Провадження №3/750/233/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді - Самусь Л.В.,

за участю секретаря - Бублик Т.М.,

захисника адвоката - Похилька С.М.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізичної особи-підприємця, мешканця АДРЕСА_1 , - за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в:

10.12.2023 року о 13 год. 40 хв. ОСОБА_1 в м. Чернігові по вул. Г. Чорнобиля, біля буд. №63, керував транспортним засобом NISSAN ALTIMA, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі у лікаря нарколога у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 з протоколом не погодився та пояснив суду, що він не був за кермом, а його син перебував за кермом, який не впорався з керуванням, його занесло, він на нього накричав, син злякався та побіг. Потім через деякий час повернувся.

Опитаний в судовому засіданні інспектор взводу №2 роти №4 БУПП в Чернігівській області ДПП старший лейтенант поліції Маслений О.В. пояснив суду, що він складав протокол. Так, водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку. На місці події були свідки, які підтвердили, що саме ОСОБА_1 був за кермом. Окрім нього в автомобілі нікого не було, ключі були в нього, син приїхав пізніше. Їм надійшов виклик про ДТП, водій в стані сп`яніння, заявник його затримав. Коли вони прибули на місце події сина ОСОБА_1 не було на місці, він приїхав через 30 хвилин. Були люди, які вказали на ОСОБА_1 як на водія. Він заїхав на тротуар, ОСОБА_2 зупинився і викликав поліцію, бачив, що саме ОСОБА_1 був за кермом.

Свідок ОСОБА_2 пояснив суду, що він виїздив на перехрестя вул. Алексєєва Героїв Чорнобиля, перед ним «пролетіло» авто, вилетіло на тротуар і застрягло у сугробі. За кермом був чоловік, крім нього в автомобілі нікого не було. Чоловік був у стані сп`яніння хитався, погано розмовляв. Він викликав поліцію одразу. Крім водія ніхто з автомобіля не виходив. Чоловік повненький, за 50 років. При поліції водій казав, що не він був за кермом, але він бачив, що саме цей чоловік перебував за кермом автомобіля.

Свідок ОСОБА_3 суду показав, що ОСОБА_1 є його батьком. За кермом перебував він, а не батько, він не впорався з керуванням. Батько кричав, він злякався і побіг з місця. Через деякий час повернувся. Не казав, що був за кермом він, бо злякався.

На показання свідка ОСОБА_3 свідок ОСОБА_2 суду зазначив, що за кермом не було цього свідка і в автомобілі нікого не було, окрім водія старшого чоловіка, а даний свідок з`явився на місце події хвилин через 20-25.

Захисник в судовому засіданні просив закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , мотивуючи тим, що вина того не доведена належними доказами, доказів керування автомобілем не надано, час вчинення порушення не доведено. Крім того, ОСОБА_1 не перебував за кермом, син ОСОБА_3 підтвердив, що саме він був за кермом, а тому протокол складено щодо іншої особи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , доводи захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог, викладених у ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, обставини адміністративного правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Розділом 2 Правил дорожнього руху передбачено обов`язки та права водіїв механічних транспортних засобів, так відповідно до п. 2.5 вказаних Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, не дивлячись на заперечення ОСОБА_1 своєї вини, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами, послідовними поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , а також дослідженими матеріалами справи - протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №611124 від 10.12.2023, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 10.12.2023, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.12.2023, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 від 10.12.2023, розпискою ОСОБА_5 від 10.12.2023, рапортом інспектора взводу №2 роти №4 БУПП в Чернігівській області ДПП старшого лейтенанта поліції Олега Масленого від 10.12.2023, відеозаписом до протоколу серії ААД №611124 від 10.12.2023, переглянутим в судовому засіданні.

Зазначені показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є допустимими та узгоджуються з іншими доказами по справі.

Будь-яких даних про те, що вищезазначені свідки зацікавлені у розгляді справи або мали б підстави обмовити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судовому засіданні не встановлено.

Всі вищезазначені докази повністю узгоджуються між собою і не містять будь-яких суперечностей.

Разом з тим, вище приведений аналіз доказів по справі змушує суд критично віднестись до пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника та свідка ОСОБА_3 , оскільки, зазначене ними, об`єктивно нічим не підтверджується. Більш того, суд за вказаних обставин розцінює пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та свідка ОСОБА_3 , який є сином особи, відносно якої складено протокол, як такі, що надані ними з метою уникнення адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

Тобто, об`єктивні докази, які б спростовували вину ОСОБА_1 , суду надані не були.

Слід зазначити, що діючим законодавством про адміністративне правопорушення, зокрема приписом ст. 251 КУпАП, передбачено те, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів.

Суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляду відповідності до п. 2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Так, відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як слідує з переглянутого відеозапису до протоколу, ОСОБА_1 хоча спершу і погодився пройти огляд у лікарні, але в подальшому відмовився проходити такий. Також керування ОСОБА_1 даним транспортним засобом, хоча і було заперечено ним під час його спілкування з поліцейськими та при складанні протоколу, однак підтверджено свідком, який вказав поліцейським на ОСОБА_1 як на водія автомобіля. Крім того, відмову від проходження освідування ОСОБА_1 не заперечував, оскільки вказав, що не він був за кермом. З відеозапису слідує, що працівниками патрульної поліції прибули на місце події за викликом заявника, який і вказав їм на особу ОСОБА_1 як на водія транспортного засобу, під час спілкування з ОСОБА_1 працівником поліції останньому були названі ознаки сп`яніння і запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння або на місці зупинки або у лікарні. На вказану пропозицію ОСОБА_1 зазначає, що він не причетний ні до чого, син був за кермом, син приїде. Коли на місце події приїхав син ОСОБА_3 , то просто мовчав, не виказував працівникам поліції того факту, що саме він керував даним транспортним засобом. Водію ОСОБА_1 було запропоновано ще раз пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки чи у лікарні, і спершу він вказав, що погоджується пройти такий у лікарні, однак після цього відмовився від проходження процедури освдіування взагалі. Після цього йому було роз`яснено права та складено протокол. Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. Дані, що містяться у зазначених джерелах доказів, повністю відповідають фактичним обставинам справи та вказують на вину ОСОБА_1 у порушенні вищезазначених вимог ПДР України та при складанні зазначених адміністративних матеріалів працівниками поліції не було допущено неповноту чи необ`єктивність в оцінюванні дій правопорушника.

З приводу посилань сторони захисту на ту підставу, що відеозапис починається пізніше, а отже і доказів керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом суду надано не було, таким автомобілем керував його син ОСОБА_3 , який не був опитаний працівниками поліції, однак підтвердив це суду будучи опитаним в якості свідка в судовому засіданні, слід звернути увагу на особливість правового статусу доказів у провадженні по справах про адміністративні правопорушення.

Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключно національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону статті 251 КУпАП - встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі «будь-які фактичні дані». Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.

Під час дослідження письмових пояснень свідка ОСОБА_2 встановлено, що вони відібрані інспектором поліції ОСОБА_6 та були написані власноручно свідком ОСОБА_2 , при цьому зміст та правильність викладених пояснень свідок засвідчив своїм підписом.

Пояснення у свідка відібрані у встановленому законом порядку, містять необхідні реквізити, підписані свідком без застережень та в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що вказане пояснення свідок давав внаслідок впливу на нього.

Тому суд робить висновок про відсутність підстав для відхилення письмових пояснень свідка ОСОБА_2 , а також його свідчень, наданих в судовому засіданні, лише з огляду на те, що останній звертався на лінію «102», щодо дій ОСОБА_1 , свідком яких він став 10.12.2023, керуючи автомобілем в м. Чернігові по вул. Алексєєва, на перехресті з вул. Г. Чорнобиля.

З точки зору національної правової доктрини та компаративного методу тлумачення закону, жодна норма права не забороняє суду прийняти як допустимі докази показання очевидців правопорушення, які звернулися на лінію «102» щодо захисту своїх прав та встановлення порядку. Такої заборони не може бути в принципі, оскільки подія правопорушення може трапитись будь-де і будь-коли та очевидцями події можуть бути різні люди, і різних професій.

Тобто, суд відхиляє твердження сторони захисту про те, що належних доказів керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом надано не було, свідком ОСОБА_2 з цього приводу було надано не лише письмові пояснення, а й показання безпосередньо суду, і з них слідує, що 10.12.2023 року о 13 год. 40 хв. в м. Чернігові по вул. Г. Чорнобиля, біля буд. №63, саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом NISSAN ALTIMA, д.н.з. НОМЕР_1 , і після скоєння ДТП, саме свідком ОСОБА_2 було викликано поліцію, а отже у останніх і не може бути наявним відеозапис руху транспортного засобу, оскільки працівниками поліції такий не зупинявся за порушення ПДР, останні прибули на місце події саме за викликом.

З тих же підстав суд вважає і неспроможними доводи захисника, щодо різниці у часі початку відеозйомки і часу вчинення правопорушення ОСОБА_1 , вказаного у протоколі, оскільки початок відеофіксації припадає вже на приїзд працівників поліції за фактом виклику на місце події, однак така дійсно сталась раніше, що і спонукало саме свідка ОСОБА_2 здійснити виклик працівників поліції на місце події.

При цьому судом враховується також те, що ОСОБА_1 , дії працівників поліції щодо складання саме відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, не оскаржував, доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, - суду не скеровував. А покази свідка ОСОБА_3 , який є сином ОСОБА_1 , надані останнім в судовому засіданні вже були відхилені судом, з підстав викладених вище. Більш того, з відеозапису та пояснень свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_4 слідує, що свідок ОСОБА_3 з`явився на місце події після прибуття туди працівників поліції, і спілкування з ОСОБА_1 , приблизно через 20-30 хв., однак той постійно мовчав і не вказував працівникам, що твердження його батька є правдивими і за кермом перебував саме він. Такі пояснення були надані останнім лише в судовому засіданні, не заявляв він про такі як під час складання протоколу на його батька, так і пізніше не звертався до органів Національної поліції з заявою, в якій би вказував про це.

Суд ставить під сумнів твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника, про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, надавши їм критичну оцінку, оскільки така версія подій спростовується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів та свідчить про намагання винної особи уникнути відповідальність за вчинене правопорушення.

Тобто, об`єктивні докази, які б спростовували вину ОСОБА_1 , суду надані не були.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності вбачається, що вони узгоджуються між собою та доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП «поза розумним сумнівом», оскільки зміст та суть наявних доказів виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду.

Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому такі суддя вважає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена наданими та перевіреними у судовому засіданні доказами.

Вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення, враховуються характер вчиненого правопорушення, дані особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, в зв`язку з чим є підстави для накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що необхідно для виховання вищезазначеної особи, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як нею, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 7, 9, 23, 33, 283, 284 п. 1, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

п о с т а н о в и в:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Л.В. Самусь