КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі секретаря судового засідання Карпенко Д.С., правопорушника ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Петраш С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 15 грудня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КпАП України та накладено на нього стягнення із застосуванням ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1 000 н.м.д.г., що складає 17 000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 24 листопада 2023 року о 23 годині 50 хвилин керуючи автомобілем "Шевроле" д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Харківське шосе у м. Києві, не був уважним, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду (знак оформлення ДТП), що спричинило пошкодження вищевказаного транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 2.3 Б, 12.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, 24 листопада 2023 року о 23 годині 50 хвилин ОСОБА_1 керуючи автомобілем "Шевролет" д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Харківське шосе у м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння (а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 15 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КпАП України.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 вказав, що 27 грудня 2023 року Київський апеляційний суд виніс постанову, якою апеляційну скаргу його захисника - адвоката Куненка С.П. - повернуто особі, яка її подала. Починаючи з цієї дати, апелянту не було відомо про винесене рішення, копія ухвали не була надіслана на його адресу та/або на адресу його захисника, що призвело до порушення його права на апеляціне оскарження шляхом обмеження у праві на доступ до правосуддя. У зв`язку із викладеним, просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 15 грудня 2023 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Дарницького районного суду м. Києва від 15 грудня 2023 року скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративних правопорушень.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази зупинення транспортного засобу та керування та/або перебування ОСОБА_1 в автомобілі в нетверезому стані. Знаходження в нетверезому стані не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці події не доводить факту керування транспортним засобом. Апелянт вказує, що висновки суду першої інстанції в частині аналізу його показів та ОСОБА_2 (особи, яка керувала т/з), щодо неприйняття озвученої версії керування автомобілем саме ОСОБА_2 є необґрунтованими та надуманими, оскільки суд на свій розсуд вважав, що зазначена особа повинна була діяти в інший спосіб, який більш прийнятним є саме для суду, що є припущенням та фантазуванням. Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що в матеріалах справи відсутні необхідні і достатні докази того, що підтверджують його вину за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме те, що останній керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції в процесі руху. Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення водієм ПДР і як наслідок його законне зупинення за таке порушення.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Петраш С.А., які підтримали подане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, їх пояснення і цій частині та відповіді на запитання суду, підтримали апеляційну скаргу і надали пояснення з приводу апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до такого висновку.

Щодо поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після її закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд виходить з того, що ОСОБА_1 не брав участі в судовому засіданні суду першої інстанції, копію оскаржуваної постанови не отримував, а тому він фактично не був повідомлений про результати розгляду справи. Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає клопотання обґрунтованим, а тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті.

Відповідно до ч. 7ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено в ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суд першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, за які він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 521027 від 25 листопада 2023 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_1 24 листопада 2023 року о 23 годині 50 хвилин керував автомобілем "Шевролет" д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Харківське шосе у м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння (а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 521026 від 25 листопада 2023 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_1 24 листопада 2023 року о 23 годині 50 хвилин керуючи автомобілем "Шевроле" д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Харківське шосе у м. Києві, не був уважним, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду (знак оформлення ДТП), що спричинило пошкодження вищевказаного транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 2.3 Б, 12.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 2);

- схемою місця ДТП від 24 листопада 2023 року, згідно якої зафіксовано ділянку дороги, на якій сталася ДТП, розташування транспортного засобу "Шевролет" д.н.з. НОМЕР_1 відносно сталих орієнтирів, місце зіткнення та пошкодження, які отримав т/з внаслідок ДТП (а.с. 3);

- поясненнями слідчого Дарницького УП Мельника О.С. від 25 листопада 2023 року, в яких вказано, що він оформляв ДТП по вул. Харківське шосе 210 і почув як автомобіль Шевроле Лачетті д.н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на знак. Підійшовши до автомобіля з нього вийшов чоловік з явними ознаками алкогольного сп`яніння, він виходив з місця водія, почав себе поводити неадекватно та намагався покинути місце пригоди, пізніше було встановлено, що це був ОСОБА_1 (а.с. 5);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25 листопада 2023 року, згідно якого встановлено, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода (а.с. 6);

- відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, згідно якого встановлено, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», або проїхати до медичного закладу, однак останній висловив чітку відмову від проходження огляду на стан сп`яніння та вказав, що на момент перевірки документів, він вже не пересувався на транспортному засобі (а.с. 9).

Аналізуючи вище викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.п. 2.3б, 12.1, 2.5 ПДР України та про наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, а тому відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

В суді першої інстанції та під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції дані доводи не знайшли свого підтвердження.

Так, відеозапису з нагрудних камер працівників поліції встановлено, що ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками поліції плутався у показаннях та спочатку зазначав, що транспортним засобом не керував, а пізніше зазначив, що зупинився перед пластиковим конусом, яким було огороджено місце ДТП і на момент перевірки документів транспортним засобом не керував. Більш того, судом встановлено, що транспортний засіб належить ОСОБА_1 , у автомобілі знаходилося свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, а також у ОСОБА_1 були ключі від автомобіля.

На переконання апеляційного суду, ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів того, що за кермом транспортного засобу Шевроле д.н.з. НОМЕР_1 перебувала інша особа. Всі пояснення ОСОБА_1 в цій частині апеляційний суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було враховано, що в матеріалах справи відсутні необхідні і достатні докази того, що підтверджують його вину за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то вони є також безпідставними, оскільки в цілому спростовуються вище наведеними доказами, яким суд першої інстанції та апеляційний суд та належну оцінку.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП та наклав його в межах санкції ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, постанова Дарницького районного суду м. Києва від 15 грудня 2023 року є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 15 грудня 2023 року - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду м. Києва від 15 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 753/22346/23

Апеляційне провадження № 33/824/2505/2024

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Скуба А.В.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.