Справа № 583/3681/24
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 грудня 2024 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Плотникова Н.Б., розглянувши матеріали, що надійшли від Охтирського РВП ГУНП в Сумській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 656106 від 16.07.2024 року ОСОБА_1 15.07.2024 року о 23 год. 30 хв. в м. Охтирка на пров. Кириківському, 10 керував транспортним засобом автомобілем TOYOTA RAV-4 днз НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в Охтирській ЦРЛ, висновок лікаря № 281 від 16.07.2024 р., чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

04.10.2024 р. від ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі, в якому просить провадження у справі № 583/3681/24 закрити на підставі п.1. ч. 1 ст. 247 КУпАП (у зв`язку з встановленою відсутністю складу адміністративного правопорушення). Клопотання мотивує тим, що відповідно до протоколу серії ААД № 656106 від 16.07.2024 р. о 23.20 год. в м. Охтирка по пров. Кириківському, 10 водій ОСОБА_1 керував автомобілем TOYOTA RAV-4 днз НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Протокол не відповідає фактичним обставинам справи, так як він ( ОСОБА_1 ) не керував автомобілем. 15.07.2024 р. о 19.00 год. він ( ОСОБА_1 ) перебував у гостях у свого знайомого ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 , де розпивали спиртні напої. Близько 22 год. зателефонувала теща ОСОБА_3 , яка проживає в с. Пологи Охтирського району, та сказала, що в неї погане самопочуття. Після чого він ( ОСОБА_1 ) зателефонував своєму знайомому ОСОБА_4 , з яким разом проходять службу в мобільній вогневій групі Чернеччинського ДФТГ, і попросив звозити його в с. Пологи. Через деякий час ОСОБА_5 , який також проходить з ними службу, привіз ОСОБА_4 . Потім на його ( ОСОБА_1 ) автомобілі TOYOTA RAV-4 днз НОМЕР_2 вони поїхали в с. Пологи, за кермом був ОСОБА_4 . Приїхавши до ОСОБА_3 він ( ОСОБА_1 ) пішов до будинку до тещі. ОСОБА_4 в цей час залишався в автомобілі. Провідавши тещу, вони поїхали назад та близько 23 год. вони приїхали на блок-пост вул. Перемоги заправа Маршал, за кермом був ОСОБА_4 , обоє були у військовій формі. На блок-посту ОСОБА_4 надав свої документи для перевірки, а він ( ОСОБА_1 ) пояснив, що забув телефон та військовий квиток у тещі. При цьому двигун автомобіля заглох, при спробі завести автомобіль спрацювала сигналізація. Вони вирішили, що сіла батарейка в брелку сигналізації. ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_5 , щоб він під`їхав з`їздити до ОСОБА_4 додому, щоб взяти батарейку від брелка, бо в нього така була. Він ( ОСОБА_1 ) залишився біля автомобіля, який не замикався. Під час розмови з військовослужбовцями Національної гвардії, які несли службу на блок-посту, у нього ( ОСОБА_1 ) виник з ними конфлікт, в ході якого хтось із військовослужбовців викликав працівників поліції. Він ( ОСОБА_1 ) пояснював працівникам поліції, що не був за кермом, але ніхто не брав до уваги його пояснення. На запитання чи не відмовляється він ( ОСОБА_1 ) від огляду повідомив, що буде проходити, бо знав, що відмова від огляду тягне за собою автоматичне правопорушення. Його ( ОСОБА_1 ) доставили на санпропускник, де він був оглянутий та о 01.50 год. був складений висновок від 16.07.2024 р., з яким він не погодився. Після цього було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Він ( ОСОБА_1 ) не керував автомобілем, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена, всі сумніви мають бути витлумачені на його користь, тому просить провадження у справі № 583/3681/24 закрити на підставі п.1. ч. 1 ст. 247 КУпАП (у зв`язку з встановленою відсутністю складу адміністративного правопорушення).

ОСОБА_1 в судовому засіданні просить врахувати надане ним клопотання про закриття адміністративного провадження та пояснив, що 15.07.2024 р. він не керував автомобілем. З доданого відеозапису не вбачається, що саме він керував автомобілем. Свідки в судовому засіданні підтвердили, що він ( ОСОБА_1 ) не перебував за кермом. Також повідомив, що він, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 входять до складу мобільної вогневої групи Чекрнеччинського ДФТГ № 1 та можуть вільно пересуватися в комендантську годину.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що ввечері 15.07.2024 р. близько 22 год. йому зателефонував ОСОБА_4 та попросив відвезти до ОСОБА_1 . Він ( ОСОБА_5 ) забрав ОСОБА_4 в центрі міста, відвіз до ОСОБА_1 та поїхав додому. Близько 23 год. знову зателефонував ОСОБА_4 і сказав, щоб приїхав забрав його та з`їздити по запчастини. Він ( ОСОБА_5 ) під`їхав на блок-пост на перехресті Харківської траси, ОСОБА_4 сів до автомобіля і вони поїхали до ОСОБА_4 додому по батарейку, бо в пульті сіла батарейка. Коли вони повернулися, автомобіль стояв на узбіччі, ОСОБА_1 не було. Аж до 2 години ночі вони чекали його в автомобілі. Потім приїхали працівники поліції і з їх автомобіля вийшов ОСОБА_1 , який повідомив працівникам поліції, що саме ОСОБА_4 був за кермом. Вставивши батарейку до пульту він ( ОСОБА_5 ) поїхав, а ОСОБА_4 залишився з ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що близько 22 год. йому зателефонував ОСОБА_1 та попросив звозити його на його автомобілі до тещі вона захворіла. Він ( ОСОБА_4 ) зателефонував ОСОБА_5 , який на своєму авто привіз його до ОСОБА_1 . На автомобілі ОСОБА_1 вони поїхали в с. Пологи. Він ( ОСОБА_4 ) сидів в автомобілі, а ОСОБА_1 пішов до тещі. Потім ОСОБА_1 вийшов і вони поїхали назад в м. Охтирка. На блок-посту десь близько 12 год. вони зупинилися для перевірки документів. У нього ( ОСОБА_4 ) документи були при собі, а ОСОБА_1 сказав, що залишив документи у тещі. Їх автомобіль заглох. Вони пробували його завести, але не вийшло. ОСОБА_1 сказав, що мабуть сіла батарейка в пульту. Він ( ОСОБА_4 ) сказав, що в нього є така батарейка вдома, зателефонував ОСОБА_5 та разом з ним поїхав додому по батарейку. Коли вони повернулися, ОСОБА_1 на блок-посту вже не було, військові сказали, що він поїхав з поліцією. Близько 2 год. ночі приїхали працівники поліції, з їх авто вийшов ОСОБА_1 . Вони сіли до автомобіля та поїхали. По дорозі ОСОБА_1 сказав, що його возили на освідування на алкоголь. Також повідомив, що ОСОБА_1 сказав працівникам поліції, що він ( ОСОБА_4 ) був за кермом, але поліція не відреагувала. Весь час він ( ОСОБА_4 ) керував автомобілем ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 сидів збоку на передньому пасажирському сидінні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Згідно із ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Відповідальність за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З викладеного слідує, що інспектор поліції повинен запропонувати водієві пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу в разі наявності у нього ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і лише в разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами повинен запропонувати пройти такий огляд в медичній установі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до рішення Верховного Суду від 20.12.2019 у справі № 404/4467/16-а, само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Карелін проти Росії»(20 вересня 2016 року, заява № 926/08), зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

З матеріалів, які додано до протоколу про адміністративне правопорушення, не вбачається ані дій ОСОБА_1 щодо керування ним транспортним засобом, ані зупинення цього транспортного засобу працівниками поліції, отже суд вважає, що працівниками поліції не доведено факту керування останнім транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, які передують направленню водія на огляд до медичного закладу для встановлення стану сп`яніння.

Натомість ОСОБА_1 зазначає, що він 15.07.2024 р. автомобілем TOYOTA RAV-4 днз НОМЕР_2 не керував, керував даним автомобілем ОСОБА_4 .

В свою чергу ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив, що саме він 15.07.2024 р. керував автомобілем TOYOTA RAV-4 днз НОМЕР_2 .

Покази ОСОБА_1 про те, що 15.07.2024 р. автомобілем TOYOTA RAV-4 днз НОМЕР_2 він не керував, підтверджуються також показами свідка ОСОБА_5 , який був допитаний в судовому засіданні.

Дослідивши доданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис, судом встановлено, що на вказаному відеозаписі відсутні будь-які дані, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Як вбачається з відеозапису, працівники поліції приїхали на блок-пост, де перебував ОСОБА_1 , останній повідомляв працівникам поліції, що не він керував автомобілем.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення час 15.07.2024 року о 23.30 год. жодним чином не зафіксований та не доведений.

Судом неодноразово викликалися в судове засідання свідки, які зазначені в протоколі, - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Суд здійснив усі можливі заходи з метою виклику свідків у судове засідання, однак останні, належним чином повідомлені про їх виклик у судові засідання призначені на 05.12.2024 р. та 26.12.2024 р., до суду не з`явилися.

Виходячи з принципу диспозитивності і незалежності суду, та задля забезпечення принципу змагальності сторони обвинувачення зі стороною захисту на суддю не може бути покладений тягар виклику свідків, витребування доказів тощо, щоб усунути недостатність або погану якість зібраних доказів, тобто суд не може брати на себе функції обвинувачення, оскільки це є несумісним із завданням здійснення правосуддя на основі суворого додержання законності.

За вище викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Презумпція невинуватості є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 року та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доводити свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Маліге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Таким чином, суду не було надано доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 п. 2.9 Правил дорожнього руху України, а саме доказів про те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, зважаючи на встановлені під час судового розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності достатніх та переконливих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд доходить висновку, що сукупністю доказів у справі не доведено скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з недоведеністю наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 130, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Н.Б. Плотникова