КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 358/718/24 Головуючий суддя у суді І інстанції Романенко К.С.
Провадження № 33/824/3497/2024 Головуючий суддя у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Богуславського районного суду Київської області від 06 червня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за статтями 124, 122-4, 130 частини Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Постановою Богуславського районного суду Київської області від 06 червня 2024 року справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а саме: за ст. 124 КУпАП, за ст. 122-4 КУпАП, за ст. 130 ч. 4 КУпАП,, провадження № 3/358/458/24, обєднано в одне провадження. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, 130 ч. 4 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 19 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі відносно закрити на підставі ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі порушено клопотання про поновлення строку на оскарження, яке мотивоване тим, що копію повного тексту оскаржуваної постанови отримано 18 червня 2024 року, а про розгляд справи не був належним чином повідомлений.

Перевіривши матеріали справи та аргументи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

За змістом положень ч. 2 ст. 294 КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови судді, пропущений із поважних причин, може бути поновлений особі, яка звертається із відповідним клопотанням.

Тобто, причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено.

Ураховуючи, що оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята 06 червня 2024 року, останнім днем подання апеляційної скарги було 16 червня 2024 року. Разом з тим, з апеляційною скаргою скаржник звернувся лише 19 травня 2024 року.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року «Пономарьов проти України» зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі сплином значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушувати принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності.

Як вбачається з матеріалів справи, справа про адміністративне правопорушення надійшла до суду 01 травня 2024 року.

Судові повістки про виклик в судове засідання надсилались судом на адресу проживання ОСОБА_1 яка була зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того в письмових поясненнях зазначено, що ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується підписом особи.

17 червня 2024 та 18 червня 2024 року особисто прийшов до Богуславського районного суду Київської області ознайомився з матеріалами справи та отримав копію відеозапису.

Апеляційний суд зазначає, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього відбудеться в Богуславському районному суді Київської області, про що в протоколі міститься підпис правопорушника.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції неодноразово направляв судові повістки, за місцем проживання ОСОБА_1 , зазначене в протоколі про адміністративне правопорушення, проте поштові відправлення поверталися з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.

Отже, вищенаведені обставини вказують на те, що ОСОБА_1 було достеменно відомо про те, що на розгляді у Богуславського районного суду Київської області перебуває щодо нього справа про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 не навів змістовних і вагомих аргументів щодо вчинення ним всіх необхідних і можливих дій, які вказували на бажання реалізувати його процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку, не довів, що в цій справі можливість вчасного подання ним апеляційної скарги не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від його волевиявлення.

Посилання у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження на те, що зазначений строк підлягає поновленню з огляду на отримання ОСОБА_1 повного тексту оскаржуваної постанови тільки 8 червня 2024 року є недостатньою підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки початок перебігу цього строку обчислюється не з дня вручення особі відповідного судового рішення, а з дня його ухвалення.

Іншого порядку обчислення перебігу строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у справі про адміністративне правопорушення КУпАП не передбачає.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не надано логічного та зрозумілого пояснення тому, що перешкоджало ОСОБА_1 реалізувати своє право на апеляційне оскарження цього судового рішення протягом встановленого законом десятиденного строку.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

У рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справи «Олександр Шевченко проти України» 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом зазначеного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України»).

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, надаючи оцінку доводам ОСОБА_1 щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та наявним у матеріалах справи доказам в їх сукупності та співставленні, апеляційний суд вважає, що такі причини є неповажними, а відтак відмовляє у поновленні процесуального строку та з підстав, передбачених ч. 2 ст. 294 КУпАП, повертає апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами особі, яка її подала.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Богуславського районного суду Київської області від 06 червня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення № 358/718/24 відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богуславського районного суду Київської області від 06 червня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за статтями 124, 122-4, 130 частини Кодексу України про адміністративні правопорушення, разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Голуб