Справа № 127/7366/24
Провадження № 33/801/530/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковальчук Л. В.
Доповідач: Рибчинський В. П.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати у цивільних справах Рибчинського В.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09 травня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 431658 від 02.03.2024 року, 02.03.2024 року о 20:30 год. по вул. Ак. Янгеля, 6к в м. Вінниця, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду на стан сп`яніння становить 2,01 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9А ПДР.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі сімнадцять тисяч гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись з такою постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову, та ухвалити нову, якою справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

При цьому, в судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Шибінський О.В. не з`явились.

Адвокат Шибінський О.В. подав клопотання, в якому просить розгляд справи відкласти, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 бажає особисто брати участь у справі, але на даний час відкомандирований по службі на Сумський напрямок для виконання бойових завдань. Зазначив, що докази, які б підтверджували ці обставини, надасть додатково.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що, звертаючись до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи, адвокатом Шибінським О.В. не було надано жодних доказів, які б свідчили про наявність поважних причин неможливості ОСОБА_1 з`явитися в судове засідання, а відтак, клопотання захисника про відкладення судового засідання є необґрунтованим.

При цьому, адвокат Шибінський О.В. самостійно в судове засідання теж не з`явився.

ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Шибінський О.В. належним чином повідомленні про час і місце розгляду справи.

Оскільки відповідно до ч. 4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду, відтак, з метою дотримання процесуальних строків, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи

Частиною 6 ст. 294 КУпАП передбачено, що неявка у судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шибінського О.В.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 431658 від 02.03.2024 року, 02.03.2024 року о 20:30 год. по вул. Ак. Янгеля, 6к в м. Вінниця, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, результат огляду на стан сп`яніння становить 2,01 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9А ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Так, відповідно до пунктів 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд на стан сп`яніння проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, -лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 13 вказаної вище Інструкції лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ.

Аналогічні положення містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України і МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Так, пунктом 7 Розділу І вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager 7510», відповідно до якого результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 становить 2,01 проміле.

При дослідженні матеріалів справи, у тому числі при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено. Отже, здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом.

Таким чином, відеозаписи у повній мірі узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.

Твердження апелянта про те, що у зазначені в протоколі час та місце він автомобілем не керував є повністю безпідставними, адже факт керування транспортним засобом зафіксовано на відеозаписі з бодікамери працівника поліції, з якого вбачається, що поліцейський зупиняв ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «Ford Transit» білого кольору, при цьому вимогу поліцейського не виконав та продовжив рух у невідомому напрямку. Після чого, поліцейський наздогнав ОСОБА_1 , який стояв неподалік від автомобіля марки «Ford Transit». Далі ОСОБА_1 грубо поводиться по відношенню до поліцейських, спочатку відмовляється пред`являти документи, не погоджується проходити огляд на стан сп`яніння, не відповідає на запитання поліцейських. При цьому, ОСОБА_1 спочатку не повідомляє, що автомобілем не керував, а також весь час комусь телефонує та розмовляє по телефону. В подальшому ОСОБА_1 погоджується проходити огляд на стан сп`яніння.

Проаналізовані вище докази у своїй сукупності цілком і беззаперечно вказують про правильність висновків суду щодо належного встановлення обставин доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, які давали суду обґрунтоване право притягнути його до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, є безпідставними, оскільки вони суперечать матеріалами справи, так як в матеріалах справи є вказане направлення (а.с. 6).

Зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Викладені обставини свідчать про доведеність «поза розумним сумнівом» наявності в діянні ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а будь яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 33, 38, 130, 247, 283, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В.П. Рибчинський