КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/393/24 Головуючий у суді І інстанції Бойко О.В.
Провадження № 33/824/3312/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Голуба Віталія Євгеновича на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поправка, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , директора Державного підприємства «Міжгалузевий учбово-атестанційний центр Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (СТ Нивки), за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частинами 1, 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4 250 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави, судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Суд першої інстанції вважав доведеною вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки він під час виконання своїх службових повноважень не повідомив свого безпосереднього керівника, у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів та під час виконання своїх службових повноважень не вжив заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та вчинив дії і прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Не погодившись з вказаною постановою, 01 травня 2024 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Голуб В.Є. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 обіймає посаду директора Державного підприємства «Міжгалузевий учбово-атестаційний центр Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України» (надалі - ДП «МУАЦ ІЕЗ ім. Патона») та діє на підставі та відповідно до статуту підприємства.

Статутом передбачено, що директор Центру видає в межах своєї компетенції накази та доручення, обирає форму і систему оплати праці. Тому в межах повноважень, наданих статутом він наділений службовими обов`язками (повноваженнями) видавати накази, делегування повноважень щодо видання наказів іншим особам статутом підприємства не передбачено.

В період часу з 01 вересня 2022 року по 03 липня 2023 року ОСОБА_1 було видано накази про прийняття себе та його дружини ОСОБА_2 на тимчасову (певний період) роботу за договором цивільно-правового характеру про надання послуг з проведення занять за тематикою навчальних програм.

Специфіка навчальних програм, які включають широкий перелік різнопланових занять з невеликою кількістю навчальних годин зумовлює залучення до проведення навчальних занять професійно компетентних в галузі зварювання спеціалістів. В ДП «МУАЦ ІЕЗ ім. Є.О. Патона» не має штатних викладачів.

Для проведення занять за договорами цивільно правового характеру на умовах погодинної оплати залучаються викладачі НТУУ «КПІ ім. І. Сікорського», фахівці Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона, промислових підприємств та працівники ДП «МУАЦ ІЕЗ ім. Є.О. Патона», які мають необхідну професійну компетентність.

Основою для оформлення договору з викладачем є навчальна програма, в якій визначена тематика занять і кількість навчальних годин по кожній темі. Винагорода за надані викладачем послуги з проведення занять визначається згідно постанови КМУ від 30 серпня 2002 року №1298, шляхом множення кількості проведених викладачем навчальних годин на ставку погодинної оплати, яка розраховується.

Жодних переваг (вигоди) в оплаті праці ні у ОСОБА_1 ні у його дружини ОСОБА_2 перед іншими викладачами, з якими укладалися аналогічні угоди в протоколах не було зазначено.

Контроль наданих викладачами послуг з проведення занять за навчальною програмою та підпис акту здачі-приймання послуг здійснює заступник директора відповідно до встановленого розподілу функціональних обов`язків.

Дружина особи, що притягується до відповідальності - ОСОБА_2 підписавши договір про надання послуг, проводила викладацькі заняття зі слухачами та жодним чином не знаходилася у прямому підпорядкуванні ОСОБА_1 так як виконувала умови договору на надання послуг від 01 квітня 2023 року №3332- п, у відповідності до яких надавала послуги з проведення теоретичних та практичних занять зі слухачами, відповідно до розкладу занять за програмами, що проводяться, а також на свій ризик самостійно організовувала виконання послуг, не підпадала під дію правил внутрішнього трудового розпорядку особи, якій надавала послуги. Тому у даному випадку у складених протоколі № 46,47 взагалі відсутній конфлікт інтересів (підпорядкованість особі, яка видавала накази).

Водночас слід зазначити, що навіть робота на постійній основі особи, наприклад, у навчальному закладі, який очолює її близька особа, є свідченням не реального, а лише потенційного конфлікту інтересів.

При виданні наказів стосовно себе, ОСОБА_1 не мав дискреційних повноважень, оскільки, він зобов`язаний забезпечити проходження учбового процесу в закладі, яким він керує.

Згідно п.п. 1.1.1 розділу 1 Методичних рекомендацій щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 29 вересня 2017 року №839, «відсутність дискреційних повноважень виключає наявність реального конфлікту інтересів».

Метою корупційного правопорушення є одержання неправомірної вигоди, а в протоколах не наведено в чому саме полягає корупційне діяння ОСОБА_1 відсутнє аргументування в чому саме полягає неправомірна вигода.

Для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

ОСОБА_1 підписуючи накази про прийняття себе на роботу за договорами надання послуг у відповідності до п.1.1 та п.2.1 договору надавав послуги з проведення теоретичних та практичних занять зі слухачами, відповідно до розкладу занять за програмами, що проводяться, а також на свій ризик самостійно організовував виконання послуг, не підпадав під дію правил внутрішнього трудового розпорядку особи, якій надавав послуги. Окрім того ОСОБА_1 виконував свій обов`язок передбачений статутом підприємства.

Тому у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1,2 ст.172-7 КУпАП, оскільки накази про прийняття на роботу на певний строк за договором про надання послуг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були видані в умовах можливого потенційного, а не реального конфлікту інтересів, оскільки відсутня така обов`язкова ознака реального конфлікту інтересів, як наявність самого корупційного діяння та факту реального впливу суперечності між. приватним та службовим інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення, і, відповідно, не зазначено, в чому саме такий вплив знайшов свій вияв та яким саме чином вплинув на об`єктивність прийнятого рішення.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Голуб В.Є., а також сам ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримали та просили суд її задовольнити.

Прокурор Прокопов О.Е. в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення прокурора в судовому засіданні, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Центру, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1700-УП, під час виконання своїх службових повноважень при підписанні вищевказаних наказів не повідомив у встановленому законом вищеописаних випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а також в умовах реального конфлікту інтересів, вищевказаними наказами, прийняв рішення щодо прийняття на роботу себе за договорами на надання послуг та своєї дружини - ОСОБА_2 , з відповідною винагородою за надані послуги.

За таких обставин неповідомлення у встановленому законом порядку про наявність реального конфлікту інтересів та вчинення дій (прийняття рішень) в умовах реального конфлікту інтересів утворює склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1 та 2 статті 172-7 КУпАП.

З таким висновками суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд.

Згідно із ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 ст. 172-7 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частина 2 ст. 172-7 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Положеннями ст. 41 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, діють неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої політичні погляди, ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно, не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

- реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

- потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

- приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Законом України «Про запобігання корупції» надано визначення поняттю «близькі особи» - члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта.

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо застосування окремих положень закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції від 19 жовтня 2022 року, у ситуації, коли в підпорядкуванні керівників чи інших посадових осіб працюють близькі особи, завжди існує потенційний конфлікт інтересів, оскільки у сфері повноважень таких осіб наявний приватний інтерес, зумовлений позаслужбовими стосунками з близькою особою, що може вплинути на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень, вчинення дій під час виконання службових повноважень стосовно близької особи (п. п. 2.2.1. п. 2.1 розділу 2).

Згідно з приміткою до ст. 172-7 КУпАП, у цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

У рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, які з урахуванням положень ст.ст. 8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, ЄСПЛ неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується наявними у справі доказами, які були оцінені судом у їх сукупності та взаємозв`язку.

З протоколів про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , займаючи посаду директора Державного підприємства «Міжгалузевий учбово-атестаційний центр Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до пп. «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог п. 2 ч. 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», під час виконання своїх службових повноважень не повідомив свого безпосереднього керівника, у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме:

- під час прийняття рішення щодо прийняття на роботу за договором на надання послуг строком з 02 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року себе, як фізичної особи та підписання особисто наказу від 02 січня 2023 року №01-к;

- під час прийняття рішення щодо прийняття на роботу за договором на надання послуг строком з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року себе, як фізичної особи та підписання наказу від 01 грудня 2022 року №10-к;

- під час прийняття рішення щодо прийняття на роботу за договором на надання послуг строком з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року себе, як фізичної особи та особистого підписання наказу від 01 листопада 2022 року №09-к;

- під час прийняття рішення щодо прийняття на роботу за договором на надання послуг строком з 01 вересня 2022 року по 31 жовтня 2022 року себе, як фізичної особи та особистого підписання наказу від 01 вересня 2022 року №07/1-к;

- під час прийняття рішення щодо прийняття на роботу за договором на надання послуг строком з 02 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року себе, як фізичної особи та шляхом особистого підписання наказу від 02 січня 2023 року №02-к;

- під час прийняття рішення щодо прийняття на роботу за договором на надання послуг строком з 01 червня 2023 року по 30 червня 2023 року себе, як фізичної особи та особистого підписання наказу від 01 червня 2023 року №14-к;

- під час прийняття рішення щодо прийняття на роботу за договором на надання послуг строком з 01 липня 2023 року по 31 липня 2023 року себе, як фізичної особи та особистого підписання наказу від 03 липня 2023 року №18-к;

- під час прийняття рішення щодо прийняття на роботу за договором на надання послуг строком з 01 вересня 2023 року по 30 вересня 2023 року себе, як фізичної особи та особистого підписання наказу від 01 вересня 2023 року №20/1-к;

- під час прийняття рішення щодо прийняття на роботу за договором на надання послуг ОСОБА_2 , яка є його дружиною та особистого підписання наказу від 01 квітня 2023 року №09-к;

Вказаними діями ОСОБА_1 , вчинив адміністративний проступок передбачений ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, а саме: неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Окрім того, ОСОБА_1 , займаючи посаду директора Державного підприємства «Міжгалузевий учбово-атестаційний центр Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до пп. «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону №1700-VII, під час виконання своїх службових повноважень не вжив заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та вчинив дії і прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме:

- 01 грудня 2022 року в умовах реального конфлікту інтересів прийняв рішення щодо прийняття на роботу за договором на надання послуг строком з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року себе, як фізичної особи та вчинив дії шляхом особистого підписання наказу від 01 грудня 2022 року №10-к;

- 01 листопада 2022 року в умовах реального конфлікту інтересів прийняв рішення щодо прийняття на роботу за договором на надання послуг строком з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року себе, як фізичної особи та вчинив дії шляхом особистого підписання наказу від 01 грудня 2022 року №09-к;

- 01 вересня 2022 року в умовах реального конфлікту інтересів прийняв рішення щодо прийняття на роботу за договором на надання послуг строком з 01 вересня 2022 року по 31 жовтня 2022 року себе, як фізичної особи та вчинив дії шляхом особистого підписання наказу від 01 вересня 2022 року №07/1-к;

- 02 січня 2023 року в умовах реального конфлікту інтересів прийняв рішення щодо прийняття на роботу за договором на надання послуг строком з 02 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року себе, як фізичної особи та вчинив дії шляхом особистого підписання наказу від 02 січня 2023 року №01-к;

- 02 січня 2023 року в умовах реального конфлікту інтересів прийняв рішення щодо прийняття на роботу за договором на надання послуг строком з 02 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року себе, як фізичної особи та вчинив дії шляхом особистого підписання наказу від 02 січня 2023 року №02-к;

- 01 червня 2023 року в умовах реального конфлікту інтересів прийняв рішення щодо прийняття на роботу за договором на надання послуг строком з 01 червня 2023 року по 30 червня 2023 року себе, як фізичної особи та вчинив дії шляхом особистого підписання наказу від 01 червня 2023 року №14-к;

- 03 липня 2023 року в умовах реального конфлікту інтересів прийняв рішення щодо прийняття на роботу за договором на надання послуг строком з 01 липня 2023 року по 31 липня 2023 року себе, як фізичної особи та вчинив дії шляхом особистого підписання наказу від 03 липня 2023 року №18-к;

- 01 вересня 2023 року в умовах реального конфлікту інтересів прийняв рішення щодо прийняття на роботу за договором на надання послуг строком з 01 вересня 2023 року по 30 вересня 2023 року себе, як фізичної особи та вчинив дії шляхом особистого підписання наказу від 01 вересня 2023 року №20/1-к;

- 01 квітня 2023 року в умовах реального конфлікту інтересів прийняв рішення щодо прийняття на роботу за договором на надання послуг ОСОБА_2 , яка є його дружиною та вчинив дії шляхом особистого підписання наказу від 01 квітня 2023 року №09-к.

Вказаними діями ОСОБА_1 , вчинив адміністративний проступок передбачений ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а саме: вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Постанови Президії Національної академії наук України від 22 березня 1999 року № 97 «Про надання Міжгалузевому учбово-атестаційному центру Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона НАН України права юридичної особи» ОСОБА_1 призначено директором Центру.

17 грудня 2021 року Національною академією наук України із ОСОБА_1 укладено контракт.

Відповідно до Статуту Центру затвердженого Розпорядженням Президії НАН України від 15 листопада 2016 року № 729, Центр заснований на державній власності, належить до сфери управління Національної академії наук України та входить до складу Науково-технічного комплексу «Інститут електрозварювання ім. Є.О. Патона НАН України» (п. 1.1.). Центр є юридичною особою. Центр набуває прав та обов`язків юридичної особи з дати включення його до Єдиного державного реєстру (п. З.1.). Центр має самостійний баланс, розрахунковий, валютний та інші рахунки в установах банків, печатку зі своїм найменуванням, а також може мати товарний знак, який реєструється відповідно до законодавства (п. З.5.).

ОСОБА_1 , будучи посадовою особою Центру, який є юридичною особою публічного права, є суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Відповідно до п. 8 Контракту від 17 грудня 2021 року укладеного із ОСОБА_1 керівник зобов`язаний знати та дотримуватися положень Закону України «Про запобігання корупції». Вживати у межах своїх повноважень заходи до запобігання проявам корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень у підприємстві, зокрема, своєчасно повідомляти уповноваженому органу управління про наявність реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до Статуту Центру директор Центру видає в межах своєї компетенції накази та доручення; у встановленому порядку призначає на посади та звільняє з посад працівників Центру; обирає форму і систему оплати праці, установлює працівникам конкретні розміри тарифних ставок, посадових окладів, винагород, надбавок і доплат з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством; розпоряджається коштами та майном Центру відповідно до цього статуту та законодавства; укладає договори, видає довіреності, відкриває в установах банків розрахунковий та інші рахунки (п. 7.7.).

ОСОБА_1 обіймаючи посаду директора Центру наділений службовими повноваженнями щодо видання у межах своєї компетенції наказів та доручень та призначення на посади та звільнення з посад працівників Центру.

Вищевказаними наказами директора Центру ОСОБА_1 , про надання послуг, які останній видав та особисто підписав, ним прийнято на роботу себе та свою дружину ОСОБА_2 . Визначено винагороди згідно по акту здачі- приймання послуг відповідно до табелю викладацької роботи.

Відповідно до положення про вимоги до викладачів, їх оформлення та визначення винагороди за проведення навчальних занять у зв`язку із специфікою навчальних програм до проведення занять залучаються позаштатні викладачі на умовах погодинної оплати праці в обсязі до 240 годин на рік (п. 1.1.). Прийняття викладачів на роботу за договорами цивільно-правового характеру (далі - ЦПХ) оформлюється наказом по центру (п. 3.4.).

Згідно інформації з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дата державної реєстрації шлюбу 18 липня 1981 року.

Керівник державного (комунального) підприємства (установи, організації) наділений повноваженнями приймати рішення розпорядчого характеру стосовно всіх працівників, у тому числі щодо близької особи, незалежно від того, хто є їх безпосереднім керівником. Враховуючи наведене у ст. 1 Закону визначення поняття «пряме підпорядкування», відносини прямого підпорядкування існують не тільки між працівником та його безпосереднім керівником, а також між працівником та будь-яким його керівником, який має повноваження вирішувати питання (брати участь у вирішенні) прийняття на роботу, звільнення з роботи, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень тощо, контролю за їх виконанням. Таким чином, близька особа перебуває у прямому підпорядкуванні не лише у свого безпосереднього керівника, а й у керівника підприємства, через що у керівника наявний потенційний конфлікт інтересів (приклад 4, п.п. 14.1.1.).

Директор Центру ОСОБА_1 , під час прийняття рішення щодо прийняття на роботу за договором на надання послуг себе та своєї дружини та вчинення дій шляхом особистого підписання наказів мав наявний приватний інтерес, зумовлений суб`єктивізмом у оцінці власних якостей та позаслужбовими стосунками з близькою особою, прагненням забезпечення матеріального достатку свого та такої близької особи шляхом її працевлаштування і отримання винагороди.

Службові повноваження директора Центру ОСОБА_1 , - це повноваження які визначені Статутом щодо призначення на посади та звільнення з посад працівників Центру, видання у межах своєї компетенції наказів.

Дискреція - можливість діяти на власний розсуд, обираючи з декількох різних варіантів дій, рішень.

Оскільки директор Центру ОСОБА_1 не може об`єктивно оцінити свої особисті, професійні, кваліфікаційні та ділові якості та якості своєї близької особи при прийнятті її на роботу, то у даному випадку у нього виникає суперечність, між приватним інтересом та службовими повноваженнями.

Вказана суперечність між приватним інтересом та службовими повноваженнями директора Центру ОСОБА_1 , під час вирішення питання про прийняття на роботу себе та своєї близької особи безпосередньо впливає на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень, та на вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

У даному випадку суперечність між приватним інтересом та службовими повноваженнями директора Центру ОСОБА_1 утворює стан реального конфлікту інтересів.

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції від 19 жовтня 2022 року навіть за умови, що особа, маючи приватний інтерес, приймає об`єктивні та неупереджені рішення, вона вчиняє дії в умовах реального конфлікту інтересів (п. 2.4 розділу 2).

За таких умов, а саме наявності реального конфлікту інтересів, директор Центру ОСОБА_1 був зобов`язаний повідомити не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізнався чи повинен був дізнатися про таку наявність свого безпосереднього керівника та не вчиняти дій та не приймати рішень до прийняття безпосереднім керівником або керівником органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади рішення щодо врегулювання конфлікту інтересів, та повідомлення про прийняте рішення.

ОСОБА_1 мав можливість дізнатися про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час фактичного підписання зазначених наказів.

Відповідно до статуту Центру директор Центру призначається на посаду та звільняється з посади Національною академією наук України за поданням головної організації НТК «ІЕЗ» за результатами конкурсного відбору, на підставі укладеного контракту (п. 13.).

Листом Національної академії наук України від 10 листопада 2023 року № 17/1562-12 повідомлено, що повідомлень про наявність конфлікту інтересів від директора Центру ОСОБА_1 не надходило.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності реального конфлікту, оскільки для проведення занять залучаються викладачі, які мають необхідну професійну компетентність є необґрунтованими, оскільки прийняття на роботу жодним чином не звільняє суб`єкта, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та який є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, від обов`язку виконувати вимоги ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає не лише на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а й на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

У даному конкретному випадку приватний інтерес це майновий і немайновий інтерес директора Центу при підписанні наказу про прийняття на роботу себе та своєї дружини, цей інтерес зумовлений сімейними стосунками із ОСОБА_2 і виник саме у зв`язку з його діяльністю на посаді директора Центру.

Дискреційні повноваження полягають у вчиненні чи не вчиненні дій під час виконання зазначених повноважень - прийнятті чи неприйнятті на роботу себе та своєї дружини.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що у ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки конфлікт не реальний а потенційний, підлягають відхиленню апеляційним судом зважаючи на наступне.

При потенційному конфлікті інтересів у особи наявний приватний інтерес у сфері, в якій вона виконує свої службові/представницькі повноваження. Така ситуація надалі впливатиме на об`єктивність особи під час реалізації повноважень.

При реальному конфлікті інтересів особа реалізує (повинна реалізувати) свої повноваження у сфері, де наявний приватний інтерес. Це викликає суперечність між повноваженнями і приватним інтересом, яка впливає на об`єктивність вчинення дій чи прийняття рішень.

За таких обставин, директор гімназії під час прийняття рішення щодо прийняття на роботу себе та своєї дружини ОСОБА_2 , мав наявний приватний інтерес, зумовлений позаслужбовими (сімейними, родинними) стосунками з близькою особою та прагненням забезпечення матеріального достатку такої особи та себе шляхом працевлаштування, що може вплинути на об`єктивність та неупередженість прийняття ним рішень або на вчинення чи невчинення дій під час реалізації службових повноважень.

Тобто, підписання директором Центру наказів про прийняття на роботу тягне за собою необхідність прийняття рішення, що свідчить про виникнення суперечності між приватним інтересом і повноваженнями, тобто про реальний конфлікт інтересів. Підписання наказів про прийняття на роботу себе та своєї дружини свідчить про прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції в тому, що ОСОБА_1 були порушено вимоги, встановлені п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», за що передбачена відповідальність за частинами 1, 2 статті 172-7 КУпАП, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами у справі.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Враховуючи наведене, постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України»,«Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

На підставі викладеного і керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Голуб Віталія Євгеновича залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частинами 1, 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб