ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1647/24 Номер провадження 33/814/783/24Головуючий у 1-й інстанції Обревко Л. О. Доповідач ап. інст. Томилко В. П.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Томилко В.П., з секретарем судового засідання ОСОБА_1 , з участю адвоката Альошкіної О.І., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому в м. Полтава в режимі відеоконференції засіданні апеляційну скаргу адвоката Альошкіної О.І. в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 03 травня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 . -

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. на користь держави. Стягнуто судовий збір.

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Згідно з постановою суду, 09.02.2024 року о 12 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 нецензурно лаялась в бік своєї матері гр. ОСОБА_2 , чим завдала психологічного насильства відносно своєї матері, за, що передбачена відповідальністьза ч.1 ст.173-2 КУпАП

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням судді адвокат Альошкіна О.І. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження по справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що жодним із наявних у справі доказів не підтверджено вчинення ОСОБА_3 таких форм домашнього насильства - як фізичне та психологічне.

З матеріалів справи вбачається наявність конфлікту між батьками та дітьми, в ході якого вони постійно висловлюють своє незадоволення один одним, що свідчить про їхні триваючі конфліктні відносини, однак виключають при цьому ознаки домашнього насильства.

Сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення фізичного чи психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Одночасно звертає увагу, апеляційного суду, що відносно іншої особи, а саме ОСОБА_4 , також було 09.02.2024 року складено протокол про адміністративне правопорушення по даному факту, який на розгляд був направлений у Автозаводський районних суд м. Кременчука, справа №524/1648/24, постановою суду від 02.04.2024 року провадження у справі закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позиція учасників судового провадження.

Адвокат Альошкіна О.І. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_2 просила закрити провадження стосовно ОСОБА_3 , так як будь-якого насильства не було, був скандал між нею та дочками.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи адвоката на підтримання апеляційної скарги, пояснення потерпілої, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів , зміцнення законності.

У відповідності зі ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таких вимог районний суд, розглядаючи дану справу, не дотримався повною мірою ,оскільки поза увагою та без належної оцінки суду залишились обставини, які істотно вплинули на висновки про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно із п. 3 ч. 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4 та 7 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Особливостями домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Нормами зазначеного закону визначено, що фізичним насильством є така форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Сварка: гостра суперечка, що супроводиться взаємними докорами, образами, стан, період взаємної ворожнечі, що виникає внаслідок такої суперечки; порушення дружніх взаємин.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи винуватою ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення суд послався на протокол ВАВ№ 218237 від 09.02.2024 року, терміновий заборонний припис від 09.02.2024року ,копію форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, пояснення потерпілої та свідка, а також відеозапис.

Водночас згідно пояснень ОСОБА_3 , та пояснень адвоката, наданих в судовому засіданні та відеозапису події, 09.02.2024 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їх матір`ю ОСОБА_2 виникла словесна сварка, яка не містить ознак домашнього насильства.

Відтак, перевіркою матеріалів провадження встановлено наявність конфлікту між батьками та дітьми, в ході якого вони постійно висловлюють своє незадоволення один одним, що свідчить про їхні триваючі конфліктні відносини, однак виключають при цьому ознаки домашнього насильства.

Апеляційний суд дійшов висновку, що у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження, оскільки невід`ємною складовою інкримінованого адміністративного правопорушення повинно бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, яке могло завдати чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Крім того, вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Вчинення ОСОБА_3 таких форм домашнього насильства - як фізичне та психологічне, жодним із наявних у справі доказів не підтверджено.

Водночас, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення фізичного чи психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Апеляційний суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відображають складу правопорушення, передбаченого ч.1ст.173-2 КУпАП, а тому погоджується з доводами апеляційної скарги адвоката про незаконність постанови судді першої інстанції.

Окрім того, згідно постанови судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.04.2024 року, яка набрала законної сили 15.04.2024 року провадження у справі щодо ОСОБА_4 ( рідної сестри ОСОБА_3 ), відносно якої 09.02.2024 теж було складено протокол про адміністративне правопорушення за аналогічних обставин, закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Сукупність викладених вище обставин вказує на те, що висновки суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються наявними у справі і наданими суду доказами.

Отже, подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно скасувати та провадження по справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Альошкіної О.І. в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 03 травня 2024 року щодо ОСОБА_3 скасувати.

Постановити нову постанову.

ОСОБА_3 визнати невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Томилко.