П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/249/24

Провадження № 3/348/200/24

24 червня 2024 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Міськевич О.Я., з участю секретаря судового засідання Скоблей О.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальностіОСОБА_1 , захисника адвоката Романишина Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду матеріали, які надійшли від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , одруженого, з повною загальною середньою освітою, є учасником бойових дій, раніше не притягався до адміністративної відповідальності, громадянина України,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

УСТАНОВИВ:

На розгляд Надвірнянського районного суду надійшли матеріали від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 586973 від 25.01.2024 ОСОБА_1 притягується до відповідальності за те, що 25.01.2024 о 19 год. 46 хв. в с. Білі Ослави по вул. М.Підгірянкии водій ОСОБА_1 керував т/з "VOLRSVAGEN CADDI", д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, не чітка вимова почервоніння обличчя. Від проходження медичного оглжу на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відподальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні в якості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, спростував обставини, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення. Суду пояснив, що він отримав поранення під час проходження військової службу та проходить лікування і в даний час.25.012024 о 19 год 46 хв. він керував належним йому т/з "VOLRSVAGEN CADDI", д.н.з. НОМЕР_1 , в с. Білі Ослави по вул. М.Підгірянки. Вважає, що працівники поліції зупинили його транспортний засіб за надуманими причинами, оскільки у транспорному засобі були ввімкнене ближнє світло, що можна прослідкувати на відеозаписі. Також ствердив, що в даний час проходить курс лікування та внаслідок вживання медикаментів його мова дещо сповільнена, що хибно сприйнялась працівниками поліції, як ознака вживання алкоголю. Ствердив, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, йому не було роз`яснено порядок проходження і його права, протокол при ньому не складався. Також звертає увагу, що навіть при відмові від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, працівники поліції могли запропонувати йому пройти огляд у медичному закладі, однак з переглянутого відеозапису не вбачається, що останньому пропонувалося проїхати до закладу охорони здоров`я для проведення аналізу на вміст алкоголюв крові. Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Захисник-адвокат Романишин Д.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , в судовому засіданні ствердив, що з відеозаписів, які наявні в матеріалах справи, вбачається, що відсутні причини для зупинки транспортного засобу, так і відсутній факт проходження процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності; що останньому перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння не було належним чином забезпечено право на реальну допомогу адвоката, не роз`яснено право на мовчання і не свідчити проти себе, що є істотними процесуальними порушеннями її конституційного права на правовий захист, копію протоколу про правопорушення особі не вручено, на відеозаписах взагалі відсутні відомості про складання таких документів, направлення поштовою кореспонденцією протоколу на не встановлену адресу не є належним доказом, що є істотним порушенням права на захист ОСОБА_1 . Просить провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопрушеня, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи дійшов наступних висновків.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (зі змінами) (далі за текстом Порядок), та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі за текстом Інструкція).

Відповідно до цих нормативних актів, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

З протоколу про адміністративне правопорушення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 586973 від 25.01.2024 вбачається, що ОСОБА_1 притягується до відповідальності за те, що 25.012024 о 19 год 46 хв. в с. Білі Ослави по вул. М.Підгірянки водій ОСОБА_1 керував т/з "VOLRSVAGEN CADDI", д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, не чітка вимова, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відподальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 2.5 ПДР України, та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Виходячи із загальних завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначених статтею 1 цього Кодексу, уповноважені посадові особи органів державної влади, які відповідно до ст. 255 КУпАП наділені повноваженнями складати протоколи про адміністративне правопорушення, повинні діяти на підставі закону та згідно процедури визначеної законодавчими нормами.

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з пункту 12 розділу I Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За приписами частини 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 , до матеріалів справи про адміністративне правопорушення надано протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 586973 від 25.01.2024, рапорт працівника поліції від 26.01.2024, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на огляд в заклад охорони здоров`я з метою встановлення стану сп`яніння від 25.01.2024, копію постанови серії ЕНА № 1311087 від 25.01.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП, відеозаписи, які містяться на компакт-диску, тощо.

Суд враховує, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено і неухильно додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.

Судом враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства. Ця справа належить до такої категорії проваджень.

В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.

В судовому засіданні встановлено, що вручення ОСОБА_1 копії протоколу про правопорушення, не підтверджено об`єктивними даними, зокрема не підтверджується відеозаписом події. Захисник зі слів ОСОБА_1 ствердив, що така копія протоколу йому не вручалася. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від отримання та надано квитанцію Укрпошти про направлення на адресу ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 . Разом з тим в судовомузасіданні ОСОБА_1 ствердив, що він не відмовлявся від проходження та отримання протоколу, а протокол не було вручено. Крім того адреса, на яку направили протокол, не відповідає дійсності, так як він зареєстрований та проживає з 16.10.2023 за адресою АДРЕСА_2 . На підтвердження вказаних обставин надано витяг з реєстру територіальної громади номер 2024/005964541 від 22.05.2024, згідно якого ОСОБА_1 , 1978 р.н., зареєстронований 16.10.2023 за адресою АДРЕСА_2 .

Суд розцінює це як істотне порушення прав ОСОБА_1 на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення, йому не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності. Суд не має повноважень на вручення такої копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції на місці події або поштою чи прямо в судовому засіданні.

Отже сукупність вище вказаних обставин свідчить про те, що ОСОБА_1 , як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не була забезпечена реальна можливість ознайомитися зі змістом висунутого обвинувачення з метою організації ефективного захисту своїх інтересів.

Також суд не може спростувати доводи захисника, які підтверджується відеозаписом події про те, що останньому перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належним чином забезпечено право на реальну допомогу адвоката, не роз`яснено право на мовчання і не свідчити проти себе, що є істотними процесуальними порушеннями її конституційного права на правовий захист (ст. 59 Конституції України) і ставить під сумнів доведеність вини правопорушника, що в силу правового принципу «плодів отруєного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.

Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу і її було проголошено вже після завершення процедури огляду водія і складання протоколу.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. Крім того протокол не містить інформації про застосування відеофіксації чи про залучення свідків при проведенні огляду на стан сп`яніння.

На відеозапису, доданому до матеріалів справи видно, що транспортний засіб був зупинений на вимогу працівника поліції, причина зупинки, яку повідомили поліцейські - керування без ввімкнених ближнього світла фар у темну пору доби, однак на відеозаписі вбачається, що у транспортного засобу на час зупинки ввімкнене ближнє світло фар, що відповідає покликанню сторони захисту.

Переглянувши відеозапис суд також дійшов висновку, що відсутні підстави вважати що, на час зупинки та перевірки особи водія ОСОБА_1 та перевірки його стану на виявлення ознак алкогольного сп`яніння, працівники поліції не роз`яснили останньому його права та порядок проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння.

Направлення на огляд в заклад охорони здоров`я також не є достатнім доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки не містить інформації про застосування відеофіксації чи про залучення свідків під час проведення огляду на стан сп`яніння.

Рапорт поліцейського не може слугувати однозначним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у справі № 463/1352/16-а від 08.07.2020, свідчення службової особи у справі не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень. По суті рапорт це усне або письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву.

Постанова серії ЕНА № 1311087 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП також не є доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки водій ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності після зупинки поліцейським та після направлення на огляд, яке було о 19 год. 59 хв., зокрема о 20 год. 08 хв. 50 с.

Оскільки відеофіксація відповідно до ст. 251 КУпАП є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом досліджено відеозаписи, надані на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , з яких вбачається, що відеофіксація зазначених в протоколі обставин, не здійснювалась, як цього вимагає зазначена Інструкція. Зокрема відеозйомка не здійснювалась безперервно.

Таким чином зазначені відеозаписи не можна вважати належними та допустимими доказами по справі. Зазначене кореспондує із позицією викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 524/5536/17, адміністративне провадження № К/9901/1403/17 від 15.11.2018.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до матеріалів справи не додано.

Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи судом мають бути витлумачені на користь останнього.

Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Презумпція невинуватості є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Враховуючи наведене, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, приходить до переконання що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище наведене суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшла свого підтвердження належними та достатніми доказами, тому вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга на постанову подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Міськевич О.Я.