ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Дембіцька О.О., розглянувши за участю потерпілої ОСОБА_1 ,адвоката Гакмана М.Ю. апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до постанови, 14.09.2024 року, о 23.30 год., по вул. Шевченка, 64 в с. Іспас Вижницького району, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Mercedes Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.13.1 ПДР України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_2 , 14.09.2024 року, о 23.30 год., по вул. Шевченка, 64 в с. Іспас Вижницького району, керував транспортним засобом марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням спеціального технічного приладу «Алкотест Драгер 6810», тест №694 від 14.09.2024 року, результат - 2,33 проміле. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.9 «а» ПДР України, вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Провадження №33/822/743/24 Головуючий у І інстанції: Пилип`юк І.В.

Категорія: ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Дембіцька О.О.

На судове рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу із проханням скасувати постанову суду та провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП.

Вважає, що висновки, викладені у постанові, не відповідають фактичним обставинам справи.

Стверджує, що він керував транспортним засобом у вказаний в протоколі час, проте адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не вчиняв.

Зазначає, що рухався по вул. Шевченка в с. Іспас, Вижницького району 14.09.2024 року близько 23 год. 30 хв. зі швидкістю до 50 км/год, побачив припаркований на проїзній частині автомобіль «Mersedes Sprinter», у якому не було увімкнено сигналу аварійної зупинки, з метою об`їзду перешкоди почав зміщуватися в лівий бік, однак попереду помітив велосипедиста.З метою уникнення зіткнення з велосипедистом різко повернув кермо праворуч, не встиг задіяти гальма та здійснив зіткнення з автомобілем «Mercedes Sprinter».

Вказує, що після зіткнення на місце пригоди прийшли ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , викрикуючи нецензурні слова та погрози в його бік, ОСОБА_3 наніс йому три удари в ділянку голови, внаслідок чого у нього настав нестерпний головний біль та потемніння очей.

Звертає увагу, що його захисник та він особисто заявили клопотання в районному суді про призначення автотехнічної експертизи, однак в задоволенні їх клопотання було відмовлено. Вважає, що висновок за результатами проведення такої експертизи міг бути належним та допустимим доказом у даній справі, тому просить апеляційний суд призначити експертизу.

Вважає, що ОСОБА_1 не може бути потерпілою в даній справі, оскільки вона не є власником автомобіля «Mercedes Sprinter», а довіреність на керування автомобілем, яка оформлена на ОСОБА_1 , не є документом, який підтверджує право власності на транспортний засіб.

Твердить, що ОСОБА_3 не може бути свідком у даній справі, оскільки саме він припаркував автомобіль «Mercedes Sprinter» у непередбаченому для цього місці та внаслідок його дій відбулось ДТП.

Звертає увагу, що свідок ОСОБА_4 помилково зазначений в оскаржуваній постанові як очевидець ДТП, адже в судовому засіданні свідок показав, що чув звук металу, схожий на зіткнення автомобілів, проте самого моменту зіткнення не бачив.

Апелянт стверджує, що працівники поліції не зупиняли його під час керування транспортним засобом, а тому вказані в протоколі за ч.1 ст.130 КУпАП дані про час, дату та місце вчинення адміністративного правопорушення є безпідставними.

Зазначає, що зіткнення автомобіля під його керування із припаркованим автомобілем «Mercedes Sprinter» відбулось о 23 год. 30 хв., а працівники поліції приїхали на місце ДТП через дві години після зіткнення. У вказаний проміжок часу йому були нанесені тілесні ушкодження та внаслідок цього він для зменшення болю вжив ліки, які йому виписав лікар. Таким чином, стверджує, що алкогольні напої та медикаменти до та під час керування транспортним засобом не вживав, а запах алкоголю працівники поліції могли відчути внаслідок вживання ним лікарського препарату Лімфоміозіт для зменшення болю.

Вважає, що складені працівниками поліції протоколи про адміністративні правопорушення є недопустимим доказами його вини. У протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП вказано, що він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та результат показав 2,33 проміле, та в тому ж протоколі зазначено, що він відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння. Єдиним доказом такої відмови, на думку апелянта, може бути лише акт, складений лікарем медичної установи.

Також вказує, що наявний у справі відеозапис з боді камер працівників поліції спростовує висновок про те, що він 14.09.2024 року о 23 год. 30 хв. керував автомобілем та порушив ПДР України. Вважає, що з відео чітко вбачається, як працівники поліції складають протоколи про вчинені ним адміністративні правопорушення через 1,5 год. після ДТП.

Зазначає, що працівники поліції не проінформували його про порядок застосування спеціального технічного засобу перед проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, не надали сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, не залучили двох свідків, чим порушили вимоги закону.

Зауважує, що районний суд відмовив в задоволенні його клопотання про виклик в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , тому просив викликати до апеляційного суду вказаних осіб та повторно опитати ОСОБА_4 , адже вважає, що його пояснення викладені в постанові невірно.

Стверджує, що суддя районного суду порушив таємницю нарадчої кімнати, оскільки під час того, як суддя перебував в нарадчій кімнаті, до нього зайшли два працівники поліції.

Наведені вище обставини вважає достатніми для скасування постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_2 та захисник Васютин М.В. належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду,до суду не з`явились,про причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду не подавали. За таких обставин відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_2 та захисника Васютина М.В. не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доводи потерпілої та її захисника про відсутність підстав для скасування судового рішення, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Таких вимог суддя районного суду дотримався, а висновок про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно постанови суд визнав ОСОБА_2 винуватим у тому, що він 14.09.2024 року, о 23.30 год., по вул. Шевченка, 64 в с. Іспас Вижницького району, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Mercedes Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими діями ОСОБА_2 порушив п.13.1 ПДР України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Всупереч доводам апелянта,винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення за ст.124 КУпАП підтверджується наявними у справі та дослідженими судом доказами,зокрема,протоколом від 15.09.2024 року, який складений уповноваженою особою,відповідає вимогам ст.256 КУпАП.Протокол підписаний ОСОБА_2 без жодних зауважень(а.с.50).

Схемою місця ДТП зафіксовано розташування транспортних засобів після зіткнення, також зазначено пошкодження, отримані транспортними засобами внаслідок ДТП (а.с.51).

Зокрема, автомобіль марки «БМВ х5» н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 ,отримав пошкодження капоту, переднього бамперу, передніх фар, решітки радіатора, радіатора, передніх протитуманок, вентилятора охолодження, переднього телевізора, лакофарбового покриття, передніх крил.

У автомобіля Mercedes-Benz Sprinter н.з. НОМЕР_2 пошкоджено капот, передні фари, решітка радіатора, вентилятор охолодження мотора, радіатор, інтеркулер, передній бампер, фільтр повітряний, передній телевізор, лонжерон, лакофарбове покриття, праве переднє крило, лівий передній диск.

Схема підписана ОСОБА_2 та потерпілою ОСОБА_1 без жодних зауважень.

З пояснень потерпілої ОСОБА_1 у районному суді вбачається, що увечері 14.09.2024 року перебувала вдома по вул. Шевченка, 64 в с. Іспас та після 23 год. почула сильний стук від удару. На вулиці біля будинку у незабороненому місці був припаркований транспортний засіб марки «Mercedes Sprinter», д/н НОМЕР_2 . Побачила, що її автомобіль розбитий стояв поперек дороги на відстані біля 40 м від місця, де був припаркований. Сусід повідомив її чоловіку, що ОСОБА_2 був за кермом. ОСОБА_2 перебував у нетверезому стані. Самого зіткнення не бачила, були сусіди. Свій автомобіль ОСОБА_2 разом з поліцейськими заштовхав на їх подвір`я, де він і знаходиться. Підтвердила, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння, було чутно запах алкоголю.

Такі ж пояснення потерпіла надавала поліцейським під час досудової підготовки матеріалів (а.с.55),а також у ході апеляційного розгляду.

У апеляційному суді потерпіла також пояснила,що ОСОБА_5 -дружина ОСОБА_2 прибула на місце події по сплину тривалого часу після ДТП,а ОСОБА_6 на місці події не було взагалі.

Із пояснень свідка ОСОБА_3 під час судового розгляду у районному суді вбачається, що 14.09.2024 року біля 23 год. вечеряв з дружиною ОСОБА_1 і почули звук удару,моменту зіткнення не бачив. На вулиці побачив, що внаслідок удару їх автомобіль «Mercedes Sprinter», д/н НОМЕР_2 відкинутий на відстань близько 40 м від місця паркування і перебував на середині дороги. За кермом автомобіля «БМВ Х5»,який вчинив ДТП, був ОСОБА_2 , від якого було чути запах спиртного. ОСОБА_2 просив не викликати поліцію, але дружина зателефонувала на спецлінію. Після приїзду поліцейських склали схему ДТП і за вказівкою поліцейських спочатку автомобіль ОСОБА_2 , а потім їх автомобіль заштовхали у його(свідка) подвір`я. Під час опитування поліцейськими ОСОБА_2 про велосипедиста нічого не казав. ОСОБА_2 проходив тест на «Драгері» у його присутності, результат тесту був 2.33 проміле. Тілесних ушкоджень ОСОБА_2 не наносив. Йому невідомо, де ключі і документи ОСОБА_2 . Шкода не відшкодована.

Аналогічні пояснення свідка містяться у матеріалах справи на а.с.56,де також зазначено,що мікроавтобус свідок припаркував на вулиці біля будинку.

Свідок ОСОБА_4 у районному суді пояснив, що проживає по АДРЕСА_1 . Увечері(дату не пам`ятає) вийшов на вулицю і бачив,як автомобіль «БМВ» на швидкості приблизно 70-90 км/год наїхав на припаркований на узбіччі автомобіль марки «Мерседес», який від удару відкинуло далеко. Відстань від будинку свідка до дороги біля 10 м, а до будинку Яреми- близько 20 м. Свідок вийшов на дорогу і запитав у ОСОБА_2 , який виходив з місця водія БМВ, чи не потрібна допомога. ОСОБА_2 був у стані сп`яніння,хитався і було чутно запах алкоголю. Велосипедиста не бачив. У авто «Мерседес» горів лівий габарит, а правий був розбитий. До них підійшли власники « ОСОБА_7 ». На місце ДТП виходила мати та сестра свідка, а пізніше перед приїздом поліції підійшов ще один хлопець. Не бачив, щоб ОСОБА_3 наносив удари ОСОБА_2 .

На спростування доводів апелянта,викладені у постанові пояснення свідка ОСОБА_4 відповідають його поясненням під час судового розгляду,що зафіксовано технічним записом.

Підстав сумніватися в достовірності пояснень свідка ОСОБА_4 немає, а тому необхідності у його повторному опитуванні під час апеляційного розгляду суд не вбачає.

Пояснення потерпілої і свідків узгоджуються із відеозаписами боді камер поліцейських(а.с.16,63).

Згідно відео,працівники поліції прибули 14.09.2024 року о 23-37год. за викликом на місце ДТП.На місці події був присутній ОСОБА_2 ,який перебував на водійському сидінні у автомобілі БМВ.Також перебував на місці ОСОБА_3

Обидва автомобілі БМВ та Мерседес-пошкоджені.

ОСОБА_3 пояснював,що автомобіль Мерседес був припаркований на узбіччі,із увімкненими габаритами,а після удару його відкинуло на значну відстань.

Відео свідчить,що у автомобіля Мерседес дійсно увімкнений один із габаритний вогнів,а інший пошкоджений після ДТП.

Водій ОСОБА_2 на запитання поліцейського підтвердив,що він розуміє свою відповідальність за зіткнення із припаркованим автомобілем Мерседес та йому зрозумілі наслідки у виді складання протоколу за ст.124 КУпАП.

Також підтвердив,що вживав алкоголь.

Про те,що зіткнення сталось через дії велосипедиста, ОСОБА_2 жодного разу під час оформлення ДТП не зазначав,процесуальні документи підписав без застережень,також просив поліцейських «якось залагодити питання»,однак був попереджений про кримінальну відповідальність.

Про наявність на дорозі велосипедиста не пояснював жоден зі свідків чи потерпіла.

Доводи апелянта про те,що т/з Мерседес був припаркований із порушенням вимог ПДРУ,не підтверджуються жодними доказами,а ширина дороги-6,9 м,як правильно вказав районний суд, дозволяла безперешкодному руху іншого транспортного засобу у разі дотримання його водієм вимог ПДРУ.

Отже,твердження ОСОБА_2 у апеляційній скарзі про те,що він «перебував у стані аварійно-небезпечної ситуації,створеної іншими учасниками дорожнього руху» є голослівними та такими,що суперечать фактичним обставинам справи.

Натомість викладені вище докази,які узгоджуються між собою, у сукупності доводять, що саме дії ОСОБА_2 ,який порушив вимоги ПДР України та допустив зіткнення із припаркованим автомобілем,знаходиться у безпосередньому причинному зв`язку із настанням ДТП,внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказував,що заявляв клопотання у районному суді про виклик свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,також вважав,що пояснення цих свідків необхідно заслухати під час апеляційного розгляду.

Однак,у апеляційній скарзі не зазначено,які дані щодо фактичних обставини справи відомі вказаним свідкам та щодо яких обставин вони могли би надати пояснення.До апеляційного суду ОСОБА_2 та його захисник не з`явились.

За викладених обставин апеляційний суд не вбачає підстав для виклику вказаних свідків.

Районий суд обгрунтовано відмовив у призначенні судової автотехнічної експертизи,оскільки для правильного встановлення фактичних обставин ДТП та вирішення цієї справи не потрібні спеціальні знання.

Підстав для призначення такої експертизи не вбачає і апеляційний суд,а такі вимоги апелянта вважає необгрунтованими.

Дані щодо власника чи фактичного володільця автомобіля Мерседес не впливають на висновки щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення,передбаченого ст.124 КУпАП.

Отже,доводи апелянта не дають підстав для скасування судового рішення в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Пояснення ОСОБА_2 під час судового розгляду,аналогічні викладеним у апеляційній скарзі, суд правильно оцінив як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Даючи оцінку доводам про відсутність у діях ОСОБА_2 складу правопорушення,передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП,апеляційний суд виходить із наступного.

Згідно постанови, ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 14.09.2024 року о 23.30 год. по вул. Шевченка, 64 в с. Іспас Вижницького району керував транспортним засобом марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням спеціального технічного приладу «Алкотест Драгер 6810», тест №694 від 14.09.2024 року, результат - 2,33 проміле. Такими діями ОСОБА_2 порушив п.2.9 «а» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок районного суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 15.09.2024 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП (а.с.1).

Той факт, що ОСОБА_2 за обставин, зазначених у протоколі та постанові суду, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Alkotest Drager 6810 », в якому зафіксований результат огляду- 2,33 проміле алкоголю та роздруківкою результатів огляду на паперовому носії (а.с.6,7).

Із встановленим результатом водій погодився, що засвідчив підписом у відповідних графах акту огляду і роздруківки.

Відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП, огляд ОСОБА_2 на стан сп`яніння зафіксований відеозаписами (диск а.с.16).

Згідно відео, що працівники поліції прибули на місце ДТП,під час якої ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом «БМВ Х5» допустив зіткнення із припаркованим на узбіччі автомобілем Мерседес.

В ході розмови працівник поліції виявив у водія ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп"»ніння,зокрема,запах алкоголю із порожнини рота та запропонував пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки.

ОСОБА_2 підтвердив,що вживав алкоголь та погодився на огляд.

Відеозапис дозволяє зробити висновки про те,що у водія ОСОБА_2 дійсно були наявні ті ознаки алкогольного сп`яніння,які вказані у акті огляду та давали підстави поліцейському для вимоги про проходження водієм такого огляду.

Під час огляду із застосуванням приладу «Драгер» на місці зупинки встановлений результат огляду 2,33 проміле алкоголю, із яким ОСОБА_2 погодився,що зафіксовано відеозаписом.

Твердження апелянта,що у протоколі вказано про те,що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та одночасно відмовився від проходження огляду є такими,що не відповідають дійсності.

Зокрема,згідно протоколу на а.с.1, ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння із показником 2,33 проміле,а від проходження огляду у медичному закладі відмовився.

Викладені обставини відповідають відеозапису та процедурі,що визначена законом-ч.3 ст.266 КУпАП, оскільки водій погодився із результатом проведеного поліцейським на місці огляду на стан алкогольного сп`яніння,а тому не було підстав для його доставлення для огляду у закладі охорони здоров`я.

Закон(ч.2 ст. 266 КУпАП) вимагає залучення свідків під час проведення огляду водія поліцейським на місці зупинки лише у разі неможливості застосування спеціальних технічних засобів.

З матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння зафіксований відеозаписом, а тому присутність свідків у даному випадку законом не передбачена, чим спростовуються доводи апелянта.

Відповідно до п.5 розд.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року,поліцейський перед проведенням огляду на вимогу водія надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно відеозапису,водій ОСОБА_2 вимог про надання таких документів не заявляв,а тому доводи апелянта безпідставні.

Посилання апелянта на те, що він під час керування авто був тверезий,поліцейські прибули на місце події лише через 2 години після ДТП та після дорожньо транспортної пригоди він вжив ліки від болю, якого завдав йому ОСОБА_3 нанесеними тілесними ушкодженнями, апеляційний суд вважає безпідставними.

Із пояснень свідків та потерпілої вбачається,що ОСОБА_2 мав запах алкоголю із порожнини рота вже тоді,коли вони підійшли до місця ДТП ще до приїзду поліцейських.

Згідно відеозапису,поліцейські прибули на місце о 23-37 год 14.09.2024 року,тобто через 7хв.,а не через 2 години після ДТП,як вказує ОСОБА_2 у апеляційній скарзі,а тому доводи ОСОБА_2 про вживання ним до приїзду поліцейських ліків,які би дали такий показник сп`яніння,суперечить фактичним обставинам справи.

Під час спілкування із поліцейськими ОСОБА_2 підтвердив,що вживав алкоголь і це вбачалось із його поведінки.

Виявлений під час огляду показник алкоголю-2,33 проміле- більш ніж у 10 разів перевищував встановлену законом норму,а ОСОБА_2 просив поліцейських вирішити питання у позапроцесуальний спосіб,однак був попереджений про кримінальну відповідальність.

Кодекс про адміністративні правопорушення України не містить вимоги про ухвалення рішення у нарадчій кімнаті та таке поняття не передбачено КУпАП,але і при цьому доводи апелянта про порушення суддею таємниці нарадчої кімнати голослівні і не підтверджені доказами.

Підстав для скасування постанови суду не вбачається, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2024 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду О.О. Дембіцька