Справа № 466/852/24 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 33/811/482/24 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф, з участю захисника Новіцького П.М.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника Новіцького П.М. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 13 лютого 2024 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь державного бюджету України (Отримувач коштів ГУК Львiв/Шевченківський р-н/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38008294, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA0013955, Код класифікації доходів бюджету 22030101 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 14.01.2024 о 00.30 год. на просп. В. Чорновола, 22 у м. Львові, керував транспортним засобом «FAW», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, відносно якого встановлено тимчасове обмеження в праві керування транспортним засобом Шевченківським ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), ВП № 64403603 від 11.08.2021, чим порушив вимоги ст.15 ЗУ «Про дорожній рух», за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП. Дана подія зафіксована на нагрудний відеореєстратор №471790.

Не погоджуючись з даною постановою захисник Новіцький П.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 13 лютого 2024 року скасувати, а провадження закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те що працівниками поліції не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 був обізнаний про встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами та протиправно керував автомобілем, усвідомлюючи характер своїх дій, що дає достатні підстави стверджувати про відсутність вини у формі умислу, оскільки останній не усвідомлював протиправний характер своїх дій та не бажав про настання наслідків.

Зазначає, що рапорт поліцейського не може вважатися об`єктивним доказом у справі, оскільки поліцейським є представником суб`єкта владних повноважень.

Також, на його думку, не може бути доказом у справі протокол про адміністративне правопорушення.

Зі змісту доводів захисника адвоката Новіцького П.М. вбачається, що ОСОБА_1 знає про розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, однак повністю довіряє йому представництво своїх інтересів в суді та не заперечує проти розгляду апеляційної скарги за його відсутності.

Крім того, згідно довідки про доставку SMS, 03.04.2024 року судова повістка сформована в електронному вигляді і доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23.01.2023 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката Новіцького П.М., який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 085530 від 14.01.2024, постановою державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 11.08.2021, рапортом, записом з нагрудного відеореєстратора.

При винесенні оскаржуваної постанови, суд першої інстанції вірно виходив із того, що відповідальність за керування транспортним засобом, особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортного засобами, передбачена ч.3ст. 126 КУпАП.

Тобто суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення не обов`язково характеризується виною лише у формі прямого умислу. Диспозиція даної норми закону на відміну від (ст.ст. 41-1, 46, 51-2, 103-1, 116, 163-8, 164-15, 163-11, 164-3, 164-15, 166-16, 172-16, 173-2, 198, 203-1 КУпАП) не містить у собі посилання на обов`язкову умисність вчинення таких дій.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд вважає, що передбачена ч.3 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, передбачає й необережну форму вини.

Частиною 9 статті 7 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, в тому числі про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Так, факт порушення ОСОБА_1 ЗУ «Про дорожній рух» та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП підтверджується відповідним протоколом, постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 11.08.2021 (ВП № 64403603) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що суддя обґрунтовано прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Твердження сторони захисту про те, що працівниками поліції не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 був обізнаний про встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами суд сприймає як обрану позицію захисту, спрямовану на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки ч. 3 ст. 126 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

З матеріалів справи вбачається, що на час вчинення ОСОБА_1 правопорушення, постанова державного виконавця не була скасована та була чинною.

Крім того, закон не пов`язує початок такого обмеження з моментом вручення постанови державним виконавцем.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_1 було пред`явлено до виконавчої служби в 2021 році. Також, не сплачуючи аліменти ОСОБА_1 безумовно повинен був розуміти про існування заборгованості по аліментам та вживати всіх можливих засобів, щоб цікавитись станом виконавчого провадження.

Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, апелянт оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.

Оскільки всі наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3ст. 126 КУпАП, а доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, то підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається. Постанова суду є законною та обґрунтованою.

Керуючись ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 13 лютого 2024 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП - без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк