Справа № 159/8277/24
Провадження № 3/159/3574/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Денисюк Т.В, розглянувши справи, які надійшли від відділу організації несення служби в м.Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області ДППпро притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_1 виданий 02.10.2000 Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, РНОКПП НОМЕР_2 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за вчинення правопорушень, передбачених статями 124, 122-4 КУпАП,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 04.12.2024 о 16.30 годині в м.Ковелі на вул.Олени Пчілки, керуючи транспортним засобом марки «Renault Clio» номерний знак НОМЕР_3 , порушив пункт 10.9 Правил дорожнього руху (далі ПДР), а саме, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Renault Clio» номерний знак НОМЕР_4 (належність ОСОБА_2 ), внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП (протокол серії ЕПР1 №188610 від 04.12.2024).

Окрім цього, згідно з протоколом серії ЕПР1 №188621 від 04.12.2024 ОСОБА_1 ставиться у провину те що він 04.12.2024 о 16.30 годині в м.Ковелі на вул.Олени Пчілки, керуючи транспортним засобом марки «Renault Clio» номерний знак НОМЕР_3 та будучи учасником ДТП, залишив місце події та не повідомив працівників поліції про пригоду, чим порушив п.2.10а ПДР України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за статтею 122-4 КУпАП.

Обидва протоколи суд розглядає одночасно за правилами статті 36 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді провину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнав, суду пояснив, що того дня він припаркував свій автомобіль на стоянці біля лікарні. Коли дружина повернулась з лікарні де відвідувала родича, він завів двигун та почав заднім ходом повільно виїжджати із парковки. Зрозумівши, що не зможе здійснити маневр із-за щільної парковки автомобілів поряд, він заїхав на місце, вийшов з авто, щоб переконатись у безпечності маневру. Оцінивши обстановку та не помітивши нічого незвичного поряд, він виїхав з парковки та поїхав додому. Згодом до нього зателефонували працівники поліції та повідомили про вчинення ним ДТП та залишення місця події. Повернувшись на місце події він зрозумів, що під час руху заднім ходом бампером зачепив транспортний засіб, який був припаркований поряд. Через ввімкнений двигун та незначну швидкість він не почув і не відчув зіткнення з іншим автомобілем, а коли вийшов з автомобіля, через темну пору доби не побачив пошкоджень на автомобілі поряд, тому поїхав додому. Визнав, що ДТП сталась з його вини, однак вказав, що не мав наміру залишати місце події, оскільки не знав, що скоїв ДТП.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що у той день також був у лікарні, а коли повернувся побачив на автомобілі пошкодження. Перехожі громадяни надали йому фото авто, водій якого скоїв ДТП, і він відразу зателефонував на лінію «102». На цей час усі збитки йому відшкодовані, будь-яких претензій до ОСОБА_1 він не має.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши письмові докази у справі, суддя дійшов такого висновку.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил (п.1.3 ПДР).

Відповідно до пункту 10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Особи, які порушують Правила дорожнього руху, несуть відповідальність згідно із законом (пункт 1.9 ПДР України).

Диспозиція статті 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП).

Суд з`ясовує усі обставини справи на підставі поданих доказів.

В силу ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім визнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП повністю доводиться зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №188610 від 04.12.2024, в якому зафіксовані дата, час, місце вчинення правопорушення;схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.12.2024, в якій зазначений перелік зовнішніх пошкоджень обох транспортних засобів, зафіксоване місце зіткнення та розташування автомобіля потерпілого в момент ДТП, сталі орієнтири (будинок №5), до яких на схемі здійснена прив`язка об`єкта, зображеного на ній; рапортом працівника поліції від 04.12.2024, письмовим поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 04.12.2024, фототаблицями з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Перелічені докази не викликають жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Ураховуючи викладене, доходжу висновку, що водій ОСОБА_1 , здійснюючи рух заднім ходом не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, що і стало причиною ДТП, в результаті якої обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Тому у суду немає обґрунтованих сумнівів у доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Разом з тим, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП не знайшла свого підтвердження в суді з огляду на таке:

У відповідності до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Згідно з статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як визначено статтями 245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення їх в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Пункт 2.10а ПДР України зобов`язує водія у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності, отже відсутність будь-якої складової складу правопорушення свідчить про відсутність адміністративного правопорушення.

Об`єктом правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона передбаченого статтею 122-4 КУпАП правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні.

Суб`єктом правопорушення передбаченого статтею 122-4 КУпАП є водії транспортних засобів, інші учасниками дорожнього руху. Суб`єктивна сторона правопорушення за статтею 122-4 КУпАП визначається ставленням до наслідків, передбачає умисну форму вини.

Згідно із положенням статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що не мав наміру залишати місце ДТП, оскільки не знав про подію. Вказав, що через увімкнутий двигун та мінімальну швидкість руху не відчув зіткнення, а вийшовши з автомобіля щоб впевнитись у безпечності маневру, через темну пору доби не помітив наявність незначних пошкоджень на автомобілі потерпілого.

Докази, які б вказували на протилежне в матеріалах справи відсутні.

Приймаючи до уваги те, що сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 необхідно тлумачити на його користь, вважаю, що викладені у протоколі обставини щодо вини останнього не знайшли свого підтвердження та його вина у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 122-4 КУпАП не доведена.

З огляду на викладене провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за статтею 122-4 КУпАП підлягає закриттю.

Визначаючи вид стягнення для ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, враховую конкретні обставини вчинення правопорушення, особу порушника, його вік та майновий стан, обставини, що пом`якшують відповідальність визнання вини та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю, що відносно останнього необхідно обрати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно зі статтею 40-1 КУпАП, пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 в доход держави.

Керуючись статтями 33, 36, 40-1, 221, 247, 283, 284 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суддя

у х в а л и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень (штраф підлягає сплаті за такими реквізитами Отримувач: ГУК у Волин.обл/Волинська.обл/ 21081300, Код отримувача (ЄДРПОУ):38009371, Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), Номер рахунку (IBAN): UA0003001, Найменування коду класифікації доходів бюджету 21081300, Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху по території Волинської області.).

Штраф має бути сплачений добровільно протягом 15 днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу. У разі несплати штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 КУпАП, відповідно до частини другої статті 308 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови штраф підлягає стягненню в подвійному розмірі.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок (Судовий збір підлягає сплаті за такими реквізитами Отримувач коштів : ГУКу м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету : 22030106.).

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої статтею 122-4 КУпАП, закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову звернути до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

СуддяТ. В. Денисюк