Справа № 541/1158/24
Провадження №3/525/288/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2024 селище Велика Багачка Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Прасол Я.В.,

секретаря судового засідання Фесенко Ю.А.,

з участю прокурора Чуйка Д.М.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка в режимі відеоконференції матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Дмитрівка Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого директором КП «Центр надання соціальних послуг Новодмитрівської сільської ради», депутат Новодмитрівської сільської ради Черкаської області, до адміністративної відповідальності раніше не притягався,

за ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №153/2024 від 22.03.2024, ОСОБА_1 , будучи т.в.о. начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 та відповідно до п. п. «г», п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону не повідомив у визначеному Законом порядку та строки під час прийняття рішення про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час підписання додатку №1 до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) №160 від 01.11.2022 «Про преміювання військовослужбовців та надбавку за особливості проходження служби за жовтень 2022 року», у тому числі собі особисто. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП ( а.с. 2-15 т. 1).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №156/2024 від 22.03.2024, ОСОБА_1 , будучи т.в.о. начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 та відповідно до п. п. «г», п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону не повідомив у визначеному Законом порядку та строки під час прийняття рішення про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час підписання додатку №1 до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) №161 від 01.11.2022 «Про виплату додаткових винагород військовослужбовцям», у тому числі собі особисто. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП (а.с. 68-81 т. 1).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №254/2024 від 26.04.2024 ОСОБА_1 , будучи заступником начальника штабу військової частини НОМЕР_2 та відповідно до п. п. «г», п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону не повідомив у визначеному Законом порядку та строки під час прийняття рішення про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час підписання додатку №1 до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) №108 від 01.09.2022 «Про виплату додаткових винагород військовослужбовцям», у тому числі собі особисто. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП (а.с. 120-133 т. 1).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №154/2024 від 22.03.2024, ОСОБА_1 , будучи т.в.о. начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 та відповідно до п. п. «г», п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону діяв при наявному у нього реальному конфлікті інтересів під час прийняття рішення щодо підписання додатку №1 до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) №160 від 01.11.2022 «Про преміювання військовослужбовців та надбавку за особливості проходження служби за жовтень 2022 року», у тому числі собі особисто. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП ( а.с. 2-14 т. 2).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №155/2024 від 22.03.2024, ОСОБА_1 , будучи т.в.о. начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 та відповідно до п. п. «г», п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону діяв при наявному у нього реальному конфлікті інтересів під час прийняття рішення щодо підписання додатку №1 до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) №161 від 01.11.2022 «Про виплату додаткових винагород військовослужбовцям», у тому числі собі особисто. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП (а.с. 51-63 т. 2).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №255/2024 від 26.04.2024 ОСОБА_1 , будучи заступником начальника штабу військової частини НОМЕР_2 та відповідно до п. п. «г», п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону діяв при наявному у нього реальному конфлікті інтересів під час прийняття рішення щодо підписання додатку №1 до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) №108 від 01.09.2022 «Про виплату додаткових винагород військовослужбовцям», у тому числі собі особисто. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП ( а.с. 102-114 т. 2).

Постановою суду від 20.05.2024 справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП об`єднані в одне провадження ( а.с. 166 т. 2).

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вищевказаних адміністративних правопорушень не визнав, суду пояснив, що дійсно він проходив службу у лавах Збройних Сил України, у 2022 році згідно наказу тимчасово виконував обов`язки начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 . Він дійсно підписував додатки до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) №160 від 01.11.2022 «Про преміювання військовослужбовців та надбавку за особливості проходження служби за жовтень 2022 року» та до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) №161 від 01.11.2022 «Про виплату додаткових винагород військовослужбовцям», проте під час їх підписання він не виконував жодних дискреційних повноважень, оскільки надбавка за особливі умови проходження військової служби та премія є невід`ємною частиною грошового забезпечення військовослужбовців та гарантується державою. Розмір надбавки та премії, згідно Закону, визначається Міністром оборони. Вказані додатки містили відомості про всіх військовослужбовців, які у вказаний період перебували на службі згідно штатного розпису, своїм підписом він фактично лише підтверджував особовий склад та наявність підстав для невиплати надбавки чи премії. Зазначав, що штатний розпис є документом з обмеженим доступом, тому ніхто інший на той момент не мав можливості підписати додатки до наказів. Щодо підписання додатку №1 до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) №108 від 01.09.2022 «Про виплату додаткових винагород військовослужбовцям», повідомив, що не може стверджувати про те, що саме він підписував вказаний документ, підпис схожий на його, але чи саме він підписував документ не пам`ятає, жодних належних та допустимих доказів того що саме він його підписував у матеріалах справи немає, оскільки саме командир має підписувати. Зазначає, що жодного реального конфлікту інтересів на момент підписання додатків до наказів не існувало, корупційні ризики були відсутні. Просив провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Прокурор Чуйко Д.М. посилався на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, просив застосувати адміністративне стягнення, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, у виді 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , думку прокурора, дослідивши наявні матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку і давши їм належну оцінку, приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до вимог ст. ст. 245, 252 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом. Докази, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, цей орган оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом установлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 №11 від 24.02.2022 ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_2 з 24.02.2022, указаним наказом було визначено виплачувати останньому щомісячну премію 140% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років (а.с. 26, 88, 155 т. 1; а.с. 21, 71, 136 т. 2).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №239 від 25.10.2022 на ОСОБА_1 було тимчасово покладено виконання обов`язків начальника штабу першого заступника командира військової частини з 25.10.2022 на час відсутності останнього (а.с. 41, 97, 156 т. 1; а.с. 30, 80, 137 т. 2).

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №160 від 01.11.2022 було прийнято рішення про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 у розмірі 100% за жовтень 2022 року та надбавки за особливості проходження військової служби в розмірі 65% , згідно додатку №1 (а.с. 27-28, 89 т. 1; а.с. 22, 72 т. 2).

Відповідно до додатку №1 до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №160 від 01.11.2022, який підписаний т.в.о. начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 зазначений перелік осіб за посадами, військовим званням, розмір премії та період, у переліку присутній ОСОБА_1 , розмір премії 140% (а.с. 29-30, 90 т. 1; а.с. 22, 73 т. 2).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 №161 від 01.11.2022 було визначено виплату особовому складу військової частини додаткову винагороду у розмірі 30000 грн. в розрахунку пропорційно часу проходження служби за період з 01.10.2022 по 31.10.2022 (а.с. 31-32, 161 т. 1; а.с. 23, 74 т. 2).

Додаток №1 до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.11.2022 №161 підписаний т.в.о. начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 серед осіб, яким підлягає виплата додаткової винагороди зазначено ОСОБА_1 (а.с. 33-34, 92 т. 1; а.с. 24, 75 т. 2).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 №108 від 01.09.2022 було прийнято рішення виплатити особовому складу військової частини додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. в розрахунку пропорційно часу проходження служби за період з 01.08.2022 по 31.08.2022 (а.с. 151-152 т. 1, а.с. 132-133 т. 2).

Додаток №1 до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.09.2022 №108 підписаний начальником штабу першим заступником командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 серед осіб, яким підлягає виплата додаткової винагороди зазначено ОСОБА_1 (а.с. 153-154 т. 1, а.с. 134-135 т. 2).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 від 22.04.2024 наданих оперуповноваженому УСР в Черкаській області ДСР Національної поліції України ОСОБА_4 , останній зазначив, що у додатку №1 до наказу №108 від 01.09.2022 зазначені його дані, проте він його не підписував, підпис належить ОСОБА_1 (а.с. 147-148 т. 1, а.с. 128-129 т. 2).

За змістом абз. 11 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Метою корупційного правопорушення є одержання неправомірної вигоди.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 06.10.2010 № 21-рп/2010 (п. 3.2.2.) прямо вказав на необхідність визнання і дії в Україні принципу верховенства права, і на необхідність врахування, насамперед, того, що термін «корупція» означає «використання особою наданих їй службових повноважень та пов`язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб», а діяння, яке не відповідає змісту терміна «корупція», не може визнаватись корупційним правопорушенням.

Відповідно до п. п. «г» п.1 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія зазначеного Закону, є в тому числі військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки.

За змістом п .п. 1, 2, 3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобіганні корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно з диспозицією ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується тим, що воно вчинюється умисно. Особа, яка його вчиняє, усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї реального конфлікту інтересів або вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

З пункту 2 примітки до ст. 172-7 КУпАП, вбачається, що під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень, що також визначено в абз. 13 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції».

Відповідно до абз. 9 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно з абз. 12 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Згідно з п. 2.3 методичних рекомендацій щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції (з додатками), затверджених наказом НАЗК від 02.04.2021 № 5, приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій лише під час реалізації службових/представницьких повноважень, що є дискреційними. Саме дискреційні повноваження призводять до виникнення конфлікту інтересів.

Дискреція можливість діяти на власний розсуд, обираючи з декількох різних варіантів дій, рішень.

Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Відповідно до роз`яснень Національного агентства з питань запобігання корупції № 11 від 13.06.2022, "конфлікт інтересів під час прийняття керівником рішення про встановлення того чи іншого виду виплати буде відсутній, якщо він зобов`язаний встановити конкретний розмір виплати, і законодавство не дає змоги йому зробити вибір щонайменше з двох чи більше можливих варіантів розмірів виплати (відсутність дискреції)".

Суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага. Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби. Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків (розділ ХVІ Наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам»).

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків. Розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби розраховується від мінімального розміру цієї надбавки, який встановлюється Міністром оборони України, у відсотках для осіб офіцерського складу та окремо для осіб рядового, сержантського та старшинського складу виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. Мінімальний розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби не може перевищувати 65 відсотків. Надбавка за особливості проходження служби у встановлених розмірах виплачується щомісяця з дня вступу до виконання обов`язків за посадою, у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадою, до дня звільнення від виконання обов`язків за посадою, яка передбачає цю надбавку (розділ VІ Наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам»).

. Відповідно до телеграми Міністра оборони України №3164 від 25.02.2022 ( зі змінами) з метою належного соціального захисту військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту у 2022 році установленому надбавку за особливості проходження військової служби в мінімальному розмірі 65% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років; та розміри щомісячних премій, згідно Додатку.

На період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах ( Постанова КМУ №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану").

Таким чином розмір надбавки за особливості проходження військової служби та розмір премії визначені Законом.

Крім того, розмір надбавки за особливості проходження військової служби та щомісячної премії зазначені у наказі командира військової частини про прийняття ОСОБА_1 на військову службу.

Таким чином, підписуючи додаток №1 до наказів командира Військової частини НОМЕР_2 №161 від 01.11.2022 та №160 від 01.11.2022 ОСОБА_1 особисто не визначав розмір надбавки та премії військовослужбовцям військової частини, у тому числі і собі.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_1 усвідомлював протиправний характер своєї дії, передбачав його шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання таких наслідків.

Протоколи про адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 172-7 КУпАП містять посилання на те, що відповідно до інформації військової частини НОМЕР_2 повідомлень про конфлікт інтересів не надходило, проте відповідних доказів матеріали справ не містять.

Щодо підписання ОСОБА_1 додатку №1 до наказу №108 від 01.09.2022, суд приходить до переконання, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що саме він здійснив його підпис, факт підписання додатку особою, яка притягається до адміністративної відповідальності заперечується, матеріалами справи не доведено, що на час його підписання ОСОБА_1 був уповноважений на підписання вказаного додатку.

У силу вимог ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З даних положень Основного Закону виходить, що суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише за наявності всіх елементів складу адміністративного правопорушення: об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту, суб`єктивної сторони.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості особи після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості звинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. (ст. 7 КУпАП).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки матеріалами справи не доведено «поза розумним сумнівом» вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, суд приходить до переконання, що провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 9, ч. ч. 1, 2 ст. 172-7, п. 1 ст. 247, 279, 280, 283, 284, 285, 289, 294 КУпАП,

у х в а л и в:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Я.В. Прасол