Номер провадження: 33/813/1613/24
Головуючий у першій інстанції Борщов І. О.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

захисника ОСОБА_1 адвоката Білунової С.Г.,

потерпілого ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Білунової Світлани Григорівни на постанову Київського районного суду м. Одеси від 26.04.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) і притягнуто її до адміністративної відповідальності у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік. Також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Відповідно до протоколу про адміністративні правопорушення, водій ОСОБА_1 13.03.2024 року, близько 16:00, керуючи автомобілем Audi q7, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у другий смузі під час з`їзду з кола напроти буд. 13/5 по пр.Ак.Глушка в м. Одесі, в порушення п.13.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечного інтервалу, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом Hyundai Sonata, державний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у тій же самій смузі праворуч у попутному напрямку. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Київського районного суду м. Одеси від 26.04.2024 року і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.17-18)

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, представник ОСОБА_1 адвокат Білунова С.Г. подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк оскарження постанови про адміністративне правопорушення, прийняти апеляційну скаргу до розгляду.

-В обгрунтування своїх доводів щодо поважності причин пропуску строк на апеляційне оскарження постанови, адвокат Білунова С.Г. посилалась на те, що оскаржувана постанова суду була винесена 26 квітня 2024 року, але повний текст постанови отриманий представником правопорушника ОСОБА_1 - адвокатом Білуновою С.Г. лише С.Г. 09.05.2024 року, а тому вона вважає, що 10-денний строк на апеляційне оскарження постанови був пропущений з поважних причин.

Доводи апеляційної скарги її заявник обґрунтовує наступним:

-при розгляді даної справи в суді першої інстанції не було враховано, що водій ОСОБА_1 має трьох дітей, двоє із яких неповнолітні, проживає за межами міста Одеси, а тому водійське посвідчення їй необхідно для того, щоб возити дітей до м. Одеси на навчання.

-Також адвокат зазначила, що ОСОБА_1 не вірно обрала спосіб захисту своїх прав, оскільки вона фактично визнає свою вину у скоєнні ДТП та щиро кається.

Вирішуючи зазначені питання, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що причина пропуску строку ОСОБА_1 на апеляційне оскарження, є обґрунтованою, тому строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 26.04.2024 року підлягає поновленню.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), та практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Що стосується суті апеляційної скарги, то Одеський апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом у повному обсязі не було дотримано.

Так, суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме недотримання під час керування транспортним засобом вимог ПДР України, що призвело до зіткнення з іншим транспортним засобом.

Вказані висновки місцевого суду ґрунтуються на досліджених та наведених у постанові доказах, не оспорюються в апеляційній скарзі апелянтом, а тому апеляційним судом відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП не перевіряються.

Разом з цим доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права під час вирішення питання про накладення на неї адміністративного стягнення, є слушними, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та іншими законами України.

Так, санкція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Апеляційний суд вважає, що накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, судом першої інстанції не в повній мірі враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та всі інші обставини справи.

В даному випадку даних про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, до вказаної ДТП, немає. В результаті ДТП шкоди життю або здоров`ю учасників ДТП не завдано. Факт викладення представником ОСОБА_1 своєї позиції щодо обставин, за яких сталась ДТП, не може бути підставою для визнання вчиненого останнім порушення ПДР, грубим.

Обставина спричинення матеріальної шкоди власникам інших транспортних засобів є безпосередньо пов`язаним зі спричиненням пошкоджень належних їм транспортних засобів.

Потерпілий ОСОБА_2 залишає питання про призначення міри покарання правопорушнику ОСОБА_1 на розсуд суду, однак вважає, що її не потрібно позбавляти права управляння транспортними засобами, так як вчинене нею правопорушення не є грубим.

Стосовно думки потерпілого про вид та розмір накладення адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП, то апеляційний суд зазначає, що вона не є вирішальною, оскільки це питання відносить до дискреційних повноважень суду, який оцінюючи матеріали справи вирішує, який вид стягнення і розмір необхідно накласти на особу.

Так, із матеріалів справи вбачається, що правопорушник ОСОБА_1 має трьох дітей, двоє з котрих є неповнолітніми. Діти навчаються у навчальному закладі, який знаходиться далеко від місця їх мешкання. При цих обставинах ОСОБА_1 важливо мати право на керування автомобілем, щоб забезпечити вільне та своєчасне відвідування ними учбових закладів (а.с. 28-33)

Крім того, ОСОБА_1 має право керування транспортними засобами міжнародного зразку. За період керування автомобілем вона неодноразово виїзджала за кордон. За весь період керування транспортом ОСОБА_1 жодного разу не порушувала ПДР (а.с.33-35).

У відповідності до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України санкцій. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 34 КУпАП, обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються:

-1) щире розкаяння винного;

-2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди та ін.

Оскільки наведений у ст. 34 КУпАП перелік обставин, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, не є вичерпним, суддя при накладенні адміністративного стягнення може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не передбачені цією статтею.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, в частині визначення міри покарання, апеляційний суд зазначає наступне.

Застосовуючи стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік, суд першої інстанції послався на характер вчинених правопорушень, особу правопорушника та відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Разом з тим, за наявності альтернативного виду стягнення у виді штрафу, суд належним чином не обґрунтував підстав для обрання правопорушнику стягнення самого суворого, а саме: у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. Тобто, такий висновок суду першої інстанції щодо обраного до правопорушника найбільш суворого виду адміністративного стягнення, є необґрунтованим.

Апеляційний суд зазначає, що оскільки одним із видів покарань у розумінні ЄСПЛ є штрафи, суворість цього примусового заходу оцінюється через його розмір, проте у визначенні правової природи такого заходу для ЄСПЛ важливішою є мета, з якою призначається штраф, ніж його розмір, то призначене покарання у виді позбавлення ОСОБА_1 прав керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік слід змінити на більш м`яке стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В решті постанову Київського районного суду м. Одеси від 26.04.2024 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. 268, 287, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Білунової Світлани Григорівни про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 26.04.2024 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Білунової Світлани Григорівни задовольнити.

Прийняти постанову, якою постанову Київського районного суду м. Одеси від 26.04.2024 року змінити, в частині заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення з позбавлення ОСОБА_1 прав керування всіма транспортними засобами на один рік на більш м`яке стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).

В решті постанову Київського районного суду м. Одеси від 26.04.2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда