Справа № 156/585/24
Провадження № 3-зв/156/1/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року сел.Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Бєлоусов А.Є., розглянувши заяву адвоката Свередюк Ю.А., яка діє від імені та в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , щодо відводу судді Іваничівського районного суду Волинської області Малюшевської Ірини Євгенівни від участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення № 156/585/24,

ВСТАНОВИВ:

До Іваничівського районного суду Волинської області з територіального органу Національної поліції надійшли матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Автоматизованою системою документообігу суду вказані матеріали (справа № 156/585/24, провадження № 3/156/451/24) розподілені для розгляду судді Малюшевській І.Є..

Під час розгляду заданої справи в судовому засіданні 24.06.2024 адвокат Свередюк Ю.А., яка здійснює захист прав та інтересів ОСОБА_1 , зробила усну заяву щодо відводу судді Малюшевської І.Є.. Сутність заяви адвоката про відвід відображена у доповідній записці судді від 24.06.2024. Крім того, в подальшому адвокат Свередюк Ю.А. надала до суду додаткові письмові пояснення від 25.06.2024, в яких виклала мотиви заявленого відводу.

Зокрема, захисник зазначила, що 24.06.2024 у своїх поясненнях ОСОБА_1 повідомив суддю про те, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а якби керував автомобілем у стані сп`яніння, то міг би спричинити шкоду. Суддя Малюшевська І.Є. поставила ОСОБА_1 уточнююче питання, оскільки почула з пояснень останнього, що він «керував у стані алкогольного сп`яніння». На це ОСОБА_1 заявив, що він такого не говорив, навпаки, стверджує, що він не керував автомобілем у стані сп`яніння. Однак суддя не взяла такі слова ОСОБА_1 до уваги, з цієї причини захисник заявила відвід судді, оскільки вбачала в цьому вияв упередженості щодо її клієнта.

Крім того, адвокат зауважила, що суддя Малюшевська І.Є. здійснювала розгляд адміністративної справи № 156/598/24 (провадження № 2-а/156/10/24) щодо позову ОСОБА_1 з приводу скасування постанови поліцейського про притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП (згадана справа стосувалась тих подій, котрі стались 09.05.2024 і на теперішній час є предметом розгляду у справі № 156/585/24). Позивач ОСОБА_1 під час судового розгляду справи № 156/598/24 давав аналогічні пояснення, зафіксовані на звукозапису судових засідань, стверджував, що він не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Захисник стверджує, що подала до суду клопотання про закриття провадження у справі № 156/585/24 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП та мотивувала таке клопотання тим, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у стані сп`яніння. При цьому у сторони захисту виникли сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді Малюшевської І.Є., оскільки остання «неправильно трактувала пояснення ОСОБА_1 ».

Осіб, залучених суддею для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення № 156/585/24 (особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Свередюк Ю.А.) було повідомлено належним чином судом про дату, час та місце розгляду заяви сторони захисту щодо відводу судді.

Захисник Свередюк Ю.А., її підзахисний ОСОБА_1 не прибули для участі в призначеному судовому засіданні; адвокат 27.06.2024 надала до суду заяву, в якій просила здійснювати розгляд порушеного нею процесуального питання щодо відводу судді без її участі та без участі її довірителя Мотики А.М., вважала наявними достатні підстави для задоволення відводу.

Вирішуючи по суті заяву сторони захисту щодо відводу судді Малюшевської І.Є. від участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення № 156/585/24, суддя виходить з такого.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Однак КУпАП в чинній на теперішній час редакції не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачає порядку розгляду заяви про відвід. Натомість норми Кримінального процесуального кодексу (КПК) України передбачають підстави за яких може бути заявлено відвід судді, який бере участь у кримінальному провадженні. А тому в даному випадку ж підстави застосовувати за аналогію закону норми КПК при вирішенні питання, пов`язаного з відводом у справі про адміністративне правопорушення.

Саме така правова позиція висловлена в ухвалі Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16.09.2021 у справі № 577/1512/21 (провадження № 51-4382впа21).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З огляду на це суддя застосовує за аналогією норми КПК у розглядуваній ситуації.

Кримінальний процесуальний кодекс (КПК) України від 13.04.2012 № 4651-VI (зі змінами):

Стаття 75 КПК України. Суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого ч.3 ст.35 КПК порядку визначення судді для розгляду справи.

Стаття 76 КПК України. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Стаття 80 КПК України: за наявності підстав, передбачених ст. 75 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Стаття 81 КПК України: у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч.3 ст. 35 КПК. При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади».

Пункт 5 постанови: відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Бангалорські принципи поведінки суддів від 19.05.2006, схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 № 2006/23 (далі - Принципи). Коментар до Бангалорських принципів поведінки суддів (далі Коментар).

Пункт 1.1. Принципів: суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

Пункт 37 Коментаря: «…Сприйняття судової системи як незалежної є дуже важливим, а тест на незалежність повинен містити таке сприйняття. Це означає сприйняття того, чи має конкретний суд базові об`єктивні умови або гарантії незалежності суддів, а не сприйняття того, як він діятиме фактично, незалежно від наявності таких умов або гарантій. Будь-яка особа, що бажає поставити під сумнів незалежність суду, не повинна доводити реальний брак незалежності, хоча він, у випадку доведення, буде вирішальним для оскарження. Тест на визначення цього критерію аналогічний до тесту на упередженість особи, яка приймає рішення. Запитання полягає в тому, чи сторонній спостерігач сприймає, чи, у деяких юрисдикціях, «може сприймати» суд як незалежний. Хоча незалежність суддів це статус чи відносини, які базуються на об`єктивних умовах чи гарантіях, а також способі мислення чи ставлення під час виконання функцій судді на практиці, тест на незалежність полягає у тому, чи може розумний спостерігач сприймати суд як незалежний…».

Пункт 53 Коментаря (про критерії неупередженості суду): «… суд має бути неупередженим у суб`єктивному плані, тобто жоден член суду не повинен мати будь-яких особистих упереджень. Припускається, що особиста неупередженість існує, якщо немає доказів протилежного. По-друге, суд має бути неупередженим з об`єктивної точки зору, тобто він повинен запропонувати достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів щодо цього. За цим критерієм слід визначити, чи існують, незалежно від поведінки судді, будь-які факти, які можна перевірити та які можуть викликати сумніви щодо неупередженості судді…».

Кодекс суддівської етики, затв. рішенням XI чергового З`їзду суддів України від 22.02.2013 (далі Кодекс). Коментар до Кодексу суддівської етики, затв. рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 № 1.

Стаття 6 Кодексу: «…суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику…».

Стаття 7 Кодексу: «…суддя повинен неупереджено виконувати покладені на нього обов`язки…».

Коментар до статті 7 Кодексу: «Під неупередженістю прийнято розуміти відсутність упередженості, безсторонність, об`єктивність, незацікавленість, нейтральність, універсальність підходів до будь-кого, незалежно від певних ознак; це прагнення до справедливості та відсутність особистих симпатій або антипатій, непідкупність, бездоганність, моральність. Говорячи про неупередженість, слід зазначити про обов`язок судді здійснювати судочинство, не допускаючи впливу на нього сторонніх осіб та життєвих обставин, будь - яких інших суб`єктивних чинників, відсутність у нього заздалегідь сформованої думки щодо обставин справи та готовність сприймати інформацію об`єктивно, вирішуючи справу лише відповідно до закону на підставі фактично встановлених обставин, виходячи з власного внутрішнього переконання. Отже, безсторонній суд означає: позбавлений упередженості, незацікавлений, об`єктивний, безпристрасний, нейтральний...». «…Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості…».

Коментар до ст. 14 Кодексу: «… до вирішення питання відводу судді треба ставитись виважено,аналізуючи, чи дійсно наявні підстави, які можуть викликати сумніви у його неупередженості, або такі відсутні…».

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини:

Рішення Суду у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24.02.1993, п. 27, 28, 30; рішення Суду у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) від 28.10.1998, заява № 33958/96, п. 42: наявність безсторонності згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечує суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Рішення Суду у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) від 28.10.1998, заява № 33958/96, п. 43, 44: стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного. «…Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими…».

Рішення Суду у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10.06.1996, п. 38: у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Вирішуючи питання про існування відносно судді ОСОБА_2 підстави для відводу у справі про адміністративні правопорушення суддя бере до уваги наведені вище критерії об`єктивності та неупередженості суддів, виходячи з мотивів відводу, заявленого стороною захисту.

Як встановлено суддею під час розгляду вказаної заяви щодо відводу, ОСОБА_2 була головуючою суддею у справі № 156/598/24 (провадження № 2-а/156/10/24), здійснювала розгляд адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, кваліфіковане за ч.1 ст. 126 КУпАП, рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 04.06.2024 позов задоволено, скасовано постанову поліцейського серії ЕНА № 2108785 від 09.05.2024, провадження у відповідній справі про адміністративне правопорушення закрито. Згадане рішення суду набрало законної сили 17.06.2024, сторонами воно оскаржено не було (в тому числі, самим позивачем ОСОБА_1 не була подана апеляційна скарга на рішення з мотивів «неправильного трактування пояснень позивача судом»).

Чинне процесуальне законодавство (зокрема, норми КПК України, КУпАП) не визначає участь судді у розгляді будь-якої іншої справи відносно обвинуваченого (особи, яка притягається до адміністративної відповідальності) як вияв неупередженості та як підставу для подальшого відводу цього судді. Відтак, не вбачається підстав для відводу судді Малюшевської І.Є. від розгляду справи № 156/585/24 через участь цієї судді в розгляді адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до територіального органу Національної поліції, особливо з огляду на те, що рішення в згаданій справі судом ухвалене на користь позивача.

З приводу незгоди сторони захисту з тлумаченням та оцінкою суддею Малюшевською І.Є. показань (пояснень), наданих ОСОБА_1 у судовому засіданні 24.06.2024, варто звернути увагу на ту обставину, що суддя невипадково поставила уточнююче запитання ОСОБА_1 , останній мав можливість надати свою уточнюючу відповідь і скористався такою можливістю, сторона захисту цей факт не заперечує. Оцінку поясненням (показанням) особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поряд з іншими доказами, суддя надаватиме вже за підсумками розгляду справи в нарадчій кімнаті; на теперішній час така оцінка суддею не надавалась, вона має бути об`єктивована у постанові, котру суддя ухвалює за підсумками розгляду справи про адміністративне правопорушення. Отже, висновок сторони захисту щодо сумніву в неупередженості судді Малюшевської І.Є. з мотивів «неправильного тлумачення суддею показань» є передчасним і не має під собою достатнього підґрунтя.

Крім того, під час вивчення суддею матеріалів справи № 156/585/24 не знайшов свого підтвердження факт подання адвокатом клопотання про закриття провадження у цій справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП та відмови суддею у задоволенні вказаного клопотання, таке клопотання сторони захисту взагалі відсутнє у справі.

Вирішуючи заяву про відвід, суддя не сприймає визначену адвокатом позицію превалювання суб`єктивного критерію безсторонності судді над об`єктивним, з огляду на загальновизнану презумпцію безсторонності суду, оскільки інший підхід до цієї проблеми фактично дозволив би стороні на свій розсуд обирати того суддю, котрий є більш «зручним» для неї, свавільно змінювати суддю у разі «незадоволення» ухваленими суддею рішеннями. В цьому контексті більш ґрунтовними вбачаються позиції, висловлені Європейським судом з прав людини у справі «Інкаль проти Туреччини» від 09.06.1998, у справі «Кларк проти Сполученого Королівства» від 25.08.2005, за якими «вирішальним є те, чи можуть… сумніви в об`єктивності бути об`єктивно обґрунтованими».

З огляду на це, застосовуючи чинне національне законодавство України, усталену практику Європейського суду з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення суб`єктивного і об`єктивного критеріїв неупередженості (безсторонності) судді, заява адвоката Свередюк Ю.А. щодо відводу судді Малюшевської І.Є. не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 1,2, 213,221 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви адвоката Свередюк Ю.А., яка діє від імені та в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , щодо відводу судді Іваничівського районного суду Волинської області Малюшевської Ірини Євгенівни від участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення № 156/585/24, кваліфіковане за ч.1 ст. 130 КУпАП (за матеріалами, складеними відносно ОСОБА_1 ) - відмовити.

Ця постанова судді набирає законної сили з моменту її проголошення (складення) і оскарженню не підлягає (рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 № 2-рп/2015).

Суддя А. Є. Бєлоусов