ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/807/478/24 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Ісянової К.Н., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Ісянової К.Н. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , старшого солдата, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 29.10.2023 об 11.03 годині в м. Запоріжжя по вул. Алтайська, біля буд. 21а, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування відсторонений. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Ісянова К.Н., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх доводів зазначила, що судом при розгляді справи порушені вимоги ст.ст. 242, 280 КУпАП, оскільки обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суд не з`ясував та не перевірив правильність складання матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 .

Зазначає, що матеріалами справи не містять доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 та його зупинку.

Стверджує, що не провівши жодного огляду, працівники поліції висунули обвинувачення ОСОБА_1 щодо наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, а тому вимога щодо проходження обстеження огляду на стан сп`яніння не ґрунтувалась на фактичних обставинах та була безпідставною.

Крім того зазначає, що матеріалами справи не містять доказів про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які зазначені в оскаржуваній постанові суду.

Вказує, що судом було відмовлено у задоволенні клопотання про допит свідків, які б підтвердили, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та не виходив з нього.

Звертає увагу суду, що працівниками поліції в порушення вимог ст. 268 КУпАП не роз`яснювались права ОСОБА_1 , протокол був складений без його участі, направлення на проходження медичного огляду йому не вручалось.

На підставі викладеного просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19 квітня 2024 року, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні апеляційного суду, яке відбулось 17 травня 2024 року, адвокат Шевченко А.В. звернулась з письмовим клопотанням про зупинення апеляційного провадження на період проходження військової служби ОСОБА_1 .

Так, відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Крім того, ОСОБА_1 скористався правовою допомогою захисників - адвокатів Шевченко А.В. та Ісянової К.Н., які в його інтересах мають право подати суду пояснення, клопотання та докази у даній справі.

Отже, з урахуванням присутності захисників ОСОБА_1 адвокатів Шевченко А.В. та Ісянової К.Н. під час апеляційного перегляду справи, які мають можливість висловити позицію сторони захисту щодо суті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, а також мають інші права, передбачені законами України, суддя апеляційного суду вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, присутність його захисника адвоката Ісянової К.Н. в судовому засіданні, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в зв`язку з наступним.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Позиція сторони захисту, щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю спростована матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 621152 від 29 жовтня 2023 року підтверджується:

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 29 жовтня 2023 р., в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд на стан сп`яніння, у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 не проводився;

- актом огляду на стан сп`яніння, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, огляд не проводився у зв`язку з відмовою;

- відеозаписом події.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан, зокрема алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не роз`яснення йому його прав та складання протоколу без його участі повністю спростовані відеозаписом події, який міститься в матеріалах справи.

Так, із відеозапису події, долученого до справи, зафіксовано рух транспортного засобу «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , який зупиняється біля приватного будинку по вул. Алтайська. З місця водія виходить ОСОБА_1 . Далі зафіксовано перевірку документів, в ході якої працівник поліції виявляє у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, оголошує їх. Слідує пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або у медичному закладі, на що ОСОБА_1 надає згоду, проте після надання працівником поліції спеціального приладу для проходження огляду, ОСОБА_1 від проходження огляду відмовляється. Працівники поліції повідомляють його про відповідальність за відмову від проходження огляду. Далі ОСОБА_1 роз`яснено його процесуальні права та складено протокол. Крім того, в ході спілкування з працівником поліції ОСОБА_1 зазначив, що вживав алкогольні напої та прохав поліцейського щодо проведення огляду іншої особи замість нього.

Отже, на переконання судді апеляційного, суду факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 у вказаний час та у зазначеному місці, роз`яснення йому його прав та складання протоколу за участю ОСОБА_1 за сприйнятих даних з відеозапису не викликає жодного сумніву.

При цьому, зафіксований стан ОСОБА_1 надавав працівникам поліції обґрунтованих підстав вважати, що він керував транспортним засобом у стані сп`яніння, а сукупність ознак, які вказують на цілком аргументовані вимоги працівника патрульної поліції пройти відповідний огляд, зафіксована поведінка, переконують апеляційний суд у доведеності провини ОСОБА_1 .

Крім того, суд зауважує, що відео-інформація наявна у достатньому об`ємі задля з`ясування обставин, які є предметом розгляду у даній справі.

Відповідна відмова водія є порушенням вимог п.2.5 ПДР та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів сторони захисту про відмову у задоволенні клопотання судом про виклик свідків, то суддя апеляційного суду зауважує, що вирішення клопотань відноситься до дискреційних повноважень суду та є правом суду, а не його обов`язком.

На доводи апеляційної скарги щодо не вручення працівниками поліції ОСОБА_1 направлення огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів слід зазначити, що в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке не вручалося останньому, у зв`язку з його відмовою від проведення такого огляду (а.с.4).

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Ісянової Карини Нариманівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19 квітня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/11728/23