Справа № 366/191/24 Головуючий в суді І інстанції Ткаченко Ю.В.
Провадження № 33/824/2160/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іванківського районного суду Київської області від 20 лютого 2024 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 20 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки (реквізити для оплати штрафу - отримувач: ГУК у Київ. обл./м.Київ/21081300, банк отримувача:Казначейство України(ел. адм. подат.), , рахунок отримувача UA0010001, код класифікації доходів 21081300, призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, № протоколу про адміністративне правопорушення).

Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_1 ), в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) (реквізити для оплати:отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 13 січня 2024 року о 11 год. 30 хв. в с. Запрудка по вул. Хоменка Вишгородського району керував автомобілем ВАЗ-21121 д.н.з. НОМЕР_2 , та після скоєного ДТП за його участю, до проведення медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, вживав алкоголь.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10 (є) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою Іванківського районного суду Київської області від 20 лютого 2024 року представник ОСОБА_1 - адвоката Ан І.М. звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, їх неповне та однобічне вивчення, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що матеріали справи не містять в достатньому обсязі належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення фактичних обставин того, що особа, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення керував автомобілем та вживав алкогольні напої одразу після ДТП.

Зазначає, що неналежне фіксування події/факту вчинення правопорушення свідчить про відсутність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності та грубе порушення права особи на захист.

Вказує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні.

Звертає увагу, що із відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він не є безперервним, а отже його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Згідно долученого до матеріалів справи відеозапису зафіксовано особу, яка притягається до адміністративної відповідальності , який не перебуває за кермом автомобіля. Тобто момент руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а також момент його зупинки працівниками поліції або вживання ним алкоголю не зафіксовано.

Крім того, на вказаних відеозаписах відсутній момент проходження ОСОБА_1 огляду на став сп`яніння за допомогою приладу драгер.

В акті огляду на стан сп`яніння в графі «свідки огляду» вказано - зафіксовано на нагрудну бодікамеру. Однак до справи не долучено безперервного відеозапису з боді камери.

Таким чином, вважає, що наявні у матеріалах справи докази не доводять наявності складу правопорушення.

Крім того, адвокат Ан І.М. просить поновити строк на оскарження постанови Іванківського районного суду Київської областівід 20 лютого 2024 року. Вказує, що про наявність оскаржуваної постанови захисник ОСОБА_1 дізналася з ЄДРСР, згідно якого повний текст постанови забезпечено до надання загального доступу 13 березня 2024 року (зокрема, у зв`язку з тим, що суддя Ткаченко Ю.В. перебував у відпустці).

З матеріалів справи убачається, що копію постанови було направлено ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 13 березня 2024 року.

Вирішуючи клопотання захисник ОСОБА_1 - адвоката Ан І.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, а тому суд вважає за необхідне поновити цей строк.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник-адвокат Ан І.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити з вищевказаних підстав.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника-адвоката Ан І.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, зібраними у справі доказами є: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 043905 від 13.01.2024 року та додатком до нього - роздруківкою приладу Драгер з результатом тесту 1,21%;письмовими поясненнями, з яких слідує, що даний факт мав місце; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , яка була учасником події; відеозаписом із нагрудної камери поліцейського від 13.01.2024 року.

Відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до п. 4 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

Згідно п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

За змістом п. 2.10. «є» ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки). Проте, ОСОБА_1 вимоги вказаного пункту ПДР дотримано не було.

Як вбачається з відеозапису, працівники поліції прибули за місцем проживання ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що останній залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Працівником патрульної поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що ОСОБА_1 погодився. Під час встановлення особи та з`ясування обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 зізнався, що після ДТП вживав спиртні напої, зазначивши, що «знімав стрес». За результатами огляду у ОСОБА_1 виявлено 1,21 проміле, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який було долучено до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 043905. ОСОБА_1 погодився з встановленим результатом свого огляду, що також підтверджується відеозаписом. Заперечення щодо результату огляду та самої процедури від ОСОБА_1 не надходили. При складанні протоколу будь-яких зауважень з приводу допущених порушень порядку огляду ОСОБА_1 не висловив і в подальшому зі скаргами на дії поліцейських щодо оформлення протоколу не звертався.

Отже, з відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 вказував на те, що вживав спиртні напої після ДТП за його участі, пройшов огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, за результатами якого було встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, після чого на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів вживання алкогольних напоїв після вчинення ДТП є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

При складанні протоколу щодо нього зауважень з приводу допущених порушень порядку огляду ОСОБА_1 не висловив і в подальшому зі скаргами на дії поліцейських при оформленні протоколу не звертався, а тому доводи апеляційної скарги захисника про те, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, також є необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, винуватість особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, а саме за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП належними та допустимими доказами, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 043905 від 13.01.2024 року та додатком до нього

- роздруківкою приладу Драгер з результатом тесту 1,21%;

-письмовими поясненнями, з яких слідує, що даний факт мав місце;

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 , яка була учасником події;

-відеозаписом із нагрудної камери поліцейського від 13.01.2024 року.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що засвідчено його власним підписом.

Водночас, з наявного в матеріалах справи акту огляду водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що у результаті огляду проведеного поліцейськими, у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, окрім того, про наявність у ОСОБА_1 таких ознак сп`яніння було повідомлено останнього працівниками поліції під час з`ясування обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди, після чого ОСОБА_1 вказав, що вживав алкоголь вже після ДТП, що засвідчено відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не проводилась безперервна відеозйомка, що є порушенням п. 5 розділу ІІ Інструкції, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані, виходячи з наступного.

Ні Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року, ні Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, не містять приписів про обов`язкове долучення до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відео з бодікамери поліцейського, в тому числі повного відео з моменту зупинки.

Так, згідно п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Аналогічні положення містить Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015року, згідно п.1 розділу ІІ якої протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Отже, долучення працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення фрагментів відео з відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) носить ініціативний характер і посилання апелянта на наявність такого обов`язку необґрунтовані.

В даному випадку, суд апеляційної інстанції вважає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, порушень вищезазначених Інструкції, Порядку та вимог ст. 266 КУпАП допущено не було. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій тощо) апеляційному суду не надано.

При цьому, наявний у справі відеозапис фіксує порядок проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці за допомогою технічних засобів, отримання позитивного результату про наявність у ОСОБА_1 стану сп`яніння та згоду останнього з результатом огляду.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться виключно до незгоди апелянта з оскаржуваною постановою.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження адвоката Ан І.М. з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах Серявін та інші проти України, Трофимчук проти України, Проніна проти України). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Таким чином, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Іванківського районного суду Київської області від 20 лютого 2024 року є законною та обґрунтованою, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника Ан І.М., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Іванківського районного суду Київської області від 20 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Іванківського районного суду Київської області від 20 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Писана