Житомирський апеляційний суд
Справа №293/1841/23 Головуючий у 1-й інст. Збаражський О. М.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника адвоката Стащука В.А., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Стащука Володимира Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 29 січня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 29 січня 2024 року ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 12.10.2023 о 22 год. 38 хв. в с.Стирти, по вул. І.Франка, 22, водій ОСОБА_1 керував мотоциклом «Forte» АА7679IВ з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, від проходження огляду на місці зупинки на приладі «Драгер» та в медичному закладі відмовився на нагрудний реєстратор № 3, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Стащук В.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати, справу повернути на доопрацювання або провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки ОСОБА_1 не був водієм даного транспортного засобу та заперечував проти цього, при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським було допущено помилку в написанні прізвища особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення та вказано прізвище « ОСОБА_2 » замість вірного « ОСОБА_3 ». Також, працівниками поліції не роз`яснено ОСОБА_1 права і обов`язки та процедуру проходження огляду, він не був відсторонений від керування транспортним засобом. Крім того, в протоколі не вказано, за допомогою якого саме спецзасобу «Драгер» проводився огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки в акті огляду та розписці про застосування спеціального технічного засобу зазначено різні прилади Драгер 6820 та 6810, а матеріали справи не містять сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку вимірювальної техніки.

Будучи належним чином повідомленим про день розгляду справи ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився. Суд звертає увагу на те, що частиною 2 статті 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП. Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника адвоката Стащука В.А., перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу по адміністративне правопорушення від 12.10.2023 вбачається, що ОСОБА_1 12.10.2023 о 22 год. 38 хв. в с.Стирти, по вул. І.Франка, 22, водій, керував мотоциклом «Forte» АА7679IВ з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, від проходження на місці зупинки на приладі «Драгер» та в медичному закладі відмовився на нагрудний реєстратор № 3, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст.130 КУпАП (а.с. 2).

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних приладів; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №563636 від 12.10.2023; відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки він не був водієм даного транспортного засобу та заперечував проти цього, спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 безумовно керував транспортним засобом та його зупинка була обумовлена порушенням Правил дорожнього руху, за що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 3). На відеозаписі зафіксовано спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 під час якого, останній повідомив, що «керував вказаним транспортним засобом без мотошолому, козаки, я їхав за кермом замерз, будемо оформлювати, а я буду оскаржувати ваші дії в суді», а тому доводи апеляційної скарги в частині відсутності доказів керування транспортним засобом є необґрунтованими. Будь-яких заперечень щодо дій працівників поліції відносно його зупинки, як і керування ним транспортним засобом ОСОБА_1 не виказував.

Посилання захисника на те, що поліцейським не було роз`яснено ОСОБА_1 процедуру проходження огляду на стан сп`яніння, спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника патрульної поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції уповноваженої особи пройти освідування на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі категорично відмовився. При цьому, працівником поліції було доступно роз`яснено наслідки такої відмови.

Відповідно до п. 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Як вбачається з відеозапису подій, працівники поліції не надавали ОСОБА_1 для ознайомлення сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, оскільки ОСОБА_1 взагалі не проходив огляд на місці зупинки транспортного засобу, відмовившись від цього, а тому доводи скарги в цій частині не впливають на вирішення справи.

Аналогічні висновки суд застосовує відносно доводів скарги про відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення інформації про номер спецзасобу «Драгер», оскільки огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння взагалі не проводився, а протокол складено за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано, як порушення п. 2.5 ПДР України.

Факт наявності в матеріалах справи акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних приладів за допомогою Алкотест Драгер 6820 та розписка про застосування спеціального технічного засобу, в яких зазначено різні прилади Драгер Алкотест 6810 та 6820, тобто зазначення різних технічних засобів, не є обставинами, які виключають винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за відмову у проходженні огляду на стан сп`яніння.

Як вбачається з відеозапису події ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, а примусового вилучення транспортного засобу в даному випадку закон не вимагає.

Відеозаписом також спростовуються доводи захисника щодо не роз`яснення прав та обов`язків ОСОБА_1 за ст. 268 КУпАП та ст. 55, 56, 59 63 Конституції України.

Так, ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та Конституції України, що зафіксовано на відеозаписах з нагрудної камери поліцейського.

Крім того, ОСОБА_1 власноруч поставив підпис в розписці про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП (а.с. 6).

Інші доводи апеляційної скарги, що при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейським було допущено помилку в написанні прізвища особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення та вказано прізвище « ОСОБА_2 » замість вірного « ОСОБА_3 », не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. Зазначені доводи були предметом розгляду в суді першої інстанції і суд надав їм правильну, повну та неупереджену оцінку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Стащука Володимира Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 29 січня 2024 року - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь