ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., перевіривши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Ковач Іван Васильович в інтересах особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП - ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 січня 2024 року, визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 341640 від 20.08.2023 та постанови судді від 09.01.2024 вбачається, що ОСОБА_1 20.08.2023 року о 03 год. 20 хв. в м. Чоп, вул. Млинна, керував транспортним засобом марки «MERCEDES», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

На зазначену постанову судді адвокат Ковач І.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід повернути адвокату Ковачу І.В. з таких підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 287 КУпАП, постанову суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З наведених норм закону вбачається, що оскарження постанови суду першої інстанції підлягає оскарженню до апеляційного суду у порядку, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення, зокрема ст. 294 КУпАП. Постанова суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з моменту її винесення. У випадках, якщо строк на оскарження було пропущено з поважної причини, апелянт має разом зі своєю апеляційною скаргою заявити належним чином вмотивоване клопотання про поновлення пропущеного строку. Розглядаючи подану апеляційну скаргу, апеляційний суд наділений обов`язком, при відсутності клопотання про поновлення строку повернути подану апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Із викладеного слідує, що законодавець визначив процесуальний механізм, яким обумовив обрахування строку на апеляційне оскарження постанови судді саме з моменту її винесення.

Закон не містить приписів, які б створювали передумови для іншого обрахування строку на апеляційне оскарження, в тому числі для правопорушника, його захисника, як окремого суб`єкта права на апеляційне оскарження.

Така позиція законодавця обґрунтована тим, щоб стимулювати особу сумлінно та своєчасно реалізовувати процесуальні права та належним чином виконувати обов`язки, покладені на неї законом.

Апеляційний суд зважає на сталу практику, сформовану Європейським судом з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії»).

Із матеріалів справи слідує, що оскаржувана постанова судді прийнята судом 09 січня 2024 року, відтак у даному випадку строк на апеляційне оскарження починає перебіг з 10 січня 2024 року і спливає 19 січня 2024 року включно.

Апеляційну скаргу адвокатом Ковач І.В. подано до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 11 травня 2024 року через відділення Укрпошти (згідно штемпелю пошти), тобто зі значним пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 09 січня 2024 року.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що оскільки апеляційна скарга на постанову судді від 09 січня 2024 року подана адвокатом Ковач І.В. в інтересах ОСОБА_1 з пропуском встановленого законом десятиденного строку на оскарження, а прохальна частина апеляційної скарги не містить клопотання про поновлення строку, в тексті апеляційної скарги апелянтом не порушується це питання, як і відсутнє окреме клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційну скаргу слід повернути адвокату Ковачу І.В.

Приймаючи рішення про повернення апеляційної скарги береться до уваги те, що саме неухильне дотримання вимог КУпАП є гарантією права на справедливий судовий розгляд, гарантією права на доступ до суду; що суд, за відсутності клопотань не вправі поновлювати пропущений особами строк на апеляційне оскарження, витребовувати будь-які докази, тощо; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення, у тому числі й без заявлення клопотання про поновлення строку, порушує принцип юридичної визначеності, який не дозволяє ставити під сумнів остаточні судові рішення без переконливих підстав у суспільних інтересах.

Разом з тим, повертаючи апеляційну скаргу адвокату Ковачу І.В. на постанову судді першої інстанції, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Ковача Івана Васильовича в інтересах особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП - ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 січня 2024 року - повернути адвокату Ковачу І.В., як особі, яка її подала.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага