П О С Т А Н О В А

Іменем України

26.06.2024 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Мигаль Г.П., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

за ч.5 ст.122, ст.122-4 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

03.04.2023 року о 17.01 год. у м.Львові, перехрестя вулиць Мечникова-Пекарська, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом KIA Sportage д.н.з. НОМЕР_1 та повертаючи ліворуч, не дала дорогу пішоходу ОСОБА_2 , який переходив проїзну частину дороги, на яку вона повертала, чим змусила його вжити заходів щодо забезпечення особистої безпеки, створивши аварійну обстановку, чим порушила вимоги п. 16.2 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Крім того 03.04.2023 року о 17.01 год. у м.Львові, перехрестя вулиць Мечникова-Пекарська, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом KIA Sportage д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетною до ДТП, не залишилась на місці події та не повідомила орган чи підрозділ патрульної поліції, чим порушила вимоги п. 2.10.а,д Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ст. 122-4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнала частково, за ч. 5 ст. 122 КУпАП, за ст. 122-4 КУпАП не визнала. Пояснила, що 03.04.2024 року, перебуваючи за кермом свого автомобіля KIA SPORTAGE, здійснювала рух по вул. Пекарській в напрямку вул. Мечникова. На перехресті вул. Пекарської- Мечникова, зупинилась, увімкнула покажчик повороту наліво, та розпочала рух. Повернувши наліво, одразу на пішохідному переході був пішохід, який переходив вулицю Мечникова справа-наліво. ОСОБА_1 проїхала повз нього (він знаходився зліва від її автомобіля). Жодного удару не чула, та жодного контакту автомобіля з потерпілим також не було відчутно. ОСОБА_1 подивилась у бокове дзеркало, і побачила, що пішохід зупинився, а потім впав. Вона одразу ж зупинила свій автомобіль, вийшла з автомобіля, та підійшла до потерпілого. Окрім того, на той час було багато людей очевидців пригоди. Серед очевидців до неї та пішохода підійшов хлопець, який сказав, що він є майбутній медик, та що у випадку необхідності може надати першу медичну допомогу. Звернувшись до потерпілого, запитала, як він себе почуває, мала намір викликати швидку допомогу та поліцію, останній повідомив, що нічого не потрібно, що він почуває себе нормально, і що йому потрібно йти далі. Потім, у розмові з потерпілим, ОСОБА_1 дізналась, що у нього є проблеми зі здоров`ям, зокрема із серцем та артеріальним тиском, і тому перелякалась за його стан здоров`я, та запропонувала підвезти його в лікарню на обстеження. Останній погодився. Сівши у свій автомобіль, вона разом із свідком та потерпілим поїхали в Медінститут, на вул. Ю.Руфа. Там потерпілого оглянули, зробили КТ голови. Після того, потерпілий вказав, що йому потрібно на роботу, і ОСОБА_1 його відвезла. Жодних скарг по стану здоров`я останній не висловлював. ОСОБА_1 залишила йому свій номер телефону, сказала як її звати, та дала 50 євро, для купівлі вітамінів. Окрім того, записала номер телефону потерпілого для подальшого з`ясування його стану здоров`я. На наступний день подзвонила потерпілому запитати як він себе почуває, потерпілий сказав, що він викликав швидку, і його завезли в лікарню, також дізналась від потерпілого, що він втрачає зір на ліве око. Вказане не підтверджується первинним оглядом, та оглядом КТ. Потерпілий постійно говорив, що почуває себе добре, тому у неї не було жодного сумніву щодо правдивості його слів. Оскільки потерпілий не хотів викликати поліцію, не хотів викликати швидку, а хотів далі йти по своїх справах, тому у ОСОБА_1 не було можливості його зупиняти. Жодного умислу залишати місце пригоди у неї не було. На наступний день до неї зателефонував працівник поліції, і 05.04.2024 року ОСОБА_1 вже була у нього і надала усі свідчення. Крім того просила не позбавляти її права керування транспортними засобами.

Представник ОСОБА_1 адвокат Талалаєва О.Ю. в судовому засіданні заперечила щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, оскільки потерпілий не хотів викликати поліцію, не хотів викликати швидку, а хотів далі йти по своїх справах, проте ОСОБА_1 вжила заходи для надання медичної допомоги шляхом відвезення потерпілого в Медінститут, на вул. Ю.Руфа де його оглянули та зробили КТ голови. Крім того просила не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 03.04.2024р на вул. Мечнікова біля входу до Личаківського цвинтаря на пішохідному переході його збив автомобіль. При ударі автомобілем він впав і отримав травми, забій голови, забій грудної клітки зліва, забійне садно лобової ділянки зліва, які встановлені в травматичному пункті "Лікарні Святого Луки" 03.04.2024 року 19 год. 42хв., що підтверджується консультаційним висновком спеціаліста від 03.04.2024 року. Він отримав сильний больовий шок від удару автомобілем, впав, у нього потемніло в очах, появилися зірочки перед очима, шум у вухах, втратив орієнтацію в просторі, потемніння в очах, запаморочення. Внаслідок удару він отримав травму голови, сильні болі в грудях, утруднення дихання, втратив свідомість, був непритомним. Вказані симптоми підтверджують втрату свідомості згідно висновків медичного директора, сімейного лікаря ОСОБА_3 Больовий шок, різка зміна положення тіла, порушення мозкового кровообігу, отриманих при ударі автомобілем, призвело до втрати свідомості і пам`яті. Як стверджує лікар ОСОБА_3 при втраті свідомості потерпілий часто відмовляється від виклику швидкої медичної допомоги, посилаючись на те, що вище вказані симптоми пройдуть самі. Але необхідно обов`язково надати медичну допомогу, щоб уникнути можливого летального випадку, ні в якому разі не намагатися привести потерпілого у вертикальне положення. Водій автомобіля, який його збив, не викликав швидку медичну допомогу, не повідомив поліцію, грубо порушив п. 2.10 Правил дорожнього руху України. Пояснення ОСОБА_1 щодо того, що він відмовився від виклику поліції та швидокої загалом є такими, що не відповідають дійсності. При вирішенні питання покарання просив не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що 03.04.2024 року він стояв на зупинці та очікував трамвай, самої події він не бачив, побачив, що потерпілий лежить на пішохідному переході біля Личаківського кладовища, він завитався про стан здоров`я, потерпілий відповів, що його болить голова, була гематома, він був у свідомості, не хотів викликати поліцію, не хотів викликати швидку, а хотів далі йти по своїх справах, ОСОБА_1 запропонувала підвезти його в лікарню на обстеження. Останній погодився. ОСОБА_4 допоміг потерпілому сісти в автомобіль і вони разом із ОСОБА_1 та потерпілим поїхали в Медінститут, на вул. Ю.Руфа. Там потерпілого оглянули, зробили КТ голови.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , її представника, потерпілого, свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлено фактичні обставини справи.

Відповідно до ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Пунктом 6 розділу ІІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України встановлено, що у разі об`єднання судових справ (матеріалів кримінального провадження) в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою.

Виходячи з наведеного, необхідно об`єднати справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст. 122 КУпАП (№ 465/3252/24, провадження № 3/465/1906/24) зі справою про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП (справа №465/3251/24 провадження № 3/465/1905/24), присвоївши № справа №465/3251/24 провадження № 3/465/1905/24.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 затверджено правила дорожнього руху.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, не створювати небезпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до п.16.2 Правил дорожнього руху, на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Згідно з п. 2.10.а,д Правил дорожнього руху, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, водій зобов`язаний, негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

Згідно з ч.5 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Відповідно до ст. 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Дослідивши матеріали справи, а саме: протоколи про адміністративне правопорушення серії ААД №868903 та ААД №868604 від 10.04.2024 року, пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4 , вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.122, ст.122-4 КУпАП, так як вона порушила п.п. 16.2, 2.10.а,д ПДР , що спричинило аварійну обстановку на дорозі та змусила пішохода вжити заходів щодо забезпечення особистої безпеки, який в подальшому отримав тілесні ушкодження, які згідно з рапортом старшого слідчого ВРЗСТ СВ Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області капітана поліції Фургала Р. від 03.04.2024 року відносяться до легкого тілесного ушкодження. Крім того, будучи причетною до ДТП, не залишилась на місці події та не повідомила орган чи підрозділ патрульної поліції.

Враховуючи обставини правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , та беручи до уваги, що остання створила аварійну обстановку для пішохода ОСОБА_2 , який в подальшому отримав тілесні ушкодження, залишила місце пригоди та не повідомила працівників поліції, крім того враховуючи те, що потерпілий в судовому засіданні просив не позбавляти ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, доходжу до висновку, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення в межах санкції ст. 122-4 КУпАП з застосуванням ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу.

Крім того, відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п.5 ч.2ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 36, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Об`єднати справу про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 за ч.5 ст. 122 КУпАП (№ 465/3252/24, провадження № 3/465/1906/24) зі справою про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП (справа №465/3251/24 провадження № 3/465/1905/24), присвоївши № справа №465/3251/24 провадження № 3/465/1905/24.

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 122 та ст. 122-4, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 ( три тисячі чотириста ) грн. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок на користь держави в особі Державної судової адміністрації України.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до змісту статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, у порядку якого з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, а також витрати на облік правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Г.П. Мигаль