ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/272/24 Головуючий 1 інстанції: Осадчий О.В.
Провадження №33/818/935/24 Доповідач: Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

при секретарі Вакула Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Луніної О.В. на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

притягнуто до адмнінстративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 гривень 60 копійок.

Постановою встановлено, що 03.01.2024 о 09:37 у м. Харкові по проспекту Героїв Харкова, біля будинку 137, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Fiesta, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Луніна О.В. просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено той факт, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, але працівник поліції в ході бесіди вже почав заповнювати протокол про адміністративне правопорушення, у зв`язку з його відмовою. Зазначає, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, передбачені ст.268 КУпАП, під час розгляду справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а права, які йому були роз`яснені, стосувались іншої справи за ч.2 ст.122 КУпАП. Вказує, що ОСОБА_1 не було надано направлення на проходження огляду на стан сп`яніння. На думку апелянта, хоча ОСОБА_1 і не заперечував факт керування транспортним засобом, але на відеозаписах не відображено момент зупинки та момент керування транспортним засобом, тобто відеофіксація здійснена не повністю, не є безперервною, у зв`язку з чим його не можна визнати належним та допустимим доказом. Крім того, на відеозаписі не видно номерів жодного з автомобілів.

17 червня 2024 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява захисника адвоката Луніної О.В. про розгляд справи без її участі та без участі ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що вона здійснює свою діяльність у місті Києві, а пересування між містами на даний час небезпечно, а ОСОБА_1 проходить медичні огляди для подальшого лікування та оперативного втручання.

Крім того, зазначила, що їх процесуальна позиція повністю узгоджена, а подану нею апеляційну скаргу підтримують у повному обсязі.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268, 271 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 без її участі та без участі ОСОБА_1 , враховуючи відомості, які містяться в матеріалах цієї справи.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, внаслідок порушення ним вимог п.2.5 ПДР.

Переглядаючи оскаржувану постанову суду першої інстанції за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У пункті 2.5 ПДР України зазначено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За невиконання вимог п. 2.5 ПДР України передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наявними у справі відомостями, а саме:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №293078 зазначено, що 03.01.2024 року о 09 год.37 хв. в м. Харкові по проспекту Героїв Харкова біля будинку №137, водій ОСОБА_1 керував авто FORD FIESTA, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від проходження огляду на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора DRAGER ALCOTEST 6820 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Свідки не залучались, оскільки велась відеофіксація (арк.1);

- у довідці поліцейського УПП в Харківській області В.Бурикіной міститься інформація про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно облікових даних НАІС ДДАІ, отримав посвідчення водія НОМЕР_2 , категорії В (арк.2);

- з акту огляду на стан сп`яніння та направленням на огляд вбачається, що ОСОБА_1 під час події мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився (а.с.4-5);

- у рапорті інспектора роти №5 батальону №2 УПП в Харківській області ДПП, ст. лейтенанту поліції К.Білоцерковського зазначено, що 03.01.2024 року о 10 год.01 хв. Під час патрулювання Салтівського району м.Харкова у складі екіпажу 5004 було зупинено авто FORD FIESTA, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 за порушення п.8.7.3.е ПДР України та ч.2 ст.122 КУпАП. Під час спілкування у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від проходження огляду на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора DRAGER ALCOTEST 6820 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ водій відмовився. Велась відеофіксація на службову бодікамеру 475053. Складено протокол ААБ №293078 за ч.1 ст.130 КУпАП та постанову ЕНА №1183577 за ч.2 ст.122 КУпАП. Авто залишено на місці зупинки без порушення ПДР. Водія відсторонено від керування ТЗ. Номер ТД: DT№249855 (арк.6);

- відомостями відеозапису події від 03.01.2024 року за участю ОСОБА_1 (арк.3).

Зокрема, з відомостей цього відеозапису вбачається, що поліцейські зупинили авто під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку із порушенням останнім п.8.7.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки він повернув з вул. Академіка Павлова в м.Харкові з крайньої лівої смуги на червоний сигнал світлофора. Працівник поліції поросив у ОСОБА_1 надати посвідчення водія, після чого ознайомив його із відеозаписом. ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Під час спілкування з ОСОБА_1 , у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Працівник поліції детально роз`яснив ОСОБА_1 процедуру проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора DRAGER ALCOTEST, його допустиму норму та погрішність, процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, а також роз`яснив наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, ОСОБА_1 попросив надати йому можливість зателефонувати другу, щоб спитати, що йому робити в даній ситуації. Працівниками поліції водію був наданий час на роздуми. Після чого, ОСОБА_1 повідомив, що він відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотест Драгер 6820, так і у відповідному медичному закладі. Працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що в цьому випадку буде складений протокол за порушення п.2.5. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з його відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 повідомили про те, що у нього вилучається посвідчення водія, а замість нього видається тимчасове. Після складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння, працівник поліції зачитує фабулу, повідомляє, що свідки не залучались, оскільки велась відеофіксація, а розгляд справи відбудеться у Московському районному суді м.Харкова. І тільки після цього ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Однак, ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом на захист, звернувшись за допомогою до адвоката, не скористався своєю процесуальною можливістю та не звернувся із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі.

Також, матеріали справи не містять відомостей про те, що стороною захисту подавалася заява у порядку, передбаченим чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з цим, не надано відомостей про те, що ОСОБА_1 звертався до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №293078 від 03.01.2024 року, ОСОБА_1 у графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив, що «згоден». Зазначене підтвердив власним підписом. Будь-яких заперечень, пояснень чи зауважень щодо складеного протоколу, порушення його прав працівниками поліції жодним чином не вказав (а.с.1);

Отже, враховуючи, що сторона захисту не надала до суду будь-яких фактичних відомостей на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою, а матеріали справи не містять відповідних відомостей, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах та долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що, вочевидь, унеможливлює врахування судом апеляційної інстанції доводів апелянта в цій частині.

Натомість, саме відмова від проходження огляду водія є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП, настає в цьому випадку, саме за відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в спеціалізованому медичному закладі, що знайшло своє підтвердження у відомостях відеозапису та у рапорті працівника поліції, що, в свою чергу, вказує на наявність ознак складу цього правопорушення.

Поряд з цим, відповідно до довідки поліцейського УПП в Харківській області, ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 категорії В, що свідчить про позитивне складення ним іспиту на знання вимог ПДР України, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що останній знає ПДР України, в тому числі п. 2.5.

Отже, суд апеляційної інстанції вбачає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.

Твердження захисника ОСОБА_2 про те, що відеозаписи, які містяться у матеріалах справи слід визнати недопустимими доказами, оскільки відеозйомка працівниками поліції велася не безперервно, є необґрунтованими, у зв`язку із наступним.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, слід зазначити, що тільки у справах про адміністративні правопорушення докази можуть мати відносний характер і полягають у тому, що зміст таких доказів відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обстановку, що має значення для правильного розгляду справи. Водночас, докази, що мають відносний характер можуть незначно корелювати з фактичними даними, які мають тісний зв`язок із фактами предмета доведення, що, в свою чергу, здатні підтвердити існування чи відсутність доказових фактів.

Вимогами ч.2 ст.266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що диск із відеозаписом долучений до матеріалів справи відповідальною особою, а матеріали справи не містять даних про незаконне їх походження.

Таким чином, відеозапис, здійснений працівником поліції, містить фактичні дані щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є належним та допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено ст.251 КУпАП.

Зазначений відеозапис відтворює обставини події, є зрозумілим та фіксує відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі. Тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було надано направлення особи на проходження обстеження щодо стану сп`яніння, є безпідставними з огляду на наступне.

Так, огляд особи на стан сп`яніння проводиться відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09.11.2015 року, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України № 1103 від 17.12.2008 року (зі змінами), згідно яких, якщо водій погодився на проведення огляду він направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції (п. 8 розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року).

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (п. 9 розділу ІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року та п. 7 Порядку від 17.12.2008 року).

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку, перший примірник якого видається під підпис поліцейському (п.п. 17, 20 розділу ІІІ Інструкції від 09.11.2015 року, п. 13 Порядку від 17.12.2008 року).

Отже, за змістом вищенаведених норм, направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння складається не для вручення водію і йому не передається, як помилково вважає апелянт, а складається працівником поліції для лікаря, як підстава проведення цим лікарем огляду особи, і відповідно таке направлення залишається у лікаря, а в разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу має бути долучена до матеріалів адміністративного провадження. Вся процедура огляду водія у медичному закладі проводиться виключно за участю працівників поліції, які і доставляють водія до лікарні, а не водій сам прибуває туди із направленням.

Як вбачається з письмових доказів та відеозапису з місця події від 03.01.2024 року, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у відповідному медичному закладі, що надало працівникам поліції законні та обґрунтовані підстави для притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а необхідні відомості, зазначені у процесуальних документах (направлення на огляд водія, акт огляду на стан сп`яніння) долучені до матеріалів справи.

Крім того, посилання захисника ОСОБА_2 про те, що на відеозаписі неможливо ідентифікувати авто є необґрунтованими, оскільки з відеозапису з назвою «export-ji8rm» на 00:02:03 та 00:14:24 хвилині чітко видно транспортний засіб та номера автомобілю НОМЕР_1 , тому, суд апеляційної інстанції розцінює це як обраний спосіб захисту.

Твердження сторони захисту про те, що фактично ОСОБА_1 не мав ознак алкогольного сп`яніння, а, відтак, ці ознаки не могли бути встановлені співробітниками поліції, що на думку захисника свідчить про безпідставність висунутої вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки особиста суб`єктивна оцінка водієм свого стану не звільняє його ні від обов`язку виконати вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння, передбачену п. 2.5 ПДР України, ні від адміністративної відповідальності за невиконання такої вимоги.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи.

Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

У зв`язку з викладеним, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника адвоката Луніної О.В. залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2024 рокупро притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков