ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 33/818/1058/24 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві ОСОБА_1 , з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , з участю його захисника Мамонова С.І., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 06 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 грудня 2023 року о 15 год 00 хв ОСОБА_2 по проспекту Гагаріна, 318В, у м.Харкові керував автомобілем Skoda Superb реєстраційний номер НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, про що свідчила сукупність ознак: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору та у медичному закладі ОСОБА_2 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Обставини вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються протоколом серії ААД №604622, свідченнями свідка ОСОБА_3 , допитаної в судовому засіданні, відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, долученими до протоколу ААД №604622 від 13.12.2023, та протоколу серії ААД №516656.

Таким чином, суд визнав ОСОБА_2 винним в порушенні вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції захисник правопорушника подав апеляційну скаргу разом із запереченнями, яка містить прохання про скасування постанови Червонозаводський районного суду м. Харкова від 06.06.2024 року у справі про адміністративне правопорушення №646/10257/23 та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що огляд проводився після дорожньо-транспортної пригоди, прилад «Драгер» не працював, а ОСОБА_2 хотів пройти огляд на стан сп`яніння.

Крім того, зазначає, що протокол та інші матеріали справи складені з порушеннями.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисник просили про задоволення апеляційної скарги та про скасування постанови судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 06 2024 року у справі про адміністративне правопорушення №646/10257/23 та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях правопорушника складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1. ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи правопорушника та його захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції встановив, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП. Процедура проведення поліцейським огляду водія на стан алкогольного сп`яніння відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Відповідно до положень п.2 розділу І зазначеної інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Свій виступ в суді апеляційної інстанції захисник правопорушника розпочав під звукозапис з того, що суд першої інстанції оцінив докази, яких не існує, як таких відеозаписи до протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Зі слів захисника, суд першої інстанції нібито виніс рішення, ґрунтуючись на неіснуючих доказах.

Тому з метою об`єктивності розгляду даної справи суд апеляційної інстанції приклав максимум зусиль для повного і об`єктивного розгляду даної справи, дослідив всі наявні в суді апеляційної інстанції матеріали справи, переглянув всі відеозаписи, докладно вислухав правопорушника і його захисника.

При цьому, будучи повністю неупередженим, суд апеляційної інстанції надав стороні захисту право надання пояснень та доказів про невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на їх розсуд і без обмеження в часі.

Однак, вислухавши правопорушника та його захисника, дослідивши всі матеріали справи, переглянувши повністю безперервне відео, суд приходить до висновку, що наявних матеріалів справи достатньо для того, щоб стверджувати, що ОСОБА_2 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Судовим розглядом суду першої інстанції встановлено, що 13 грудня 2023 року о 15 год 00 хв ОСОБА_2 по проспекту Гагаріна, 318В, у м.Харкові керував автомобілем Skoda Superb реєстраційний номер НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, про що свідчила сукупність ознак: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору та у медичному закладі ОСОБА_2 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Внаслідок зазначених подій поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 604622 від 13.12.2023 року (а.с.1).

Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 , крім протоколу про адміністративне правопорушення, також підтверджується й іншими доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме:

-довідкою про те, що ОСОБА_2 отримував посвідчення водія;

-відеозаписом з нагрудних працівників поліції;

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння;

-акт огляду на станом сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

-поясненнями на а.с. 6-7.

Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1) вбачається, що ОСОБА_2 керував автомобілем державний номерний знак НОМЕР_2 у м. Харкові по пр. Гагаріна, 318-В з ознаками алкогольного сп`яніння. Згідно з відомостями відеозапису, (а.с.3) працівниками поліції був запропонований огляд на стан алкогольного сп`яніння. Від нього ОСОБА_2 відмовився.

Відповідно до п.12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 Розділу І цієї інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.п. 7,12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.

Вказані обставини вочевидь обумовлювали вимогу працівників поліції, які їх виявили, згідно п. 2.5 ПДР України, запропонувати водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я.

З цього слідує, що працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи захисника про те, що нібито ОСОБА_2 погоджувався пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, наведені в апеляційній скарзі, не є обґрунтованими та не спростовують обставин, викладених в постанові суду першої інстанції. Суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку, оскільки в присутності захисника та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, було досліджено відеозапис.

З якого вбачається, що о 16:07:23 лунає категорична відмова ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. На запитання захисника про вживання алкоголю ОСОБА_2 також відповідає ствердно, та каже, що вжив 100 грамів горілки.

Таке протиріччя у позиції сторони захисту та фактичній поведінці ОСОБА_2 на місці вчинення правопорушення сторона захисту пояснити не змогла.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено інших об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо його винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вказує на те, що ОСОБА_2 сприймав події 13.12.2023 саме як водій. Про це свідчить діалог о 15:46:20, зафіксований на нагрудну камеру працівника поліції.

Доводи захисника про порушення порядку дій працівника поліції у випадку, якщо прилад «Драгер» не працює суд сприймає як такі, що не спростовують обставин справи. Оскільки, потрапивши у ситуацію, коли через проблеми з мобільним зв`язком прилади не працювали, працівники поліції прийняли рішення в межах свого праворозуміння, яке не суперечило Інструкції. На думку суду апеляційної інстанції, пропозиція пройти огляд в закладі охорони здоров`я не надавала права ОСОБА_2 права відмовлятись від проходження такого огляду.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено інших об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо його винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо наявності підстав для проведення огляду ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим, апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_2 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» від 21.01.1999 вказується, що у рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різною залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

З вище зазначеного випливає, що інші доводи та пояснення захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в апеляційній скарзі є безпідставними та не обґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.06.2024 року по справі щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст.294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило