Провадження № 3/686/4265/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в особі судді Луня Р.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , працюючої,

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 092933: «22 квітня 2024 року, близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила фізичне та психологічне насильство відносно свого вітчима - гр. ОСОБА_2 , а саме висловлювалася в його сторону нецензурною лайкою, принижувала та нанесла удар ногою в область коліна, внаслідок чого могла бути завдана шкода його фізичному та психологічному здоров`ю, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП».

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що фізичного та психологічного насильства відносно свого вітчима не вчиняла. У них давній конфлікт з приводу використання спільної квартири. Цього разу сварка виникла з приводу того, що вітчим забороняв їй забрати власні речі.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи доходжу висновку про таке.

Пунктом 3) частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство, це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (пункт 17 частини 1 статті 1 цього ж Закону).

Психологічне насильство, це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 частини 1 статті 1 цього ж Закону).

Методичні рекомендації "Запобігання та протидія насильству", розроблені Міністерством освіти і науки України спільно з Міністерством молоді та спорту України (додаток до листа Міністерства освіти і науки України від 18.05.2018 № 1/11-5480) визначають, що одними з основних ознак домашнього насильства, поряд з іншими, є те, що:

-дії унеможливлюють ефективний самозахист. Найчастіше люди, які вчиняють насильство, мають певні переваги - це може бути вік, фізична сила, економічно вигідніше положення тощо;

- дії порушують права і свободи особи. Кривдник завжди намагається контролювати свою жертву, тим самим обмежуючи права та свободи.

- насильницькі дії спричиняють шкоду (фізичну, морально-психологічну, матеріальну) іншій особі.

Згідно цих же Методичних рекомендацій проявами психологічного насильства є: ігнорування почуттів особи; образа переконань, що мають цінність для особи, її віросповідання, національної, расової приналежності або походження, соціального статусу; переслідування, залякування; погрози вбити чи скалічити (у тому числі дітей); підбурювання до самогубства; примус до протизаконних дій; погрози відібрати дітей; приниження особистості; постійна критика та насмішки; безпідставні звинувачення та формування почуття провини; обмеження у самореалізації, навчанні, роботі; обмеження у контактах із близькими та друзями, у виборі кола спілкування; примушування спостерігати за насильством над іншими людьми чи тваринами, тощо.

Проявами фізичного насильства є: синці, забиті місця, наявність частково залікованих попередніх травм, сліди укусів тощо; перешкоджання вільному пересуванню; примус вживати алкогольні або наркотичні речовини чи речовини, що погіршують здоров`я або можуть призвести до смерті людини; створення ситуацій, що несуть ризик чи загрозу життю та здоров`ю; погрожування зброєю чи іншими речами, що можуть завдати фізичної шкоди.

Під час дослідження матеріалів справи, із письмових пояснень учасників, вбачається, що вони спільно не проживають, а конфлікт між ними виник через заборону потерпілого забрати речі із свого помешкання, які ОСОБА_1 вважала власними.

Доказів застосування фізичного насильства матеріали справи не містять.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії, які інкриміновані ОСОБА_1 , не містять ознак та проявів домашнього насильства у формі фізичного та психологічного насильства в розумінні ч.1 ст.173-2 КУпАП, а є побутовим конфліктом, під час якого ОСОБА_1 висловлювала образи, реагуючи на дії потерпілого, без завдання будь-якої шкоди.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження по справі стосовно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова протягом 10 днів з дня її винесення може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: