Провадження №: 3/336/1793/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щаслива Олена Володимирівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що працює монтажником в казенному підприємстві «Науково-виробничий комбінат «Іскра», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

20 лютого 2024 року, о 23 годині 37 хвилин, ОСОБА_1 під час керування автомобілем керував транспортним засобом «Mersedes-Benz 320», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, на що вказували запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, біля будинку № 98 по вул. Магістральній в м. Запоріжжі від проведення у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу співробітників патрульної поліції відмовився.

Зазначені дії містять порушення п. 2.5 «Правил дорожнього руху України».

ОСОБА_1 в суді вину у вчиненні інкримінованого йому діяння не визнав та пояснив, що на момент, коли він підійшов до транспортного засобу, який зупинив біля проїзної частини за будинком, де він проживає, там вже знаходились співробітники поліції, яких він привітав, та сів до салону, що взяти свої речі. Під час його перебування в салоні поліцейські запропонували йому змінити місце паркування, на що він погодився і за кермом переїхав на інше місце за вказівкою правоохоронців. Після цього він надав на вимогу поліцейських посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Перевіривши його документи, патрульні виказали підозру, що він нетверезий, та склали щодо нього протокол, який є незаконним, оскільки він, по-перше, не мав наміру керувати автомобілем, по-друге, не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння. на співробітники поліції, він не керував транспортним засобом, а лише знаходився на місці водія в салоні автомобіля, який не рухався.

Представник ОСОБА_1 просить про звільнення його підзахисного від відповідальності за статтею 130 КУпАП, оскільки той не керував автомобілем, а підійшов до нього, коли там вже знаходились поліцейські, які одразу протиправно надали йому вказівку поставити автомобіль в інше місце, так як обране ОСОБА_1 є забороненим для стоянки та паркування. Оскільки факт керування правопорушником автомобілем не зафіксований співробітниками поліції, а суб`єктом правопорушення, що передбачене статтею 130 КУпАП, є лише особа, що керує транспортним засобом, підстави для складання протоколу відносно ОСОБА_1 були відсутні.

У зв`язку з викладеним просить про звільнення від відповідальності через відсутність в його діях ознак складу правопорушення.

Представник правопорушника підтримав доводи свого підзахисного.

Пояснення правопорушника про непричетність до інкримінованих дій спростовують такі фактичні дані, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 у пред`явленому обвинуваченні:

-протокол про адміністративне правопорушення, який в силу вимог законодавства про адміністративні правопорушення є джерелом доказів (ст. 251 КУпАП);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого випливає, що ОСОБА_1 від проведення огляду відмовився (а. с. 3);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 20.02.2024 року, з якого випливає, що ОСОБА_1 відмовився від проходження цього огляду (а. с. 4);

- відеозапис події, наданий управлінням патрульної поліції, огляд якого робить очевидним безумовну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Хоча правопорушник і заперечує проте перебування за кермом, проте відтворений в суді зміст спілкування ОСОБА_1 та співробітників поліції не залишає сумнівів в тому, що саме ця особа знаходилась за кермом.

На це вказує той факт, що поліцейські під`їжджають до автомобіля, який зупинений в місці, забороненому для стоянки, та вітають особу, що знаходиться в салоні автомобіля, та питають, куди направляється водій і чому зупинився у означеному місці. Водій відповідає, що направляється на вулицю Кузнецова, на що співробітники поліції зауважують, що вул. Кузнецова він проїхав. На пропозицію співробітника поліції, який заявив про наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 відповідає, що в цьому немає сенсу, і питає, чи можна йому їхати додому. Почувши інформацію про те, що вже настала комендантська година, повідомляє, що він має бронь. Після отримання кількох пропозицій пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, недзозначно відмовляється від огляду.

Аналіз означеного відеозапису, який безперервно здійснювався під час складання протоколу, дозволяє дійти беззаперечного висновку про перебування ОСОБА_1 за кермом під час зупинки транспортного засобу.

Об`єктивну сторону складу правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, утворюють дії з відмови від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння особою, яка керує транспортним засобом.

Згідно із ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Проведення цього огляду внормоване «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року.

Враховуючи наявність законодавчо врегульованого порядку проведення медичного огляду, факт відмови від проходження такого огляду має бути підтвердженим у встановленому згаданим нормативним актом порядку.

Відповідно до п. 3 «Порядку…» огляд проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

В силу ст. 4 «Порядку…» огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Зміст вказаного положення «Порядку…» узгоджується з правилами ч. 2 ст. 266 КУпАП, згідно із якою оособи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

За вказаних обставин сукупність досліджених суддею доказів дає підстави дійти беззаперечного висновку про дотримання автором протоколу вказаних положень законодавства.

Відтворення відеозапису підтверджує і виконання поліцейськими вимог про роз`яснення правопорушникові його прав.

Таким чином, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя доходить висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння особою, яка керує транспортним засобом.

На означений висновок судді не впливають доводи правопорушника про те, що він здійснив зупинку автомобіля за будинком, де проживає, та згодом підійшов до нього за певними речами, оскільки ці доводи спростовується змістом згаданого суддею відеозапису процесу притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, з якого слідує, що патрульні поліцейські під`їжджають до автомобіля, що рухався попереду та зупинився на узбіччі проїзної частини. На користь вказаного переконання суду свідчать і заяви ОСОБА_1 поліцейським про те, що він направляється на вул. Кузнецова, а також його неодноразово адресовані правоохоронцям питання, чи можна йому їхати додому.

Твердження представника ОСОБА_1 про беззаконність розпорядження поліцейських ОСОБА_1 про переїзд машини на інше місце суд до уваги не приймає, так як вказана рекомендація поліцейського, яка зафіксована у відеозапису, зумовлена зупинкою ОСОБА_1 автомобіля на узбіччі проїзної дороги, де автомобіль створював перешкоди для інших учасників дорожнього руху.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України».

Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Встановивши обставини справи на підставі наданих судді фактичних даних, суддя знаходить сукупність цих даних, які є допустими, належними та достовірними, достатньою для прийняття процесуального рішення на користь висновків автора протокоул, яке поза розумним сумнівом доведене в цьому провадженні.

Наведені обставини виключають ухвалення постанови про закриття провадження в справі, підставою для якого, на думку сторони захисту, є відсутність даних, які неспростовно вказують на причетність правопорушника до інкримінованих йому дій.

Вирішуючи питання про адміністративну відповідальність, суддя вважає за необхідне застосувати зазначені в санкції частини статті, за ознаками якої складений протокол, адміністративні стягнення, не вбачаючи підстав для звільнення правопорушника від відповідальності.

Сплаті у відповідності до ст. 40-1 КУпАП підлягає також судовий збір у розмірі встановленому п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року.

Керуючись ст. ст. 23, 27, 33-36, 40-1, 130 ч. 1, 251-252, 268, 279, 280, 283-285, 294, 307, 308 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 (сімнадцяти тисяч) гривень в дохід держави (Отримувач коштів: Отримувач коштів: ГУК у Зап.обл./Зап.обл./21081300; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37941997; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA0008001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300, призначення адміністративні штрафи з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп. в дохід держави (Отримувач коштів: ГУКу м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення судовий збір).

Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги в Запорізький апеляційний суд через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу, згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а саме 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя О.В. Щаслива

Строк пред`явлення виконавчого документа ________________ 20___рік

Постанова набрала законної сили ________________ 20___рік

Дата видачі постанови ________________ 20___рік