Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/328/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Квітка О. О.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2024 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Урсаленка Б.О. на постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2024 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, неодруженого, працючого охоронцем охоронної фірми «Сакура», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно постанови судді районного суду, ОСОБА_1 о 12 год. 33 хв. 11 березня 2024 року на автодорозі Т12-01 керував т.з. ЗАЗ 110206, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, млява мова, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник Урсаленко Б.О., просить постанову суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати.

В обґрунтування вимог щодо скасування постанови захисник зазначає, що суд виніс постанову без урахування пояснень ОСОБА_1 та його захисника, спираючись лише на позицію працівників поліції, таким чином проігнорувавши право на справедливий розгляд справи закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод.

Вважає, що дана постанова винесена упереджено не тільки без наявності належних доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а й з підстав того що взагалі розгляду адміністративної справи не було в розумінні виконання вимог ст.280 КУпАП.

Наведені докази в справі не являються належними, допустимими та достовірними. В справі знаходиться диск з відеозаписами на які не накладено електронний цифровий підпис.

Також зазначає, що відео було записане вже після першої зупинки ОСОБА_1 і після того як було проведено огляд авто. При першій зупинці працівниками поліції було проведено перевірку ОСОБА_1 через систему АРМОР, та було встановлено, що він притягувався до відповідальності за зберігання наркотичних засобів, тому працівники поліції вирішили провести огляд авто, після того, як ними не було виявлено правопорушень вони вирішили звернути увагу на наявність ознак наркотичного сп`яніння та попросили ОСОБА_1 ще раз проїхати і зафіксувати це на відео де нібито працівники поліції виконують всі дії згідно з законом.

Ні працівниками поліції, ні судом не було взято до уваги той факт, що ОСОБА_1 направлявся до лікарні, через що поспішав, в той день була сонячна погода, через це зіниці не реагували на світло, руки у нього трястися від хвилювання та нерозуміння через що його взагалі було зупинено, так як правил дорожнього руху він не порушував, в стані наркотичного сп`яніння не перебував. На відео не зафіксовано, що саме стало причиною зупинки, та через те, що воно було записане вже після першої зупинки, після проведення огляду воно взагалі не може розглядатися як допустимий доказ.

Свідки правопорушення не виявлені, не допитані і не зазначені.

Під час розгляду адміністративної справи не було надано судом правової оцінки діям працівників поліції які складали адміністративні матеріали щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в порушення вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Вважає, що працівники поліції в порушення вимог ст.1.2 Закону України «Про національну поліцію» та вимог Інструкції не провели заходів щодо виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння.

Проведення огляду на стан наркотично сп`яніння за допомогою використання спеціальних технічних засобів на місці зупинки ОСОБА_1 запропоновано не було.

ОСОБА_1 , з його слів, не перебував в стані наркотичного сп`яніння. Свідків затримання та складання протоколу про адміністративне правопорушення в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення не зазначено.

З наведеного захисник вважає, що судом не було виконано вимог ст.245, 268, 278, 279, 280, 285 КУпАП щодо всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, оскільки на переконання захисника в матеріалах адміністративної справи не міститься жодного належного доказу вини.

В судове засідання апеляційного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Урсаленко Б.О. будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи не з`явились. Будь яких клопотань про відкладення розгляду справи, проведення судового засідання дистанційно в режимі відео конференції не подавали.

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 268 КУпАП, в яких наведено виключний перелік правопорушень, передбачених відповідними статтями КУпАП, при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою, беручи до уваги відсутність вимог щодо обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, при розгляді такої справи, за умови обізнаності ОСОБА_1 та його захисника про апеляційний розгляд справи, апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи поданої апеляційної скарги апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Діючим законодавством про адміністративне правопорушення зокрема ст. 251 КУпАП, передбачено те, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи дану справу, суд першої інстанції в повній мірі врахував та дотримався вимог зазначених вище норм та положень ст.ст.245, 251, 252 КУПАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України №1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена у зв`язку з керуванням транспортними засобами особою, в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом 12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, (надалі Інструкція 1452/735) передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

За умовами пункту 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Необхідною умовою для застосування до порушників відповідальності, передбаченої вищевказаними статтями зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог.

В ході досудової перевірки та складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, порушень положень вищезазначених Інструкції 1452/735, та вимог ст.266 КУпАП працівниками поліції допущено не було.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №545789 від 11.03.2024, з якого убачається, що ОСОБА_1 о 12 год. 33 хв. 11 березня 2024 року на автодорозі Т12-01 керував т.з. ЗАЗ 110206, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, млява мова, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України (а.с. 1);

-направленням на огляд водія транспортного засобу, відповідно до якого уповноваженою особою ОСОБА_1 був направлений до закладу охорони здоров`я (а.с. 2);

-довідкою інспектора СРПП ВП №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП з превентивної діяльності ГУНП в Кіровоградській області, в якій зазначено, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП та отримував посвідчення водія (а.с. 3-4);

-- відеозаписом із нагрудної камери працівника поліції, який міститься на оптичному диску в матеріалах справи, на якому безперервно зафіксовано обставини, зазначені працівником поліції у протоколі (а.с. 5).

Виходячи з аналізу вказаних доказів у справі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245 КУпАП всебічно, повно, об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні всебічно дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, згідно яких водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні доводи про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП постановлена з порушенням вимог чинного законодавства, без повного, всебічного дослідження обставин справи є надуманими та безпідставними.

Вище наведені докази на переконання апеляційного суду є належними, допустимими та достовірними, а протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено з дотриманням вимог ст.ст. 254, 255, 256, 268 КУпАП, посадовою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, було дотримано процедуру проведення огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння, що передбачена ст. 266 КУпАП та Інструкцією 1452/735.

Апеляційні доводи захисника про те, що на диск з відеозаписами не накладено електронний цифровий підпис не є підставою для визнання вказаного доказу недопустимим, оскільки вказаний відеозапис у розумінні ст. 251 КУпАП містить фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 працівники поліції зупиняли повторно для фіксації правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються доказами у справі. При цьому стороною захисту доказів на підтвердження своїх доводів апеляційному суду не надано.

Доводи захисника про те, що проведення огляду на стан наркотично сп`яніння за допомогою використання спеціальних технічних засобів на місці зупинки ОСОБА_1 запропоновано не було, не ґрунтується на вимогах закону.

Так, відповідно до п.12 ІІ розділу Інструкції 1452/735 визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Тобто, чинним законодавством не передбачена процедура огляду водія на місці зупинки транспортного засобу саме з метою встановлення наркотичного сп`яніння.

Що стосується апеляційних доводів про те, що ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння, то вони не спростовують висновок суду першої інстанції про порушення особою вимог п.2.5 ПДР України.

При цьому слід наголосити, що ОСОБА_1 є особою, яка має посвідчення водія. Отже, при отриманні права керування транспортним засобом є особою, яка успішно склала теоретичний іспит на знання Правил дорожнього руху, а тому був обізнаний, що відмова на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - є порушенням вимог п.2.5 ПДР.

Не зважаючи на доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою провів судовий розгляд, викладені в постанові висновки, відповідають встановленим фактичним обставинам даної справи, а при накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування в апеляційній скарзі не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Враховуючи наведене, постанова судді районного суду стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Урсаленка Б.О. залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2024 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко