Справа №755/847/24 Головуючий у І інстанції Сазонова М.Г.
Провадження № 33/824/3145/2024 Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач у 2 інстанції Шроль В. Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду В.Р.Шроль, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 03 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору,

В С Т А Н О В И В :

За постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 02 січня 2024 року о 01 год. 20 хв. керував транспортним засобом «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я відмовився, що було зафіксовано на нагрудний відео реєстратор, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, у зв`язку з чим його дії були кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить постанову скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суддя не надала належної оцінки порушенню поліцейським вимог ч.1 ст.266 та ч.1 ст.265-1 КУпАП , оскільки водія не було відсторонено від керування транспортним засобом та після складання стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, останньому було повернуто посвідчення водія без вилучення і він продовжив керувати автомобілем, що є свідченням формального зазначення у процесуальних документах ознак алкогольного сп`яніння та відсутності у поліцейського підстав для висунення водію вимоги пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що після складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, він самостійно прослідував до медичного закладу МОЗ для проходження огляду на стан сп`яніння, однак огляд не пройшов у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги.

Крім того, наявну в матеріалах справи розписку про відсторонення від керування транспортним засобом ОСОБА_1 . захисник вважає недопустимим доказом, оскільки вона була складена формально і відеозапис не відображає подій складання уповноваженою особою даної розписки та передачі іншій особі керування транспортним засобом.

Крім того, апеляційна скарга містить в собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, в якому зазначається про те, що апеляційну скаргу було подано до суду апеляційної інстанції 17.04.2024 року, однак постановою Київського апеляційного суду від 06.05.2024 року апеляційну скаргу було повернуто за наявності формальних недоліків, а 16.05.2024 року захисник поштою повторно подав апеляційну скаргу, усунувши вказані недоліки.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 03.04.2024 року, а апеляційна скарга направлена засобами поштового зв`язку захисником 16.05.2024 року, тобто, з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Зважаючи, що апеляційна скарга подана захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, повторно, після усунення недоліків, встановлених постановою Київського апеляційного суду від 06.05.2024 року, при цьому повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторно звернутися з апеляційною скаргою на дану постанову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення, тому строк на апеляційне оскарження вважаю за необхідне поновити.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вимогами п.2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за обставин, викладених у постанові, стверджується сукупністю доказів , яким суддя надала належну правову оцінку.

В апеляційній скарзі не оспорюється та обставина, що ОСОБА_1 , працюючи у підрозділі поліції, відмовився як водій від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги захисника про порушення працівниками поліції вимог ч.1 ст. 266 КУпАП, оскільки водія не було відсторонено, є безпідставними, оскільки в матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_2 , який підтверджував факт відсторонення від керування транспортним засобом, зміст якої не дає підстав вважати, що вона є формальною.

Також не спростовують висновки судді про наявність у діях ОСОБА_1 порушення вимог п.2.5 ПДР і та обставина, що йому працівниками поліції було повернуто посвідчення водія.

Крім того, доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки з відеозапису події вбачається, що працівником поліції вірно визначено наявність очевидних ознак алкогольного сп`яніння у водія, які фактично не заперечувалися особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги правильності висновку судді про доведеність належними і допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не спростовують.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст.33 КУпАП .

Порушень норм процесуального прав, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.

За таких обставин постанова є законною.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 03 квітня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 03 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Р. Шроль