Справа № 177/1401/24
Провадження № 3/177/1018/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 червня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Суботіна С. А.

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від відділення поліції № 1 Криворізького РУП ГУНП у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Верби Нижньосірогозького району Херсонської області, непрацюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Криворізького районного суду Дніпропетровської області 19.06.2024 надійшов протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП, згідно з яким, ОСОБА_1 , 12.06.2024 близько 16 год. 00 хв., знаходячись за адресою проживання: АДРЕСА_1 , ухилилася від належного виконання батьківських обов`язків за ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 150 СК України по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_2 , 2012 року народження, який виражався нецензурною лайкою в бік інших дітей, чим порушила ч. 1 ст. 150 СК України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 надала пояснення про те, що 10.06.2012 у період часу з 18 год. 00 хв. по 19 год. 00 хв. у її сина, ОСОБА_3 , стався конфлікт із сусідськими дітьми, під час якого його побив ОСОБА_4 , у зв`язку з чим, вона звернулася із заявою до правоохоронних органів. Через декілька днів, 12.06.2024, до неї додому приїхали працівники поліції та повідомили, що надійшла заяви про те, що її син Роситислав, 10.06.2024 на дітей висловлювався нецензурною лайкою. Зі слів сина їй відомо, що конфлікт стався через те, що він, катаючись на велосипеді, у той час, коли їхав відпустивши кермо, зачепив рукою ОСОБА_5 . Компанія дітей почала кидати у нього горіхами та шовковицею, ображали нецензурною лайкою. У свою чергу, дитина, щоб уникнути конфлікту, залишила місце події. Категорично заперечувала, що ОСОБА_6 виражався на дітей нецензурною лайкою та спричиняв навмисно кому-небудь тілесні ушкодження. Просила зарити провадження в справі, оскільки сина виховує належним чином.

Опитаний у судовому засіданні в присутності матері ОСОБА_1 , ОСОБА_2 пояснив, що 10.06.2024 він, катаючись на велосипеді, коли їхав на ньому відпустивши кермо та розвівши руки в сторони, випадково зачепив рукою по обличчю ОСОБА_7 . Через деякий час його зупинив ОСОБА_4 та почав вимагати пояснень. Він хотів уникнути конфлікту та намагався поїхати, проте ОСОБА_8 вдарила його по спині та діти почали кидатися на нього горіхами. Заперечував категорично, що висловлювався на дітей нецензурною лайкою, поїхав додому та про вказані обставини розповів батькам.

У судовому засіданні ОСОБА_9 надала пояснення про те, що у її сина ОСОБА_10 та іншими дітьми, зокрема ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , 10.06.2024 стався конфлікт з ОСОБА_13 , під час якого останні вдарив ОСОБА_14 та ображав усіх дітей нецензурною лайкою. Про вказані обставини їй розповів син ОСОБА_15 , у зв`язку з чим, вина звернулася до правоохоронних органів з відповідною заявою.

Опитаний у судовому засіданні в присутності матері ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , пояснив, що дійсно, 10.06.2024 з ОСОБА_16 виник конфлікт, через те, що він вдарив рукою по обличчю ОСОБА_5 . Вони в свою чергу почали кидати горіхами в бік ОСОБА_17 , який намагався втекти на велосипеді, та ОСОБА_8 , наздогнавши його вдарила по спині рукою. Також зазначив, що ніхто з них, зокрема і ОСОБА_13 нецензурними словами не виражалися.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У розумінні ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП, правопорушенням є ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, проявляється саме у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т.ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст. 150 Сімейного Кодексу України, визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а саме, невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинення інкримінованого їй правопорушення, суду надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД від 17.06.2024 № 210308 та матеріали ЖЄО від 12.06.2024 № 11805, а саме: заяву ОСОБА_9 до ВП № 1 КРУП ГУНП у Дніпропетровській області, в якій вона просить розібратися по факту образи її дітей ОСОБА_2 , який 10.06.2024 за адресою: АДРЕСА_2 виражався нецензурною лайкою в їх бік; письмові пояснення ОСОБА_9 ; письмові пояснення ОСОБА_10 , 2012 року народження, надані в присутності його законного представника ОСОБА_9 , в яких вказано, що 10.06.2024 близько 18:00-19:00 год. він знаходився на дитячому майданчику неподалік свого будинку, куди приїхав на велосипеді Ростислав та вдарив дівчину на ім`я ОСОБА_8 по щоці, при цьому виражався нецензурною лайкою в бік усіх, хто знаходився на майданчику. Діти намагалися його наздогнати, кидали вслід горіхами та шовковицею. Коли він поїхав, на майданчик приїхала його мати та виражалась нецензурною лайкою та звинувачувала у тому, що вони начебто побили ОСОБА_6 , хоча насправді такого не було; письмові пояснення ОСОБА_18 , згідно з якими 10.06.2024 у період з 18:00 год. по 19:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , катаючись на велосипеді, виражався нецензурною лайкою, що чули малолітні діти ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_11 , після чого долонею вдарив по обличчю ОСОБА_5 ; письмові пояснення ОСОБА_21 , 2012 року народження, надані в присутності законного представника ОСОБА_22 , де зазначено, що 10.06.2024 близько 18:00 год. вона знаходилася на дитячому майданчику по АДРЕСА_2 з друзями ОСОБА_19 , ОСОБА_23 , коли до них під`їхав ОСОБА_13 та вдарив її долонею по обличчю, виражаючись нецензурною лайкою в бік усіх присутніх. Вона намагалась наздогнати ОСОБА_17 , але він вдарив її ще раз; паспорт ОСОБА_1 ; свідоцтво про шлюб, з якого вбачається, що ОСОБА_1 мала дівоче прізвище « ОСОБА_24 »; свідоцтво про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якого вбачається, що ОСОБА_25 є його матір`ю; письмові пояснення ОСОБА_1 , що 10.06.2024 з 18:00 год. до 19:00 год. за адресою: АДРЕСА_2 відбувся конфлікт між дітьми ОСОБА_19 , ОСОБА_23 , ОСОБА_11 та її сином ОСОБА_26 , під час якого діти побили її сина, про що вона звернулася із заявою до правоохоронних органів.

Суд, дослідивши письмові докази в справі, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до висновку, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_27 10.06.2024 виражався на дітей нецензурною лайкою, суду не надано. Опитані в судовому засіданні свідки, а саме, ОСОБА_10 , який був безпосереднім учасником та очевидцем подій, заперечував, що ОСОБА_27 виражався на його, чи будь-кого іншого з дітей 10.06.2024 нецензурною лайкою. Окрім того, вказані обставини також заперечує ОСОБА_27 та його пояснення належними доказами не спростовано. Пояснення ОСОБА_9 та ОСОБА_18 суд до уваги не бере, оскільки вони безпосередніми учасниками не були, про події 10.06.2024 їм відомо зі слів ОСОБА_10 . Проте, як вже зазначалося судом, останній заперечував про те, що ОСОБА_2 10.06.2024 висловлювався нецензурною лайкою.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У справі «Барбера, Мессегу і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини установив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої права та обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться в провину, всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

ЄСПЛ у своїх рішеннях указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Доказування, зокрема, має випливати з сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України»)

Однак, докази, що зібрано в справі про адміністративне правопорушення уповноваженою на складання протоколу особою щодо ОСОБА_28 , за своєю суттю залишають місце сумнівам та, як наслідок, не узгоджуються зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

У судовому засіданні під час розгляду матеріалів справи про притягнення ОСОБА_28 до адміністративної відповідальності, не знайшов свого підтвердження беззаперечний факт ухилення останньою від виконання батьківських обов`язків, тому суд не може погодитися з висновками працівника поліції про наявність в діях ОСОБА_28 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких умов, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що провадження в цій справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, на підставі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги застосування судом положень п. 1 ст. 247 КУпАП та закриття провадження в справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір у порядку ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 40-1, 184 ч. 1, п. 1 ст. 247, 283, 284, 289 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_28 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі десяти днів з дня її винесення в установленому законом порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Повний текст постанови буде складено не пізніше трьох днів з закінчення розгляду справи.

Суддя: