Справа № 945/1562/23
Провадження № 33/812/326/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 червня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

за участю захисника - адвоката Коваля О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його захисником адвокатом Ковалем Олегом Володимировичем, на постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік,

У С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 08 липня 2023 року серії ДПР 18 № 211076, 08 липня 2023 року о 20 год. 05 хв. в с. Кир?яківка вул. Зарічна, буд. 51, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21013, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Огляд проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Alcotester Drager в присутності двох свідків, тест №291, результат 2,30 проміле. Від проходження в медичному закладі огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9.а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Коваль О.В., подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 травня 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Коваль О.В. зазначав, що суд першої інстанції не дотримався вимог ч. 2 та ч. 3 ст. 7, 245, 247, 252 280, 293, КУпАП, не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та безпідставно дійшов висновку про вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що суд першої інстанції проігнорував його доводи з приводу того, що протокол про адміністративне правопорушення складено з процесуальними порушеннями, які істотно впливають на суть прийнятого рішення. Так, протокол про адміністративне правопорушення має виправлення в графі часу його складання. В протоколі зазначено про використання алкотестера Драгер, але не зазначено його номер та номер пристрою за допомогою якого роздруковувався результат проведення огляду. В графі «за що передбачена відповідальність» зазначено не вірну статтю КУпАП, так як відповідальність за керування в стані алкогольного сп`яніння передбачена ст. 130 КупАП, але в протоколі чітко зазначено ч. 1 ст. 230 КУпАП. Також вказує, що відеофіксація, яка застосовувалася поліцейським, не відповідає вимогам п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, яким передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища. Крім того, зазначає, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки в матеріалах справи наявна лише його частина, де зафіксовано, що водій керував транспортним засобом о 20 годині 05 хвилин, та момент проходження огляду через 1 годину 10 хвилин, чому не зафіксовано спілкування з поліцейським з початку не відомо. Також на відеозаписі не зафіксовано дотримання інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу, а саме алкотестера газоаналізатора Драгер, адже відеофіксація розпочинається з моменту коли мундштук вже встановлено на пристрій, та на думку захисника, на відеозаписі неможливо встановити цілісність пакування та герметичності упаковки мундштука, який використовується. Також, захисник ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що в порушення Інструкції про порядок виявлення у транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівником поліції не складався акт огляду на стан сп`яніння та копія такого акту ОСОБА_1 не вручалась, що також підтвердив працівник поліції під час його допиту в судовому засіданні в суді першої інстанції. Враховуючи викладене, вважає, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 адвокат Коваль О.В. - підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суд першої інстанції наведених вище вимог законодавства дотримався.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. №3353-XII встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачений обов`язок учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.п. "а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями частин 1-3 статті 266КУпАП встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні вимоги містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 р. № 1452/735 (далі - Інструкція).

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 також передбачає, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 08 липня 2023 року серії ДПР 18 № 211076, 08 липня 2023 року о 20 год. 05 хв. в с. Кир?яківка вул. Зарічна, буд. 51, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21013, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Огляд проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Alcotester Drager в присутності двох свідків, тест №291, результат 2,30 проміле. Від проходження в медичному закладі огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9.а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Підписуючи вказаний протокол, ОСОБА_1 надав особисті письмові пояснення по суті порушення на окремому аркуші, зазначивши, що «сьогодні 08.07.2023 року керував транспортним засобом «ВАЗ 21013» н.з. НОМЕР_1 рухався в с. Кир`яківка по вул. Центральній рухався до свого будинку після чого був зупинений працівниками поліції на вулиці Зарічній поблизу будинку 45. Також я працівникам поліції повідомив, що випив 1,5 л пива» (а.с.4).

Також даний протокол підписано свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Відповідно до письмових пояснень вказаних свідків, 08 липня 2023 року в їх присутності працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер, на що останній погодився, але проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння відмовився (а.с. 5, 6).

Згідно роздруківки тестування ОСОБА_1 на алкоголь № 291 від 08 липня 2023 року за допомогою спеціального технічного засобу Alkotest 5820 на місці зупинки, результат становить 2,30‰ (проміле) (а.с. 2). Вказана роздруківка тестування підписана ОСОБА_1 без зауважень.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, також підтверджується відеозаписами, проведеними працівниками поліції.

Так, з відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та зупинився на вимогу працівника поліції. Пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу "Alkotest", результат огляду 2,30‰ (проміле). Результат огляду не заперечував та відмовився проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду.

Зазначені докази в їх сукупності суд першої інстанції належним чином проаналізував та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що в протоколі в графі «за що передбачена відповідальність» зазначено: «ч. 1 ст. 230 КУпАП» замість: ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки таке є особистим сприйняттям апелянта. До того ж суть правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення викладена чітко та зрозуміло, відповідає фабулі ч.1 ст. 130 КУпАП, а написання цифри «1» в тексті протоколу слід віднести до особливостей почерку особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, ОСОБА_1 підписано вказаний протокол, де викладена фабула ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, без зауважень.

Щодо посилання захисника Коваля О.В в апеляційній скарзі, що протокол про адміністративне правопорушення містить виправлення в графі часу його складання, апеляційний суд зазначає наступне.

Статтею 254 КУпАП встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 КУпАП.

Так, у вказаному протоколі, дійсно, працівником поліції вчинено виправлення запису щодо часу складання протоколу про адміністративне правопорушення, яке засвідчено печаткою відділу поліції, а саме спочатку зазначено «21 год 06 або 16 хв.» та потім виправлено на «21 год 15 хв.».

Відповідно до пункту 7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Між тим, здійснене поліцейським виправлення у протоколі часу складання (різниця в часі незначна - 1 хвилина) не вплинуло на правильність встановлення події правопорушення, викладення змісту правопорушення та можливість для суду перевірити обставини щодо вчинення/невчиненню цією особою правопорушення.

Відомостей про те, що таке виправлення відбулось після того, як протокол був підписаний ОСОБА_1 , свого примірника протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 суду не надавав, хоча ним копія протоколу була отримана, про що свідчить його підпис на протоколі у відповідній графі.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі не зазначено номер алкотестера Драгер та номер пристрою, за допомогою якого роздруковано результат проведеного огляду, оскільки відповідно до вимог ст. 256 КУпАП вказана інформація не є обов`язковою для зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення.

За такого, даний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП та є належним доказом у розумінні ст. 251 КУпАП.

Щодо посилань захисника в апеляційній інстанції на те, що у копії протоколу про адміністративне правопорушення, складеному у той же день стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, взагалі час складання протоколу не зазначений, то апеляційний не може прийняти їх до уваги, оскільки вони ніяким чином не впливають на недійсність протоколу, складеного за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що проведений працівниками поліції відеозапис не відповідає вимогам Інструкції через те, що на ньому події зафіксовані не в повному обсязі, не заслуговують на увагу. Так, вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію". Надані відеозаписи сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки не містять ознак фальсифікації, містять відеофайли, які є цілісними та безперервними (кожний у свою чергу) і повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення. На відео чітко зафіксовано увесь перебіг події, які підтверджують обставини справи, а саме на відеофайлі з відеореєстратора на службовому автомобілі поліції зафіксовано рух транспортного засобу ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 та його зупинку, на відеофайлі з боді-камери працівника поліції зафіксовано проходження ОСОБА_1 на вимогу поліцейських огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а також зафіксовано результат, проведеного огляду 2.30 проміле, який ОСОБА_1 не заперечував.

Посилання в апеляційній скарзі, що на відеозаписі не зафіксовано дотримання інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу, а саме алкотестера газоаналізатора Драгер, адже відеофіксація розпочинається з моменту коли мундштук вже встановлено на пристрій, що на думку захисника може свідчити про порушення герметичність пакування мундштука, суд вважає, що ця обставина сама по собі не може бути підставою для визнання проведеного огляду недійсним. При цьому слід зауважити, що, після проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, поліцейський одразу повідомив водія про можливість проїхати до медичного закладу для проходження огляду, від чого останній відмовився. Крім того, вказані обставини підтверджуються показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були присутні під час проведення огляду та у своїх письмових поясненнях зазначали, що 08 липня 2023 року в їх присутності працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер, на що останній погодився, але проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того, що поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп`яніння та процедуру оформлення його результатів, оскільки за наслідками проведеного огляду працівниками поліції не було складено акт огляду, апеляційний суд виходить з того, що виключення цього доказу не впливає на висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки не спростовує факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки із відеозапису огляду чітко вбачається, що поліцейський повідомив водію результат огляду, запитав ОСОБА_1 чи погоджується він з результатом та запитав чи бажає він бажає він проїхати до медичного закладу, на що водій відповів відмовою, що фактично свідчить про згоду із результатом тесту.

Відповідно до п. 10. Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Разом із тим, враховуючи, що до протоколу про адміністративне правопорушення було долучено роздрукований на папері результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, тест №291, де вказано результат проведеного огляду 2,30‰ (проміле), та з яким ОСОБА_1 ознайомлено під підпис, то сама по собі відсутність акту огляду ОСОБА_1 не свідчить про недійсність проведеного працівником поліції такого огляду.

На переконання апеляційного суду наявні у справі про адміністративне правопорушення докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Досліджені та перевірені судом обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів.

З урахуванням наведеного, суд дійшов правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, за обставин, встановлених судом першої інстанції і доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, немає підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що просить апелянт.

У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Зважаючи на викладене, а також на відповідність постанови місцевого суду вимогам КУпАП, з урахуванням положень ст. 33 КУпАП, ОСОБА_1 обґрунтовано притягнуто до відповідальності, та в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

За такого прийняте судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.294КУпАП суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником адвокатом Ковалем Олегом Володимировичем, залишити без задоволення.

Постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.В. Коломієць