КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/5455/24 Головуючий в суді І інстанції:Таран Н.Г.
Провадження № 33/824/3444/2024 Головуючий в суді ІІ інстанції: Сушко Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Малюги Вадима Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 530979 від 01 квітня 2024 року - 01 квітня 2024 року о 06 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Пухівська, 2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Alkotest 6820 «DRAGER MOBICEPRINTER FRJL-0258», результат позитивний - 0, 45‰, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року ОСОБА_1 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір за ухвалення судом постанови про накладення адміністративне стягнення в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись з вказаною постановою, 12 червня 2024 року адвокат Малюга В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргув якій просить її скасувати та провадження у справі закрити за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, натомість ОСОБА_1 не міг знати своїх прав, оскільки не має вищої освіти та все життя працює водієм.

Крім того, захисник ОСОБА_1 - Малюга В.М. вказує, що докази того, що водій керував транспортним засобом у матеріалах справи відсутні.

Також доводи апеляційної скарги захисник обгрунтовує тим, що у справі відсутня розписка про передачу автомобіля ВАЗ іншій особі, отже відсторонення від керування ОСОБА_1 не було.

Крім того, у прохальній частині апеляційної скарги захисник Малюга В.М. заявив клопотання про витребування свідоцтва про повірку приладу Драгер 6820 моделі 0258 та про виклик у судове засідання працівника патрульної поліції Ващенко Романа Миколайовича , однак вказані клопотання не підлягають задоволенню з огляду на те, що відсутня необхідність виклику працівника поліції для допиту, оскільки всі обставини адміністративного правопорушення зазначені у протоколі та кореспондуються із відеозаписом нагрудної камери поліцейського, який наявний в матеріалах справи. Крім того, також відсутня необхідність витребування свідоцтва про повірку приладу Драгер 6820 моделі 0258, адже з відеозапису події вбачається, що після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не висловлював незгоди з результатами огляду, проведеного з використанням спеціального технічного засобу, що свідчать про безпідставність вищезазначених клопотань.

Адвокат Малюга В.М. та ОСОБА_1 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах адміністративної справи доказах.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9а ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 530979 від 01 квітня 2024 року, з якого вбачається, що 01 квітня 2024 року о 06 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Пухівська, 2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Alkotest «DRAGER MOBICEPRINTER FRJL-0258», результат позитивний - 0, 45‰, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено: «їхав по справах» (а.с. 2);

- у результаті тестування на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до яких ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою «Alkotest 6820 «DRAGER MOBICEPRINTER FRJL-0258» 01.04.2024 року о 06 год. 46 хв., результат тестування - 0,45 ‰ (а.с. 3);

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким огляд проведено у зв`язку з виявленням ознак: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, поведінка, яка не відповідає обстановці за допомогою газоаналізатора «Alkotest 6820 «DRAGER MOBICEPRINTER FRJL-0258», результат огляду на стан сп`яніння - 0,45 ‰ позитивний (а.с. 4);

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.04.2024 року (а.с. 5);

- у постанові про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1793837 від 01 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП (а.с. 6);

- даними відеозапису, згідно якого ОСОБА_4 підтвердив про керування ним транспортним засобом, після чого на вимогу працівника поліції погодився пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та пройшов даний огляд за допомогою приладу «Alkotest 6820 «DRAGER MOBICEPRINTER FRJL-0258», який показав наявність у ОСОБА_1 алкоголю з результатом 0,45 ‰, з вказаним результатом огляду ОСОБА_1 погодився, після чого працівником поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 8).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала та правопорушником - ОСОБА_1 ..

Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції наданим відеозаписом, на якому відображені події, які відбувалися 01 квітня 2024 року за участю ОСОБА_1 ..

Відеозапис свідчить про дотримання працівником поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, натомість ОСОБА_1 не міг знати своїх прав, оскільки не має вищої освіти та все життя працює водієм, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

Як вбачається з відеозапису нагрудної камери працівника поліції, протоколу про адміністративне правопорушення, підписаного ОСОБА_1 , результату тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою «Alkotest 6820 «DRAGER MOBICEPRINTER FRJL-0258» - 45‰ позитивний, підписаного ОСОБА_1 , водій погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а отже підстав пропонувати патрульним поліції проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я не було.

Крім того, на запитання ОСОБА_1 , які наслідки при незгоді з результатами такого тесту, патрульні поліції відповіли : «поїдемо в лікарню».

Разом з цим, відповідно до приписів ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, а незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про те, що докази того, що водій керував транспортним засобом у матеріалах справи відсутні, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки такі доводи апеляційної скарги спростовуються наданими матеріалами справи, зокрема, постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1793837 від 01 квітня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП. Більше того, під час складання постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 не висловлював жодних заперечень щодо керування ним транспортним засобом.

Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 530979 від 01 квітня 2024 року в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено: «їхав по справах», що також спростовує доводи апеляційної скарги про те, що докази керування транспортним засобом у матеріалах справи відсутні.

Що стосується доводів захисника про те, що у справі відсутня розписка про передачу автомобіля ВАЗ іншій особі, отже відсторонення від керування ОСОБА_1 не було, то вказані обставини не є тими істотними порушеннями вимог закону, які б ставили під сумнів висновок суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зважаючи, що про наявність в його діях ознак даного правопорушення вказує сукупність вище наведених доказів.

У свою чергу, з протоколу вбачається, що в ОСОБА_1 працівником поліції були вилучені водійські права НОМЕР_2 від 12.12.1995 року (а.с. 2).

При цьому суд апеляційної інстанції наголошує, що ОСОБА_1 жодним чином не заперечував щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху України, не висловлював з цього приводу жодних міркувань та заяв.

Разом з тим, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення ті пояснення, які вважав за потрібні, однак свою незгоду із викладеними у ньому відомостями не зазначив.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Деснянського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга адвоката Малюги Вадима Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Малюги Вадима Миколайовича , який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «03» липня 2024 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко