Справа № 750/8132/24
Провадження № 3/750/2677/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2024 року м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Крапивний Б.В., за участю секретаря Куліша М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , - за ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

06.06.2024 о 13:33 год. ОСОБА_1 по вул. Кільцева, 35, в м. Чернігові керував транспортним засобом Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_3 , не маючи права керування таким транспортним засобом, вчинивши правопорушення повторно протягом року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в учиненні правопорушення визнав повністю та показав, що 05.06.2024 його брат потрапив у ДТП, внаслідок чого він отримав травму шиї, переломи ніг. Того ж дня він провідував брата в лікарні. Наступного дня, 06.06.2024, коли він перебував на дачі, то йому зателефонував брат і повідомив, що йому дуже боляче і в лікарні йому не надають належну медичну допомогу, фактично лікар відмовляє в лікуванні, бо вважав, що брат самовільно залишив місце несення служби. Його це обурило і він вирішив терміново їхати до брата, щоб сприяти в його переведенні до військового госпіталя з Ічнянської міської лікарні, де той перебував. Він не отримував посвідчення водія, однак завершив курс теоретичної підготовки водіїв. З часу його притягнення до адміністративної відповідальності 09.01.2024 за керування автомобілем без посвідчення водія він транспортним засобом не керував, його автомобіль постійно знаходився в гаражі на дачі. Отже, знаходячись на дачі, він вирішив поїхати до себе додому на своєму автомобілі, де домовився з другом, щоб той вже сів за кермо його автомобіля та відвіз його до брата в Ічнянську міську лікарню. Однак дорогою додому його зупинили поліцейські, які при перевірці документів установили, що він не мав посвідчення водія.

Окрім того, в ході розгляду справи судом досліджено наступні письмові докази:

-протокол про адміністративне правопорушення від 06.06.2024 серії ЕПР1 № 100880, який складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, в якому ОСОБА_1 особисто зазначив: «Я сів за кермо, бо їхав до рідного брата в госпіталь, він після поранення»;

-довідка відділу адміністративної практики Управління партульної поліції в Чернігівській області від 07.06.2024, згідно з якою ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував;

-відеозапис до протоколу, відповідно до якого працівниками поліції зупинено транспортний засіб Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Поліцейським роз`яснено водієві ОСОБА_1 причину зупинки, що він до того зупинив автомобіль у невстановленому місці. ОСОБА_1 визнав цей факт, пояснивши, що підвозив пасажира з дачі і висадив біля зупинки громадського транспорту. На вимогу поліцейського надати посвідчення водія ОСОБА_1 пояснив, що він не має посвідчення водія, раніше його вже зупиняли за це та складали постанову про вчинення адміністративного правопорушення та протокол, за яким судом справа була закрита, оскільки тоді він їхав за наказом командира на службу. Зафіксовано процедуру складення матеріалів про адміністративне правопорушення;

-копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 09.01.2024 серії ЕНА №1211526, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП;

-реєстраційна картка транспортного засобу марки та моделі Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_1 ;

-КНП «Ічнянська міська лікарня» від 06.06.2024, згідно з якою ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні з 05.06.2024, діагноз: «в/п с/з правої гомілки; рвана рана в ділянці шиї зліва, рвана рана лівого ліктя»;

-довідка військової частини НОМЕР_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від 13.06.2024, згідно з якою ОСОБА_2 перебуває на стаціонарному лікуванні з 12.06.2024.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши зазначені докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 2.1 а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті. Частиною другою ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 09.01.2024 серії ЕНА №1211526, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки останній 09.01.2024 керував транспортним засобом Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_3 , не маючи права керувати даним транспортним засобом.

У судовому засіданні ОСОБА_1 показав, що з часу його притягнення до адміністративної відповідальності 09.01.2024 за керування автомобілем без посвідчення водія він транспортним засобом не керував, його автомобіль постійно знаходився в гаражі на дачі.

Разом з тим, такі твердження ОСОБА_1 спростовуються відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського, згідно з яким після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 поліцейський перевірив водія за базами даних і повідомив, що той притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та стосовно нього пізніше складено протокол про адміністративне правопорушення за повторне керування транспортним засобом без посвідчення водія. ОСОБА_1 підтвердив факт складання зазначених документів про адміністративні правопорушення, вказавши, що судом було закрито справу про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки він їхав без посвідчення водія за наказом командира для виконання обов`язків військової служби.

За загально доступними даними на сайті Судової влади за посиланням в мережі Інтернет https://court.gov.ua/fair/ встановлено, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП у зв`язку з керуванням транспортним засобом 09.02.2024 (справа № 734/683/24). За даними Єдиного державного реєстру судових рішень (сайт за посиланням https://reyestr.court.gov.ua) зазначену справу закрито постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 08.04.2024 на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із вчиненням дій в стані крайньої необхідності.

Як встановлено з відеозапису з нагрудних відеокамер поліцейського, зупинивши 06.06.2024 автомобіль Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_3 , поліцейський встановив, що водій ОСОБА_1 не мав посвідчення водія, керуючи зазначеним транспортним засобом. Особисто ОСОБА_1 у судовому засіданні визнав факт керування транспортним засобом, не отримавши посвідчення водія, а лише пройшовши теоретичний курс навчання щодо отримання посвідчення водія. Разом з тим, проходження ОСОБА_1 теоретичної підготовки з керування транспортним засобом не підміняє необхідності складення іспитів щодо отримання посвідчення водія, якого останній не мав, керуючи транспортним засобом у порушення п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху за обставин, указаних у протоколі про адміністративне правопорушення.

За змістом ч.ч. 8, 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», теоретичний і практичний іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України. Теоретичний іспит складається особою, яка пройшла відповідну підготовку в акредитованому закладі або самостійно опанувала зміст теоретичного модулю типової навчальної програми з урахуванням категорій транспортних засобів. До складання практичного іспиту допускається особа, яка успішно склала теоретичний іспит та пройшла відповідну підготовку з практичного керування в акредитованому закладі. Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 навмисно порушив закон і керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом, що двічі вчинив протягом року.

Разом з тим, у судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що їхав до брата в лікарню, який йому телефонував, скаржився на біль і неналежне надання медичної допомоги, тобто діяв у стані крайньої необхідності. Надаючи оцінку цьому твердженню, суд зважає на наступне.

За встановлених у судовому засіданні фактичних обставин цієї справи суд не розцінює керування транспортним засобом ОСОБА_1 у м. Чернігові як крайню необхідність для відвідування брата в лікарні в м. Ічня, який потрапив до лікарні напередодні внаслідок ДТП. Скарги брата на біль і неналежне надання медичної допомоги, як про це зазначив у судовому засіданні ОСОБА_1 , об`єктивно не підтверджені, окрім того ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в медичному закладі на значній відстані від м. Чернігова й у ОСОБА_1 не було крайньої необхідності терміново, порушуючи вимоги законодавства України, їхати без посвідчення водія, керуючи транспортним засобом.

Так, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Керування транспортним засобом без отримання посвідчення водія, що вчинено повторно, є тяжким правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а водій, керуючи автомобілем, який є джерелом підвищеної небезпеки, є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

За змістом ст. 17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. За змістом п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, ст. 130 КУпАП, водіям забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 за вказаних у протоколі обставин не діяв у стані крайньої необхідності, керуючи 06.06.2024 о 13:33 год. по вул. Кільцева, 35, в м. Чернігові транспортним засобом Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_3 , не маючи права керування таким транспортним засобом.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, як керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, враховуються характер вчиненого правопорушення; дані особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема наявність у нього заохочувальних відзнак Міністерства оборони України під час проходження військової служби; ступінь його вини; майновий стан. Таким чином, за наслідками розгляду справи встановлено підстави для накладення стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на мінімальний строк в межах санкції статті, якою передбачена відповідальність за вчинене правопорушення, без оплатного вилучення транспортного засобу, зважаючи на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вказав, що є учасником бойових дій. Вирішуючи питання щодо стягнення судового збору з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд зважає на наступне. За змістом ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено пільги щодо сплати судового збору, зокрема, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав (пункт 13 вказаної статті). Очевидно, що дана справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не пов`язана з порушенням його прав, а навпаки розглядається порушення останнім норм КУпАП, тому з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у зв`язку з прийняттям судового рішення про накладення адміністративного стягнення стосовно нього.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 283, 284 п. 1, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Б.В. Крапивний