Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4037/24 Головуючий у 1-й інст. Яковлєв О. С.
Номер провадження №33/4805/1345/24
Категорія ч.1 ст.130, 173, 185 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника адвоката Фещенка І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Кобилянського Михайла Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. ст. 173, 185 КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2024 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Закрито провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. ст. 173, 185 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 01 травня 2024 року о 01 год. 09 хв. по вул. Козацькій, 74 в м. Бердичеві, на території АЗС «Форсаж» ОСОБА_1 керував автомобілем MITSUBISHI OUTLANDER, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння покривів обличчя). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Цього ж дня, о 01 год. 15 хв. по вул. Козацькій, 74 в м. Бердичеві, на території АЗС «Форсаж», що є громадським місцем, ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою на адресу інспектора СРПП Бердичівського РВП капітана поліції Філіпенка Є.О., шарпав за формений одяг та намагався затіяти бійку, чим порушив громадський порядок та спокій громадян, а також вчинив злісну непокору працівнику поліції, за що передбачена відповідальність за ст. ст. 173, 185 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Кобилянський М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в цій частині у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Також, що уповноваженими особами проігноровано вимоги глави 19 КУпАП та у спілкуванні з ним обмежилися лише констатуванням факту та що ОСОБА_1 відмовився від підпису. Однак, ні протоколу, ні будь-яких інших документів у присутності ОСОБА_1 складено не було.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що апеляційна скарга подана в строк на апеляційне оскарження, але постановою Житомирського апеляційного суду від 13.09.2024 апеляційна скарга повернута, у зв`язку із відсутністю витягу з договору. Повторна апеляційна скарга подана 16.09.2024 через засоби поштового зв`язку.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Фещенка І.С., який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Постанова судді в частині адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 185 КУпАП в апеляційній скарзі не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення від 01.05.2024 вбачається, що 01 травня 2024 року о 01 год. 09 хв. по вул. Козацькій, 74 в м. Бердичеві, ОСОБА_1 керував автомобілем MITSUBISHI OUTLANDER, д.н.з. НОМЕР_1 на території АЗС «Форсаж», з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння покривів обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» та в закладі охорони здоров`я водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 8).

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився (а.с. 8); акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.05.2024, з яких вбачається, що підставою для огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння слугувало виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя, незв`язна мова) (а.с. 10); копії постанови серії ЕНА № 2040883 від 01.05.2024 року, якою водія ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладанням адміністративного стягнення у виді штрафу (а.с. 11); рапортах інспектора СРПП Бердичівського РВП капітана поліції Є.Філіпенка та поліцейського СРПП Бердичівського РВП старшого сержанта поліції В.Мельника (а.с. 15, 16); наявним в матеріалах справи відеозаписом з відео реєстратора та нагрудної камери поліцейського (а.с. 18), на яких зафіксовано факт керування транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 та пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та відмову від проходження такого огляду.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом спростовується належними та допустимими доказами, яким суд дав вірну оцінку, зокрема, відеозаписам обставин події з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер поліцейського. На яких зафіксовано рух автомобіля та його зупинку. Після чого ОСОБА_1 виходить з місця водія, зачиняє транспортний засіб та повідомляє «Ти мене зловив?, на трасі?», вказує, що він рухався по території заправки та хотів переставити машину з парковки на парковку, а не їхав по трасі. Крім того, відеозапис періоду руху транспортного засобу до його зупинки та відкриття дверей є безперервним, а тому доводи апеляційної скарги в частині відсутності доказів керування транспортним засобом є необґрунтованими.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2040883 від 01.05.2024 ОСОБА_1 за порушення був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф (а.с. 11).

Окрім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння і ці ознаки зазначені в самому протоколі. При цьому у працівників поліції були об`єктивні та обґрунтовані підозри вважати, що ОСОБА_1 знаходиться в стані сп`яніння. При цьому, працівником поліції було доступно роз`яснено наслідки такої відмови, права та обов`язки.

З урахуванням наведеного подальші дії працівників поліції вчинені у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

Покликання захисника на те, що уповноваженими особами проігноровано вимоги глави 19 КУпАП та у спілкуванні з ОСОБА_1 обмежилися лише констатуванням факту, та що останній відмовився від підпису. Однак, ні протоколу, ні будь-яких інших документів у присутності ОСОБА_1 складено не було, спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що працівник поліції пропонував неодноразово ознайомитися ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення та постановою, отримати їх копії, але останній категорично відмовлявся.

Згідно статті 256 КУпАП, якщо протокол про адміністративне правопорушення складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, то особа має право ознайомитися зі змістом протоколу, а також зі своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Відповідно до змісту складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, він складений у присутності останнього. Як вбачається із відеозаписів обставин події, працівник поліції склав протокол з дотримання вимог глави 19 КУпАП та у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, але останній відмовився від ознайомлення із його змістом та зазначив «ознайомлюся завтра, заїду до відділку поліції», а тому не скористався наданим йому правом з власної ініціативи.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. ст. 254, 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376 та є належним та допустимим доказом.

Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу, який містить фіксацію обставин, які мають значення для справи та є достатніми для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у діях ОСОБА_1 . З урахуванням наведеного, судом першої інстанції надано належну оцінку факту не безперервності відеозапису на предмет його належності та достатності для встановлення обставин справи.

Доводи захисника стосовно неправомірних дій працівників поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП судом не приймаються, як не підтверджені доказами.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права в цій частині. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2024 року.

Апеляційну скаргу адвоката Кобилянського Михайла Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь