П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року м. Київ

Справа № 759/4004/24

Провадження № 33/824/4945/2024

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Стрижеуса А.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Папенка Руслана Станіславовича, на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 20 вересня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21 лютого 2024 року серії ААД 730755, 10 листопада 2023 року о 17 год. 30 хв., в м. Києві, вул. Житомирська - виїзд на вул. Кільцева дорога, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Polo», державний номерний знак д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz CLS» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та матеріальних збитків, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21 лютого 2024 року серії ААД 730756 10 листопада 2023 року о 17 год. 30 хв., в м. Києві, вул. Житомирська - виїзд на вул. Кільцева дорога, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Polo», державний номерний знак д.н.з. НОМЕР_1 , та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем «Mercedes-Benz CLS» д.н.з. НОМЕР_2 , та не дочекавшись працівників поліції для оформлення матеріалів ДТП, місце пригоди залишив.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 20 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі закрити на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Папенко Р.С. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2024 року, а провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП закрити.

Вказує, що судом першої інстанції не було допитано свідка власника автомобіля ОСОБА_2 .

Зазначає, що твердження суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не було надано на огляд, є помилковим, оскільки ОСОБА_1 не було відомо про необхідність надати автомобіль на огляд експерту.

А тому в апеляційній скарзі просить призначити по справі судову експертизу матеріалів, речовин та виробів, та допитати у справі свідка ОСОБА_2 .

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Мельнікова І.Г. підтримала доводи апеляційної скарги та відмовилась від клопотання щодо проведення судової експертизи та допиту свідка.

Разом з тим Мельнікова І.Г. підтримала клопотання про долучення до матеріалів справи висновок експерта від 22 серпня 2024 року.

Представник відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заперечували проти задоволення апеляційної скарги просили залишити її без задоволення а постанову суду залишити без змін.

Також просили відмовити у задоволені клопотання про долучення висновку експерта до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що у задоволені клопотання представника ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи висновку експерта від 22 серпня 2024 року відмовити, у зв`язку з тим, що вказаний висновок було складено у кримінальному проваджені та жодного стосунку до розгляду справи про адміністративне правопорушення вказаний висновок не має.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.

Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Положенням ст. 124 КУпАП встановлено, що до адміністративної відповідальності можуть бути притягнуті учасники дорожнього руху, які порушили правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 2.3.б Правил дорожнього руху, передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 13.1 ПДР України 13.1 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до п. 2.10 а),д) ПДР України У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: a) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

Доводи апелянта, щодо того, що ним було надано автомобіль для проведення експертизи в кримінальному провадженні є необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції розглядалась справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 124, 122-4 КУпАП, а не в кримінальному (для якої було проведено експертизу), а тому проведені експертизи які не стосуються розгляду справи про адміністративне провадження судом до уваги не беруться.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4, 7 та 11 до Конвенції» ратифіковано вказану Конвенцію.

Порядок реалізації Конвенції та рішень ЄСПЛ визначено Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до ч. 1 ст. 17 даного Закону, суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права.

Виходячи із правової позиції ЄСПЛ, який за певних умов також поширює стандарти Конвенції для кримінального провадження і на справи про адміністративні правопорушення (рішення від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12); рішення від 09.06.2011 у справі «Лучанінова проти України» (Luchaninova v. Ukraine), заява № 16347/02); рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), зазначає, що на цю категорію справ поширюються гарантії ст. 6 Конвенції, що у свою чергу надає можливість апеляційному суду застосувати аналогію закону при перегляді постанови судді суду першої інстанції за виключними обставинами, тобто застосувати у межах своєї компетенції до КУпАП інші норми закону, зокрема положення КПК, які регламентують відповідні правовідносини, так як КУпАП не передбачає порядку і процедури перегляду справ за виключними обставинами, хоча згідно міжнародних норм права це є невід`ємним правом особи (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), а для суддів усіх інстанцій важливим елементом законного і справедливого правосуддя, оскільки мова не йде про норми, які встановлюють виключення або спеціальне правове регулювання.

Так, як встановлено рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України», провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції. У справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

З огляду на викладене вище та приймаючи до уваги норми прямої дії Конституції України, положення національного законодавства, а також міжнародно-правові договори та рішення Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, суд приходить до висновку, що реалізація права на судовий захист, шляхом подання заяви про перегляд рішення у даній справі підлягає регулюванню за аналогією закону.

Оскільки, провадження у справах про адміністративне правопорушення вважається кримінальним до нього застосовуються норми Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 січня 2021 року у справі № 148/1536/18 (провадження № 51-4685 км 20) визначено поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Отже, суд першої інстанції не порушив норми процесуального законодавства, не призначивши повторну експертизу, оскільки призначення експертизи є дискреційними повноваженнями суду, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

В судовому засідання захисник Мельніченко І.Г. зазначила, що патрульними поліцейськими було порушено строки складання протоколу, а саме протокол було складено після встановленого ст. 254 КУпАП строку.

Відповідно до ст. 254 Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи запит про інформацію про особу ОСОБА_1 було направлено 01 грудня 2023 року, вказана дата на думку суду є моментом встановлення особи яка вчинила адміністративне правопорушення.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 неодноразово повідомляли про необхідність з`явитись до відділу патрульної поліції, а саме: повідомленням про виклик до патрульної поліції Владислава Чміля, 15 грудня 2023 року; повідомленням про виклик до патрульної поліції Владислава Чміля, 10 січня 2024 року.

Проте незважаючи на повідомлення патрульної поліції ОСОБА_1 не з`явився, а тому особу ОСОБА_1 виявлено не було.

Оскільки ОСОБА_1 ухилявся від явки до патрульної поліції протокол про адміністративне правопорушення було складено без присутності ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене суд дійшов до висновку, що патрульною поліцією не було порушено вимог ст. 254 КУпАП України оскільки особу було встановлено, а не виявлено.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про невинуватість ОСОБА_1 спростовані:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення від 21 лютого 2023 серії ААД 730755, 10 листопада 2023 року о 17 год. 30 хв., в м. Києві, вул. Житомирська - виїзд на вул. Кільцева дорога, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Polo», державний номерний знак д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz CLS» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та матеріальних збитків, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху.

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення від21 лютого 2023 серії ААД 730756 10 листопада 2023 року о 17 год. 30 хв., в м. Києві, вул. Житомирська - виїзд на вул. Кільцева дорога, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Polo», державний номерний знак д.н.з. НОМЕР_1 , та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем «Mercedes-Benz CLS» д.н.з. НОМЕР_2 , та не дочекавшись працівників поліції для оформлення матеріалів ДТП, місце пригоди залишив.

- схемою місця скоєння адміністративного правопорушення, в якій поліцейський схематично зобразив місце скоєння ДТП.

- відео з місця ДТП.

- Рапортом;

- Поясненнями потерпілого ОСОБА_4

- Повідомленнями про виклик до патрульної поліції;

- Відомостями про осіб, які перетнули державний кордон;

- Довідкою про застосування аналогії закону та аналогії права при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КупАП. Докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції безпідставно визнав його винним у вчиненні ДТП, та що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП, задоволенню не підлягають, оскільки суперечать доказам, які є належними, достатніми та допустимими.

Інші доводи апелянта також задоволенню не підлягають, є особистою думкою ОСОБА_1 та суперечать наявним матеріалам.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції, як законну без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Папенка Руслана Станіславовича, залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 20 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Стрижеус