Номер провадження: 33/813/1627/24
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Пухи А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Ільїчова Сергія Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 12 березня 2024 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн..

Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №647514 від 19.11.2023 року вбачається, що 19.11.2023 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Volkswagen держаний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Балківська, 126 в м. Одесі, на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння відмовився. , чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною постановою адвокат Ільїчов С.Д. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 12 березня 2024 року скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою адвокатом Ільїчовим С.Д. заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 12 березня 2024 року в обґрунтування якого зазначають, що копію оскаржуваної постанови представнику було направлено на електронну поштову адресу лише 16 травня 2024 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначають, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 не є беззаперечним доказом вини особи тому чи іншому діянні, оскільки не виявляє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом.

Вважали, що працівниками поліції не було зафіксовано належними та допустимими доказами зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 ..

Зазначали, що працівниками поліції не дотримано вимог КУпАП, щодо відеофіксації правопорушення, через часткову відсутність звуку, оскільки спілкування з ОСОБА_1 відбувається на вулиці, де через сильний вітер майже не чутно питання та відповіді інспектора та водія.

Вважали, що працівниками поліції не було здійснено перевірки на встановлення ознак наркотичного сп`яніння, щодо звуження зіниць очей, а ознак як почервоніння обличчя згідно відеозапису взагалі не зазначалось поліцейськими.

Зазначали, що у ОСОБА_1 були взагалі відсутні будь-які ознаки наркотичного сп`яніння, про що останній висловлював свою незгоду та його повіедінка відповідала обстановці.

Вважали, ОСОБА_1 працівниками поліції не роз`яснювалось його прав та обов`язків передбачених ст. 268 КУпАП, щодо процедури перевірки та встановлення стану сп`яніння, крмі того ОСОБА_1 не вручалось направлення на проходження вказної процедури.

Враховуючи вищевикладене, заявляли, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який виконує бойові завдання, за допомогою керування транспортних засобів, тому позбавлення його посвідчення на права керування транспортними засобами значно вплине на виконання бойових розпоряджень.

Позиція апеляційного суду

Представника повідомлено завчасно до електронного кабінету, що є належним повідомленням сторони, клопотань про відкладення не надійшло.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Щодо строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Оскаржувана постанова Малиновського районного суду м. Одеси була ухвалена 12 березня 2024 року . В матеріалах апеляційної скарги наявні докази отримання ОСОБА_2 оскаржуваної постанови 16 травня 2024 року. В подальшому адвокат через суд першої інстанції 27 травня 2024 року звернувся з апеляційною скаргою.

Враховуючи, що у межах строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 та його захиснику не була завчасно направлена копія постанови, з метою забезпечення права учасників справи на доступ до правосуддя та перегляд справи судом вищого рівня, що є складовою права на справедливий суд, апеляційний суд, вважає можливим поновити апелянту строк на апеляційне оскарження постанови від 12.03.2024 стосовно ОСОБА_1 ..

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), згідно якої огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 12 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 9 Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Відповідно до п.п. 7-8, 15 Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Визнаючи винним правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №647514 від 19.11.2023,

-відеозаписами з портативного відеореєстратора №474998, №470945;

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.11.2023 року.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Апеляційним судом перевірено мотиви з яких виходив суд першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив вірний висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №647514 від 19.11.2023 року вбачається, що 19.11.2023 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Volkswagen держаний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Балківська, 126 в м. Одесі, на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння відмовився. , чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

- відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 під керуванням транспортним засобом «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції на підставі того, що останнім було здійснено маневр виїзду на зустрічну полосу для руху наземного транспорту. Надалі працівниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти поверхневу перевірку і поверхневий огляд транспортного засобу під його керуванням, на що останній погодився і продемонстрував працівникам поліції вміст його особистих речей наявних в його транспортному засобі. В подальшому працівниками поліції ОСОБА_1 було повідомлено, що в нього вбачаються ознаки наркотичного сп`яніння, а саме почервоніння очей, через що поліцейський запропонував ОСОБА_1 заплющити очі і через невеликий проміжок часу відкрити, на що останній погодився і зробив запропоновану процедуру, та виявлено, що дійсно зінці очей не реагують на світло при відкртті очей. Після чого ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до медичного закладу для встановлення стану сп`яніння, на що ОСОБА_1 виявив незгоду. Надалі поліцейськими йому роз`яснено, що в результаті відмови останнього буде всеоднак притягнуто до відповідальності, на що ОСОБА_1 чітко відмовився від проходження процедури освідування на встановлення стану його сп`яніння ;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до КМП «ООМЦПЗ» ООР від 19.11.2023, відповідно до якого працівниками поліції були виявлені в ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, зінці очей не реагують на світло.

Сукупність вищевказаних доказів підтверджують те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та на вимогу поліцейського фактично своїми діями та поведінкою відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 не є беззаперечним доказом вини особи тому чи іншому діянні, оскільки не виявляє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, не є слушним, адже змістом наявних доказів в сукупності, обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, належним чином підтверджують вину ОСОБА_1 ..

Стосовно доводів апеляційної скарги, що працівниками поліції не було зафіксовано належними та допустимими доказами зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , є суперечливими, адже під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не заперучував, що його очі мають почервоніння, провів процедуру запропоновану поліцейськими, щодо заплющування очей та при відкритті поліцеським встановлено, що зінці очей не реагують на світло, також апеляційний суд зазначає, що дії працівників поліції в цій частині не оскаржував у встановленому порядку до відповідних органів, тому апеляційний суд вважає, що такий довод є необгрунтований належними та допустимими доказами і спростований наявним в матеріалах справи відеозаписом.

Доводи апеляційної скарги, що працівниками поліції не дотримано вимог КУпАП, щодо відеофіксації правопорушення, через часткову відсутність звуку, оскільки спілкування з ОСОБА_1 відбувається на вулиці, де через сильний вітер майже не чутно питання та відповіді інспектора та водія також не є слушними, так як суттєві питання, які ставилися на запитання ОСОБА_1 було зафіксовано на наявний відеозапис в матеріалах справи, а дії працівників поліції в цій частині не оскаржував у встановленому порядку до відповідних органів, тому апеляційний суд вважає, що такий довод є необгрунтований належними та допустимими доказами і спростований наявним в матеріалах справи відеозаписом.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що працівниками поліції не було здійснено перевірки на встановлення ознак наркотичного сп`яніння, щодо звуження зіниць очей, а ознак як почервоніння обличчя згідно відеозапису взагалі не зазначалось поліцейськими є такими , що суперечать наявним матеріалам справи, адже на 00:03:48-00:03:53 хв відеозапису зафіксовано ознаки проведення процедури на реакції зінців очей у ОСОБА_1 , відповідно до якої поліцейські встановили відстуність реакції зінців очей на світло, а також на 00:03:38 хв зафіксовано обличчя ОСОБА_1 , де покрив шкіри носа і губ роту, а також шиї мають ознаки забарвлення червоного кольору.

Доводи апеляційної скарги, що у ОСОБА_1 були взагалі відсутні будь-які ознаки наркотичного сп`яніння, про що останній висловлював свою незгоду та його поведінка відповідала обстановці не знайшли свого підтвердження, адже під час дослідження відеозапису апеляційним судом зазначені ознаки в протоколі про адміністративне правопорушення знайщли своє підтвердження, також апеляційний суд зазначає, що поліцеськими помилково не взято до уваги у ОСОБА_1 як порушення мовлення.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що ОСОБА_1 працівниками поліції не роз`яснювалось його прав та обов`язків передбачених ст. 268 КУпАП, щодо процедури перевірки та встановлення стану сп`яніння, крмі того ОСОБА_1 не вручалось направлення на проходження вказної процедури, не відповідає дослідженим доказам у справі , а саме з відеозапису наявного в матеріаах справи чітко вбачається, що поліцейськи пропонували неоднарозаво ОСОБА_1 пройти процедуру освідування в медичному закладі, на що ОСОБА_1 у перший раз погодився, а після того, як поліцеській запропонував пройти до службового автомобіля, щоб проїхати до медичного закладу ОСОБА_1 став відмовлятись, та після цього йому були роз`ясненні наслідки його відмови, про що останній в протоколі поставив власноручний підпис про ознайомлення.

Щодо доводів апеляційної скарги, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який виконує бойові завдання, за допомогою керування транспортних засобів, тому позбавлення його посвідчення на права керування транспортними засобами значно вплине на виконання бойових розпоряджень, апеляційний суд зазначає, що належних і допустимих доказів, що ОСОБА_1 виконує бойові розпорядження керуючи тарнспортними засобами ні в суді першої інстанції ні під час апеляційного розгляду не надавались, тому вважає їх припущеннями, тому вони задоволенню не підлягають.

Апеляційний судд зазначає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п. 1.3 ПДР).

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).

Досліджені та перевірені судом обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Отже, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Доводи ж апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди ОСОБА_1 зі складенням щодо нього протоколу та ухваленням постанови судом.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 12 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 12 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 01 липня 2024 року.

Суддя

Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький