні дорожні знаки, які надавали йому перевагу в русу (знак 2.3 «Головна дорога»), тому, він мав надати ОСОБА_1 . дорогу, оскільки той наближався до нього праворуч. ОСОБА_1 стверджує, що про зазначені відомості він наголошував працівникам поліції, які оформлювали ДТП, проте, останній це проігнорували.

За таких обставин, ОСОБА_1 просить закрити відносно нього провадження у справі за відсутності події і складу в його діях правопорушення.

26.06.2024 від потерпілого ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання, у якому він просив:

відхилити доводи ОСОБА_1 про винуватість потерпілого у ДТП;

визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення;

у разі визнання його невинуватим, виділити матеріали справи відносно посадових осіб балансоутримувачів вул. Заводська в смт. Іванків для їх притягнення до відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_2 є місцевим жителем, він зі своєї позиція як водія бачив дорожній знак «СТОП», який знаходився на смузі руху ОСОБА_1 . Стверджує, що ОСОБА_1 , навіть у разі, якщо не бачив дорожній знак, мав керуватись вимогами п. 16.12 ПДР України (зупинитись перед перехрестям та пересвідчитись у тому, що він має пріоритет для проїзду перехрестя), оскільки оглядовість перехрестя обмежена парканами домоволодінь. За умови визнання ОСОБА_1 невинуватим, ОСОБА_2 просив виділити матеріали справи для притягнення згаданих посадових осіб до відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП, що забезпечить реалізації ним права на відшкодування завданої ним шкоди.

У судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні правопорушення не визнав та просив закрити провадження у справі відносно нього з підстав, наведених у його клопотанні, що підтверджується доданими до нього доказами.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він є місцевим жителем та перехрестя, на якому трапилась пригода знає. Всі місцеві мешканці, незважаючи на відсутність знаків на перехресті знають, що дорога, по якій він рухався є головною по відношенню до перехрещуваної. Тому, він рухався по головній дорозі, а ОСОБА_1 , виїжджаючи з перехрестя не надав йому переваги.

Потерпілий ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, у якій просив провести розгляд справи без його участі, ухвалити рішення у справі на розсуд суду. Претензій матеріального характеру він ні до кого не має.

Свідок ОСОБА_3 у судове засідання за викликом суду не з`явився. Сторони у справі не заперечували проти дослідження його письмових доказів у судовому засіданні через неприбуття свідка та їх врахування при ухваленні рішення. .

Вислухавши пояснення присутніх, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до такого.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до ст.32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 року (заява №36673/04) зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Виходячи з практики застосування Європейським судом Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Отже, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених уст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогамст.256 КУпАП.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (справа «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000).

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 20.12.2023 у справі № 454/247/23, суд не може визнати особу винною в діяннях, в яких вона не обвинувачувалась, оскільки це є порушенням вимог процесуального закону.

Більше того, визнання особою винуватою в діяннях, яке їй не інкримінувалося є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, тобто порушенням права особи на справедливий судовий розгляд, оскільки такими діями суд перебирає на себе функції обвинувачення.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення за ст. 124 КУпАП, яке полягало в порушенні вимог дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», працівниками органу Національної поліції до матеріалів справи долучено:

-Протокол про адміністративне правопорушення;

-Схему місця ДТП, яка сталася 17.05.2024 на перехресті вулиць Заводська та Зоряна в смт. Іванків;

-Письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від 17.05.2024;

-Письмову заяву ОСОБА_1 від 17.05.2024, про вжиття заходів до ВУЖКГ про невиконання своїх обов?язків (не розчищено знак «STOP» по вул. Заводська в смт. Іванків).

В обґрунтування своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення, ОСОБА_1 долучив до матеріалів справи:

-Клопотання про закриття провадження у справі;

-5 кольорових фотознімків з місця ДТП та пошкоджень транспортних засобів, датованих 17.05.2024;

-Оптичний диск з двома файлами з відеозаписами, на яких відображено об`їзд місця ДТП з напрямку руху ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В ході дослідження наявних у справі матеріалів, суддею встановлено таке.

Схема ДТП

Зі схеми місця ДТП від 17.05.2024 з урахуванням відображених на ній відомостей та пояснювальних написів вбачається, що автомобіль марки CHERY під керуванням ОСОБА_1 рухався по вул. Заводська в бік вул. Зоряна. На смузі його руху встановлений дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Відомості про наявність дорожньої розмітки 1.12 схема не містить. Такий же знак встановлено на перехресті в зустрічному напрямку руху. Автомобіль марки Volkswagen під керуванням ОСОБА_2 рухався по вул. Зоряна в напрямку до перехрестя з вул. Заводська. На смузі його руху жодних дорожніх знаків не має.

Таким чином, ОСОБА_1 наближався до перехрестя з правої сторони по відношенню до напрямку руху ОСОБА_2 .

На автомобілях зафіксовані такі пошкодження:

автомобіль Volkswagen з реєстраційним номером НОМЕР_2 пошкодження передньої частини та задньої правої частини;

автомобіль CHERY пошкодження передньої частини.

Зауваження учасників пригоди до схеми ДТП відсутні.

Письмові пояснення/заяви

Письмові пояснення ОСОБА_3 зводяться до того, що 17.05.2024 він перебував на подвір`ї свого господарства (смт. Іванків, вул. Заводська, 16 згідно з відомостями письмового пояснення) та бачив як автомобіль Чері проїжджав без зупинки перехрестя, після чого почув зіткнення автомобілів. На його думку автомобіль Чері не виконав вимоги дорожнього знаку «проїзд без зупинки заборонено»

Письмові пояснення ОСОБА_2 зводяться до того, що він рухався на своєму автомобілі в бік вулиці Поліська. На перехресті в його в`їхало авто Чері, внаслідок чого його автомобіль отримав механічні пошкодження. Він рухався по головній дорозі, а автомобіль Чері не виконав вимоги дорожнього знаку «проїзд без зупинки заборонено».

Письмові пояснення ОСОБА_4 зводяться до того, що 17.05.2024, приблизно о 12 год. 30 хв. він дізнався про дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої автомобілем марки Чері пошкоджено паркан його господарства на суму 14 000 грн.

Письмова заява ОСОБА_1 на адресу начальника ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, у якій він просить прийняти міри до ВУЖКГ, які не виконали свої обов`язки по розчищенню дерев біля знака «STOP» по вул. Заводська в смт. Іванків, внаслідок чого він потрапив у ДТП та пошкодив автомобіль CHERI TICO, допустивши зіткнення з автомобілем Фольксваген пасат

Фотознімки

З наданих ОСОБА_1 5 фотознімків вбачається перехрестя доріг, на якому трапилась ДТП. Фото № 1 та № 2 (а.с. 14) зображають перехрестя з напрямку руху ОСОБА_1 . На фотознімках не вбачається наявність будь-яких знаків та дорожньої розмітки на смузі руху. На фото № 3 та № 4 (а.с. 15) відображено пошкодження автомобілів: Volkswagen має пошкодження задньої правої частини (вм`ятина на крилі) та передньої частини; CHERY має пошкодження передньої частини. На фото № 5 (а.с. 16) відображено пошкодження передньої частини автомобіля Volkswagen.

Файли відеозапису

З наданого ОСОБА_1 оптичного диску встановлено, що він містить два відзняті файли відеозапису тривалістю 26 сек. (перший запис) та 4 хв. 12 сек. (другий запис)

На першому записі відображено перехрестя доріг, на якому трапилась ДТП з напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , на якому показано та пояснюється голосом особи, яка здійснює відеозапис, що по ходу напрямку руху з місця водія дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено» не видно. Такий знак видно лише безпосередньо на перехресті, зліва на розмежуванні між проїзними частинами доріг (на лінії перехрещення вулиць), оскільки він закритий зеленими насадженнями (листями дерев). Зелені насадження загороджують видимість знаку безпосередньо перед ним, при цьому, наближаючись до смуги руху ОСОБА_1 зліва, такий знак видно.

На другому відеозаписі відображено зйомку з пасажирського сидіння автомобіля, який рухається по напрямкам руху автомобілів під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед пригодою. З напрямку руху ОСОБА_1 (до пригоди) не вбачається наявність у зоні видимості жодних дорожніх знаків та дорожньої розмітки як до перехрестя, на якому трапилась пригода, так і на ньому. Також на відеозаписі не вбачається будь-яких знаків попередження про подальше знаходження дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено» на перехресті, де трапилась ДТП. З напрямку руху (до пригоди) автомобіля під керуванням ОСОБА_2 не вбачається знаків пріоритету, за допомогою яких можливо було встановити, що він рухався по головній чи другорядній дорозі. Однак, на другому відеозаписі спостерігається видимість з напрямку руху водія ОСОБА_2 наявність дорожнього знаку 2.2 (Проїзд без зупинки заборонено) перед перехрестям зі смуги виїзду ОСОБА_1 .

Таким чином, з робочого місця водія ОСОБА_1 дорожній знак не видно. Силует такого знаку видно з робочого місця водія ОСОБА_2 по ходу напрямку його руху.

При цьому, з відеозаписів вбачається, що оглядовість перехрестя на предмет наближення до нього транспортних засобів з лівого та правого боку обмежена парканами приватних домоволодінь, які встановлені вздовж смуги руху ОСОБА_1 .

Оцінка досліджених доказів.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху мають право на, крім іншого, безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, крім іншого, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 16 цього Закону, водій має право, зокрема, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Відповідно до ст. 24 цього Закону, власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Згідно п. 1.1 розділу 1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2006 року № 1306 (далі ПДР України), ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.10 розділу 1 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно з п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 8.2.1 ПДР України дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам Державного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Згідно з п. 8.4. «б» ПДР України дорожні знаки пріоритету встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Положеннями п. 33.2.2 регламентовано дію дорожнього знаку "Проїзд без зупинки заборонено" (код 2.2). Зокрема, забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Дорожній знак 2.2 встановлюється безпосередньо перед перехрестям або вузькою ділянкою дороги.

Якщо безпосередньо перед перехрестям встановлено знак 2.2, йому повинен передувати знак 2.1 (дати дорогу) з додатковою табличкою 7.2.1 (Табличка позначає відстань від знака до початку небезпечної ділянки, місця запровадження відповідного обмеження або до певного об`єкта (місця), розташованого попереду за ходом руху. Табличка застосовується зі знаком 2.1 та 2.2 (п. 33.7.7.2.1 ПДР України))

Надані ОСОБА_1 фотознімки та матеріали відеозапису продемонстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у судовому засіданні 05.06.2024. Зауважень, заперечень чи доповнень від них стосовно того, що відомості, відображені на матеріалах відеозапису не відповідають обстановці, яка мала місце в момент ДТП чи напрямків руху автомобілів (до пригоди) не надходило. Всі учасники з такими відомостями погодились.

Відомості, відображені на фотознімках та файлах відеозаписів узгоджуються зі схемою місця ДТП за виключенням того, що на схемі місця ДТП не відображено наявність сторонніх предметів, які обмежують видимість дорожнього знаку.

За таких обставин, надані ОСОБА_1 додатки до клопотання про закриття провадження у справі (фото-, відео зйомки) приймаються суддею до уваги.

ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке полягало у порушенні ним вимог дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено».

При цьому, як вбачається з наданих фотознімків та матеріалів відеозапису, проїжджаючи 17.05.2024, приблизно о 12 год. 17 хв. перехрестя вулиць Зоряна та Заводська в смт. Іванків Вишгородського району Київської області, ОСОБА_1 не бачив дорожній знак 2.2 і не міг його бачити через те, що він по ходу напрямку його руху був закритий сторонніми предметами (зеленими насадженнями). По ходу напрямку його руху до перехрестя (маршруту руху до перехрестя) з наданих матеріалів відеозапису не встановлено, що перед дорожнім знаком 2.2 на перехресті, де трапилась пригода, попередньо був розташований попереджуючий знак 2.1 (дати дорогу) з додатковою табличкою 7.2.1, які б позначали відстань до дорожнього знаку 2.2 на перехресті, де сталась ДТП.

Відповідно до п. 16.1 ПДР України перехрестя, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регульованим. На такому перехресті знаки пріоритету не діють.

У разі вимкнення світлофора або його роботи в режимі миготіння сигналу жовтого кольору та відсутності регулювальника перехрестя вважається нерегульованим і водії повинні керуватись правилами проїзду нерегульованих перехресть та установленими на перехресті відповідними дорожніми знаками.

Отже, регульованим є перехрестя, де черговість руху регулюється сигналами світлофора та/або регулювальника.

Перехрестя, де черговість проїзду регулюється дорожніми знаками та розміткою є нерегульованим.

З огляду на відсутність на перехресті вулиць Заводська та Зоряна в смт. Іванків дорожніх знаків (видимість знаку 2.2 з порушенням вимог ПДР України), розмітки, регулювальника та світлофора, водій ОСОБА_1 , як він зазначив у своєму клопотанні про закриття провадження у справі, керувався вимогами ПДР України, які регулюють порядок проїзду нерегульованого перехрестя рівнозначних доріг.

Відповідно до п. 16.12 ПДР України на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

З огляду на те, що дорожній знак 2.2, який фактично розташований перед перехрестям по ходу напрямку руху водія ОСОБА_1 не був видимий з відстані не менш як 100 метрів до перехрестя, був закритий сторонніми предметами та йому не передував дорожній знак 2.1 з табличкою 7.2.1, ОСОБА_1 , в дорожній обстановці, що склалася, правомірно вважав, що наближається до нерегульованого перехрестя рівнозначних доріг, відповідно правомірно керувався п. 16.12. ПДР України при проїзді перехрестя.

Отже, у цьому випадку розташування дорожнього знаку 2.2 по вул. Заводська, на перехресті з вул. Зоряна в смт. Іванків станом на 17.05.2024 не відповідало вимогам п.п. 8.2.1, 33.2.2 та 33.7.7.2.1 ПДР України, що і стало причиною ДТП.

Неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху. До такого висновку прийшов Касаційний адміністративний Суд у складі Верховного Суду у постанові від 24.04.2019 у справі № 127/12081/17.

За таких обставин, інкриміноване ОСОБА_1 порушення вимог п. 33.2.2 ПДР України є недоведеним: дорожній знак знаходився з порушенням встановленого законом порядку, не був видимий, що позбавляло об`єктивної можливості ОСОБА_1 виявити його завчасно та виконати його вимоги, тому, в дорожній обстановці, що склалася, він правомірно керувався вимогами п. 16.12. ПДР України.

Відшукання та доведення в діях ОСОБА_1 інших порушень вимог ПДР України, які йому не інкримінувались органом Національної поліції виходить за межі повноважень судді та становитиме порушення права особи на справедливий судовий розгляд, зміст якого визначений ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, клопотання ОСОБА_2 про невідповідність дій водія ОСОБА_1 п. 16.12. ПДР України суддя відхиляє, оскільки останній правомірно керувався зазначеним пунктом ПДР України.

Разом з цим слід зазначити, що для забезпечення безпеки дорожнього руху в ситуації, що склалася (обмежена оглядовість перехрестя через паркани домоволодінь, що розташовані вздовж його смуги руху) ОСОБА_1 мав діяти більш обачніше, зокрема, призупинитись перед перехрестям, пересвідчитись у тому, що він має пріоритет для його проїзду (чи не наближаються транспортні засоби до нього праворуч) та здійснювати подальший рух.

При цьому, автомобіль потерпілого ОСОБА_2 наближався до перехрестя з лівої сторони по відношенню до напрямку руху ОСОБА_1 , а не з правої, потерпілий їхав по головній дорозі і в ситуації, яка склалась, ОСОБА_1 через неналежну організацію дорожнього руху був вимушений вважати, що рухається до нерегульованого перехрестя рівнозначних доріг та керуватись вимогами п. 16.12 ПДР України, де мав надавати перевагу в русі транспортним засобом, які наближаються до перехрестя з правої сторони.

Суддя також вважає обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 про те, що під час оформлення матеріалів ДТП він звертав увагу працівників поліції на неналежне утримання відповідальними посадовими особами вулиці, а саме на те, що він не виконав вимоги дорожнього знаку через його закриття сторонніми предметами.

Це підтверджується тим, що в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 , адресована начальнику відділення поліції про вжиття заходів щодо осіб, уповноважених утримувати в належному стані автомобільну дорогу. Закриття дорожнього знаку сторонніми предметами, що і стало причиною ДТП, підтверджується наданими ОСОБА_1 фото-, відеозаписами.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази вжиття заходів працівниками поліції за заявою ОСОБА_1 .

За таких обставин є незрозумілим, чому ОСОБА_1 інкримінувались порушення вимог дорожнього знаку, який знаходився з порушенням встановленого законом порядку, коли така обставина є очевидною.

Наведене свідчить про неналежне ставлення працівників структурного підрозділу органу Національної поліції до виконання своїх службових обов`язків, неврахування основних положень КУпАП щодо встановлення обставин правопорушення та збирання доказів, надання їм попередньої оцінки, порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (клопотання ОСОБА_1 не розглянуте, відповіді за результатами його розгляду немає), а також до байдужості результату розгляду справи, рішення в якій може вплинути на права та обов`язки її учасників.

Щодо доводів ОСОБА_1 про винуватість у дорожнього-транспортній пригоді ОСОБА_2 , суддя зазначає таке.

Судовий розгляд справ про адміністративне правопорушення здійснюється на підставі складеного протоколу про адміністративне правопорушення, стосовно особи, відносно якої він складений, долучених до матеріалів справи доказів тощо.

Встановлення винуватості ОСОБА_2 у вчиненні цієї пригоди виходить за межі судового розгляду.

При цьому, надаючи оцінку діям водія ОСОБА_2 , суддя враховує, що на наданих ОСОБА_1 матеріалах відеозапису (на другому файлі) вбачається видимість з місця водія ОСОБА_2 по ходу напрямку його руху розташування на смузі, по якій рухався ОСОБА_1 дорожнього знаку 2.2.

Такий дорожній знак є індивідуалізованим з числа дорожніх знаків, які регулюють порядок дорожнього руху в Україні, а саме, має восьми кутову форму, яку не має жоден інший дорожній знак.

Тому, враховуючи його видимість з робочого місця водія ОСОБА_2 , останній вважав, що в будь-якому випадку водій ОСОБА_1 , який рухався дорогою, на якій такий знак встановлений, був зобов`язаний здійснити зупинку автомобіля перед цим знаком і надати перевагу в русі транспортним засобам, які наближаються до перехрестя. Водій ОСОБА_2 не був зобов`язаний пересвідчуватись у тому, що дорожній знак 2.2 є видимим у відповідності до вимог ПДР України водію ОСОБА_1 .

Крім цього, суддя враховує те, що ОСОБА_2 , як він сам зазначав у судовому засіданні і клопотанні від 26.06.2024 та що підтверджено матеріалами справи, є місцевим мешканцем, постійно проїжджає це перехрестя, де за усталеними звичаями водії транспортних засобів вважають, що дорога, по якій він рухався є головною.

За таких обставин, суддя не вбачає в діях ОСОБА_2 порушень вимог ПДР України у ДТП, яка мала місце 17.05.2024 як з підстав того, що встановлення його винуватості виходить за межі судового розгляду цієї справи, так і з врахуванням фактичних обставин ДТП.

Висновки

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява N 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява N 926/08), а також на встановлені суддею обставини цієї справи, суддя приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП та їх аргументація є сумнівними. Наявність цих сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Крім цього, суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, що є недопустимим.

Недоведеність вини особи, відповідно до ст. 9 КУпАП, свідчить про відсутність складу правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені обставини та застосовані норми права, суддя приходить до висновку, що провина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення є недоведеною, зібрані докази спростовуються фактичними обставинами справи, тому, провадження у справі підлягає закриттю у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вирішення питання щодо вилучених речей і документів.

Відповідно до ч. 6 ст. 283 КУпАП постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Відповідно до ч. 4 ст. 265-1 та п. 6 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1086 (зі змінами), тимчасово вилучене посвідчення водія у зв`язку із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає поверненню ОСОБА_1 .

Судові витрати

Питання судових витрат суддя вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

Оскільки в цьому випадку провадження у справі підлягає закриттю, судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Вирішуючи питання про причини та умови, що сприяли настанню дорожньо-транспортної пригоди, суддя приходить до такого.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КУпАП органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, громадські організації, трудові колективи розробляють і здійснюють заходи, спрямовані на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 КУпАП додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно зі ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП)

Відповідно до ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Згідно зі ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 253 КУпАП якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

В ході розгляду цієї справи суддею встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. При цьому, суддею не вбачається ознак порушень ПДР України з боку іншого учасника пригоди, водія ОСОБА_2 , які б мали причинно-наслідковий зв`язок з настанням ДТП.

Разом з цим суддею встановлено, що ДТП сталась внаслідок неналежної організації дорожнього руху, а саме через те, що дорожній знак, який регулював порядок руху на перехресті встановлений з порушенням вимог ПДР України.

Внаслідок цієї пригоди, яка фактично сталась не з вини жодного з її учасників, їх майну спричинено матеріальну шкоду.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, шкода, спричинена особі, повинна бути їй відшкодована у повному обсязі особою, яка є винуватцем заподіяння такої шкоди.

Нормами КУпАП прямо не передбачена можливість органу (посадової особи), який уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення передавати її матеріали для складання протоколів про адміністративні правопорушення відносно осіб, в діях яких вбачаються ознаки адміністративного правопорушення.

У КУпАП прямо передбачена можливість лише вносити у відповідний державний орган чи орган місцевого самоврядування, громадську організацію або посадовій особі пропозиції про вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення (ст. 282 КУпАП) .

При цьому, КУпАП передбачає передачу матеріалів справи органу досудового розслідування чи прокурору у разі виявлення ознак кримінального правопорушення (ст. 253 КУпАП).

Відсутність прямо передбаченої в КУпАП норми, яка дозволяє виділяти відносно осіб, в діях яких вбачаються ознаки адміністративного правопорушення матеріали справи для притягнення їх до адміністративної відповідальності, тим більше, коли ознаки таких правопорушень з їх боку можуть свідчити про причинно-наслідковий зв`язок порушення прав інших осіб, на переконання судді негативно вплине на права осіб, які є потерпілими від адміністративного правопорушення.

У контексті встановлених обставин цієї справи суддя вважає за необхідне звернути увагу, що у справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип «належного урядування» не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Також судя звертає увагу на принцип «правової визначеності», який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права.

Принцип правової визначеності (певності) загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом уразі необхідності.

Конституційний Суд України сформулював у Рішенні від 22.09.2005 №5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками, в якому зазначається, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абзац другий підпункту 5.4 п. 5 мотивувальної частини) [14]. Цим Конституційний Суд України наголосив, що невизначеність, нечіткість правової норми призводить до її неоднакового розуміння та тлумачення, що в практичній площині призводить до різного застосування.

У справі «Sunday Times v. United Kingdom» Європейський суд вказав, що прописаний у Конвенції термін «передбачено законом» передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. ЄСПЛ стверджує, що термін «передбачено законом» має на увазі не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та моральні засади суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія (ЄСПЛ аналогічної позиції дотримується у справі «Steel and others v. The United Kingdom»).

Також у цій справі Європейський суд зазначив, що закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку.

При цьому ЄСПЛ у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

При цьому, виділення та направлення уповноваженому органу для прийняття рішення про притягнення осіб, в діях (бездіяльності) яких вбачаються ознаки правопорушення, які стали причиною вчинення іншого правопорушення відповідатиме завданням КУпАП, визначених у ст. 1, зокрема: охороні прав і свобод громадян; встановленого правопорядку; зміцнення законності; поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Виділення матеріалів справи для притягнення осіб, дії/бездіяльність яких стали причинною настання адміністративного правопорушення в подальшому забезпечить особам, права яких порушені, вжити заходів до поновлення порушених прав.

Вирішуючи питання про виділення матеріалів справи для притягнення осіб до адміністративної відповідальності, суддя приходить до такого.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить:

організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами;

організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Згідно з п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою КМУ від 30.03.1994 № 198, власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, підприємства та організації, що забезпечують ремонт та утримання дорожніх об`єктів, крім іншого, зобов`язані:

своєчасно і якісно виконувати роботи з ремонту та утримання дорожніх об`єктів відповідно до Технічних правил ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів, затверджених наказом Мінрегіону від 14.02.2012 № 54, ДСТУ 3587:22 Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги. Вимоги до експлуатаційного стану, ДСТУ 8749:2017 Безпека дорожнього руху. Огородження та організація дорожнього руху в місцях проведення дорожніх робіт;

постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух;

відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Відповідно до п. 1.3 Технічних правил ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 14.02.2012 № 54, розміри, форма та розміщення дорожніх знаків повинні відповідати положенням постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 «Про Правила дорожнього руху» (далі - Правила дорожнього руху) та ДСТУ 4100:2014 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожнi. Загальнi технiчнi умови. Правила застосування».

Ці Технічні правила є обов`язковими для суб`єктів господарювання незалежно від їх форми власності, які виконують роботи з ремонту і утримання вулиць та доріг. Ці Технічні правила застосовуються під час виконання робіт з ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів, за винятком автомобільних доріг загального користування (п. 1.1, 1.2 Правил)

Згідно з п.п. 5.12.1.1, 5.12.1.3 ДСТУ 3587:2022, який введений в дію від 01.12.2022, на автомобільних дорогах повинні бути встановлені дорожні знаки згідно з ДСТУ 4100, дорожні знаки та інформаційні табло зі змінною інформацією згідно з ДСТУ 4241 та маршрутні знаки для міського електротранспорту згідно з ДСТУ 3308 та проєкту (схеми) ОДР.

Розташування дорожніх знаків та інших ТЗОДР повинно забезпечувати своєчасне інформування учасників дорожнього руху про зміни дорожньої обстановки та режими руху. Поверхня дорожніх знаків повинна бути чистою, без пошкоджень, що можуть утруднювати сприйняття інформації учасниками дорожнього руху. Роботи з очищення поверхні дорожніх знаків від бруду, налипання снігу тощо потрібно виконувати негайно після їх виявлення.

Відповідно до п. 8.2.1 ПДР України дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам Державного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Як встановлено в ході розгляду цієї справи, вимоги положень наведених нормативно-правових актів уповноваженими посадовими особами не дотримано. Дорожній знак пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», який встановлював черговість проїзду перехрестя вулиць Зоряна та Заводська в смт. Іванків Вишгородського району Київської області встановлений таким чином, що його не було видно, йому для забезпечення безпеки не передував дорожній знак 2.1 з табличкою 7.2.1, внаслідок чого водій ОСОБА_1 не зі своєї волі був вимушений керуватись іншими вимогами ПДР України при проїзді перехрестя, в результаті чого сталась ДТП, у якій спричинено майнову шкоду транспортним засобам учасників пригоди.

Отже, цей дорожній знак встановлено з порушенням встановленого законодавством порядку на вул. Заводська в смт. Іванків Вишгородського району Київської області.

У цьому випадку в діях посадових осіб, які зобов`язані утримувати автомобільну дорогу по вул. Заводська в смт. Іванків Вишгородського району Київської області вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, відповідальність за яке настає у разі порушення, передбаченого частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У свою чергу, відповідальність за ч. 1 цієї статті настає у разі порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення за ч. 4 ст. 140 КУпАП мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, матеріали якої разом з постановою за результатами її розгляду слід виділити та направити до відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області для складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 140 КУпАП відносно посадової особи, яка зобов`язана утримувати автомобільну дорогу по вул. Заводська в смт. Іванків Вишгородського району Київської області через порушення нею наведених вище вимог нормативно-правових актів, які регулюють порядок утримання автомобільних доріг.

Крім цього, з метою недопущення в подальшому дорожньо-транспортних пригод на перехресті доріг вулиць Заводська та Зоряна в смт. Іванків, слід винести подання про усунення причин і умов, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене, керуючись ст.ст. 1, 7, 124, 245, 247, 251, 256, 266, 268, 280, 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Тимчасово вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_3 , повернути ОСОБА_1 .

Копію цієї постанови, після набрання нею законної сили, разом з належним чином завіреними копіями матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 366/1563/24 направити до відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області для складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно посадової особи, яка зобов`язана в належному стані утримувати автомобільну дорогу по вул. Заводська в смт. Іванків Вишгородського району Київської області, в діях якої вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, які полягали в порушенні положень нормативно-правових актів, наведених в мотивувальній частині цієї постанови.

Вирішити шляхом винесення окремої постанови питання щодо усунення причин і умов, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особами, визначеними ч. 2 ст. 294 КУпАП до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Іванківський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня вручення копії постанови.

Суддя Н.П. Слободян