КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участю секретаря судового засідання Карпенко Д.С., особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Горянської К.І., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 06 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в ДП "Укрводшлях", проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 850 гривень.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 23 січня 2024 року о 18 годині 45 хвилин в м. Києві на бульварі Миколи Міхновського, 42, керуючи автомобілем Шевроле, д.н.з. НОМЕР_1 в порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху, під час руху не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем КІА, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 06 березня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 850 гривень.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 вказав, що 16 березня 2024 року випало на вихідний день, останній строк подачі апеляційної скарги - 18 березня 2024 року. Зважаючи на той факт, що він пропустив строк на апеляційне оскарження, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 06 березня 2024 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Печерського районного суду м. Києва від 06 березня 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що оскаржуване рішеннявинесене з порушенням норм процесуального права та неправильно застосовано матеріальні норми, що потягло за собою однобічне та не повне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, що є наслідком винесення необґрунтованого та незаконного рішення.

Апелянт вказує, що з матеріалів справи, протоколу та фотокарток вбачається, що саме водій автомобіля КІА здійснила наїзд на його автівку, він в свою чергу рухався чітко в своїй полосі, нікуди не звертав, пропускав усі автівки, які рухалися попереду нього. Позаяк, водій автомобіля КІА рухався за автівкою апелянта, очевидно, що він не міг її пропустити.

Крім того, апелянт вказав, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, в чому саме полягає порушення ст. 124 КУпАП, тобто не вказано, яка саме підстава для притягнення його до адміністративної відповідальності. Протокол серії ААД № 719487 від 23 січня 2024 року складений уповноваженою особою на його складання зі слів іншого учасника ДТП, однак вказаний вище факт не є доказом вчинення адміністративного правопорушення. Відсутні свідки вчинення адміністративного правопорушення. До протоколу не були долучені відеоматеріали з камер відеоспостереження, які б підтверджували його вину та вчинення ним адміністративного правопорушення. Схема місця ДТП, на думку апелянта, також не підтверджує вчинення ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Горянську К.І., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, їх пояснення та відповіді на запитання суду. Позицію потерпілої ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення поданої апеляційної скарги та просила постанову суду першої інстанції залишити в силі . Заслухавши її пояснення . Дослідивши письмові матеріали справи, а також надані в суді апеляційної інстанції фотознімки, які містяться в гаджетах учасників судового провадження щодо яких вони в суді першої інстанції не заявляли клопотання про їх долучення і відповідно не роздруковували, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційні вимоги такими, що підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 124 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання сторонами відповідних доказів, які підлягають оцінці судом .

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Ухвалюючи постанову Печерського районного суду м. Києва від 06 березня 2024 року про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що вина правопорушника доведена наявними в матеріалах справи доказами, не конкретизуючими який доказ ( докази) поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 . Фактично суд першої інстанції поклався на пояснення потерпілої ОСОБА_3 , які іншими доказами в справі не підтверджуються .

Відповідно, апеляційний суд не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції.

Так, згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 719487 від 23 січня 2024 року встановлено, що водій ОСОБА_1 23 січня 2024 року о 18 годині 45 хвилин в м. Києві по бульвару Миколи Міхновського, 42 керуючи транспортним засобом Шевроле, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом КІА, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті зіткнення обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 124 КУпАП (а/с 1).

З вказаного протоколу вбачається, що свідки ДТП відсутні. До протоколу додано схему ДТП та пояснення водіїв-учасників ДТП.

ОСОБА_1 в графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив, що з протоколом не згодний та надав пояснення на окремому аркуші.

Крім того, в матеріалах справи містяться копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 719486 від 23 січня 2024 року, складеного відносно ОСОБА_2 з якого вбачається, що 23 січня 2024 року о 8 годині 45 хвилин в м. Києві по бульвару Миколи Міхновського, 42 водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом КІА, д.н.з. НОМЕР_2 під час руху не дотрималась безпечного інтервалу та здійснила зіткнення з транспортним засобом Шевроле, д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті зіткнення обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаними діями водій ОСОБА_2 порушила вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 124 КУпАП (а/с 2);

Відповідно до схеми місця ДТП від 23 січня 2024 року встановлено статичне розташування автомобілів після ДТП 23 січня 2024 року у м. Києві по бульвару Дружби народів, 42, за участі водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;. Схема місця ДТП від 23 січня 2024 року підписана всіма учасниками ДТП без зауважень (а/с 3 та зворотній бік);

Матеріали справи також містять письмові пояснення, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надані ними працівникам поліції 23 січня 2024 року, які є абсолютно протилежними за своїм змістом щодо обставин ДТП. Ця протилежність має суттєве значення для встановлення справжніх обставин ДТП, що залишилося поза увагою суду першої інстанції .

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 та наданих в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 23 січня 2024 року о 18 годині 45 хвилин керував автомобілем Шевроле, д.н.з. НОМЕР_1 по бульвару Міхновського в напрямку м. Дружби народів в правій смузі зі швидкістю орієнтовно 50 км/год. Відчув удар в транспортний засіб із лівої задньої сторони транспортного засобу від транспортного засобу, що рухався в лівій від нього смузі. Вважає, що водій транспортного засобу КІА, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 порушила ПДР України, оскільки в неї була перешкода з правої сторони. Вона перелаштовувала транспортний засіб в правий від себе ряд та планувала їхати в напрямку вулиці Старонаводницька.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 та наданих в судовому засіданні встановлено, що в момент ДТП вона рухалася з ввімкненим покажчиком повороту у другій смузі руху, в праву смугу ще не змістилася. Водій автомобіля Шевроле, д.н.з. НОМЕР_1 , несподівано з крайньої правої смуги руху зміщався в її другу смугу руху і відбулося зіткнення.

Надаючи правову оцінку діям ОСОБА_1 на предмет не виконання ним вимог п. 13.1 ПДР, а саме не дотримання безпечної дистанції, як про те зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 719487 апеляційний суд з огляду на фактичні обставини події ДТП, яка мала місце у цій справі 23 счіня 2024 року, з висновками місцевого суду щодо наявності у діях останнього ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не погоджується оскільки фактичні обставини цієї справи не дають підстав дійти висновку про те, що саме невиконання ОСОБА_1 п. 13.1 ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з ДТП та наслідками, що настали у виді пошкодження транспортних засобів. Як наслідок вина ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом .

Водночас апеляційний суд зауважує, що предметом судового розгляду у справі, що переглядається є відповідність дій ПДР України саме водія ОСОБА_1 у той час як суд позбавлений можливості надавати правову (юридичну) оцінку діям водія ОСОБА_2 , оскільки протокол про адміністративне правопорушення, що є предметом розгляду цієї справи, складений відносно ОСОБА_1 , а суд здійснює судовий розгляд лише щодо особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення в межах апеляційної скарги .

В суді апеляційної інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 направляв відповідний запит для отримання відео з камер відеоспостереження. Однак, отримав негативну відповідь, що запис знищено .

Суд першої інстанції залишив без уваги що матеріали направлені патрульною поліцією, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, схему ДТП, пояснення обох водіїв, які є суперечливими, жодним чином не доводять вину ОСОБА_1 з боку стороннього спостерігача . Суд взагалі не мотивував, чому він надав перевагу поясненням ОСОБА_2 і відкинув пояснення ОСОБА_1 , коли іншими джерелами доказів вина ОСОБА_1 не доведена за їх відсутністю в матеріалах справи .

Окрім того, в суді апеляційної інстанції стало відомо, що в машині ОСОБА_2 знаходився пасажир, як вона пояснила її чоловік . Разом з тим він не опитаний органом поліції. Відповідно, про його знаходження в машині під час ДТП не міг знати суд першої інстанції. Разом з тим, його пояснення, у разі погодження їх надати, могли б бути оцінені судом в сукупності з іншими поясненнями та іншими доказами, які є в справі і можливо слугувати правильному встановленню обставин ДТП.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14 лютого 2008 року, "Берктай проти Туреччини" від 08 лютого 2001 року, "Леванте проти Латвії" від 07 листопада 2002 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

За вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно приписів статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом, вину ОСОБА_1 і що саме він порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому постанову суду першої інстанції необхідно скасувати, а провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити. Враховуючи , що ст. 247 КУпАП не містить такої підстави як закриття справи про адміністративне правопорушення за недоведенністю, суд апеляційної інстанції приймає рішення про закриття справи за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 06 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 850 гривень - скасувати та закрити провадження відносно останнього за ст. 124 КУпАП, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 757/5940/24-п

Апеляційне провадження № 33/824/2901/2024

Категорія: ч. 1 ст. 124 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Константінова К.Е.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.