Провадження № 33/4808/1078/24
Категорія ч.1 ст. ст. 172-6 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Малєєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Малєєв А.Ю., за участю секретаря с/з Паньків В.І., апелянта ОСОБА_1 , прокурора Ляхович Д.С., розглянув справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду від 13.11.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та

в с т а н о в и в :

1. Зміст постанови суду першої інстанції.

1.1. ОСОБА_1 суд визнав винним за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, піддав штрафу в розмірі 850 грн.

1.2. Згідно постанови ОСОБА_1 як суб`єкт відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією у відповідності до підпункту «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 45 цього Закону, несвоєчасно без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

2. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 :

2.1. При розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови не було встановлено жодних належних фактичних обставин та належно допустимих доказів, які б дійсно вказували на вину у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та зазначеного у протоколі;

2.2. Суд як і сторона обвинувачення не були ознайомлені та не вивчали подані заздалегідь до матеріалів справи письмові заперечення із відповідними належно допустимими письмовими доказами, що спростовували зміст протоколу;

2.3. В постанові суду аргументованих доводів, які б вказували на вину у вчиненні адмінправопорушення та неподання декларації про доходи без поважних причин - відсутні;

2.4. Протоколом визначено, що порушення є формальним та таким, що не передбачає наслідків як обов`язкового елементу об`єктивної сторони, за відсутності суспільної шкоди та шкідливих наслідків, із можливістю застосування вимог cm, 22 КУпАП про звільнення від відповідальності за малозначність правопорушення;

2.5. Обставини стосовно проходження лікування, відсутності у законодавстві обов`язку подавати декларацію до 12.10.2023, відсутності станом на кінцеву дату подання декларації 31.01.2024 документів, на які слід було посилатись при заповненні та поданні декларації особи, що уповноважена виконувати функції держави або місцевого самоврядування, є поважними;

Враховуючи наведені обставини, просить оскаржену постанову скасувати, провадження у справі закрити.

3. Провадження в апеляційному суді.

3.1. В судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. Пояснив, що при звільненні він знав про відсутність обов`язку подавати декларацію під час дії воєнного стану. Мережевими інструментами володіє, раніше подавав декларації через відповідні ресурси. Йому не були виплачені кошти за відпустки і він подав до суду. Не слідкував за змінами відповідного законодавства щодо необхідності подавати декларацію і не знав, що є обов`язок подати декларацію до 31.01.2024. Дізнався про це від товариша в лютому 2024, але декларацію не подав, оскільки не знав, яку суму туди необхідно вносити. Рішенням суду від 27.02.2024 Департамент патрульної поліції зобов`язано провести перерахунок. Декларацію подав у 29.03.2024 за повідомленням бухгалтерії. Кошти за цим перерахунком він отримав тільки в листопаді 2024 в сумі біля 20 тис. грн. Просив закрити справу через малозначність і обмежитися усним зауваженням.

3.2. Прокурор заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просила оскаржену постанову залишити без змін. Причини несвоєчасного подання декларації апелянтом не можна визнати поважними. Підстави для визнання правопорушення малозначним відсутні.

4. Мотиви суду апеляційної інстанції.

4.1. Апеляційну скаргу належить задовольнити частково з таких мотивів.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (ч. 1 ст. 172-6 КУпАП).

4.2. Спір існує між сторонами тільки з приводу поважності причин несвоєчасного подання декларації, решта фактів об`єктивної сторони ч. 1 ст. 172-6 КУпАП не заперечуються.

4.3. Апелянт заперечив вину, але його заперечення спростовані.

Дійсно, на момент звільнення у ОСОБА_1 був відсутній обов`язок подавати декларацію під час дії воєнного стану, але 12.10.2023 набрав чинності закон, яким відновлена необхідність декларування і встановлений строк 31.01.2024.

ОСОБА_1 повинен був і мав усі можливості знати про ці зміни. Тому його доводи щодо незнання закону, не можуть бути підставою про висновку про відсутність вини.

Не може бути підставою для такого висновку і те, що в суді був спір щодо сум, які йому належали під час звільнення. Він мав усі можливості своєчасно подати декларацію щодо доходів, розміри яких йому були відомі, а після вирішення спору судом унести відповідні уточнення в декларацію.

Хвороба апелянта також не може бути перешкодою для нього знати закон, виконати покладений ним обов`язок і своєчасно задекларувати свої доходи.

4.4. Даних щодо обставин, які об`єктивно могли завадити ОСОБА_1 для подачі до НАЗК декларації у встановлений законом строк апелянтом не надано, матеріали справи їх не містять, а тому підстав для висновку про відсутність його вини немає.

4.5. Водночас дії ОСОБА_1 дають підстави для висновку про малозначність скоєного ним правопорушення відповідно до положень ст. 22 КУпАП.

Він подав декларацію 29.03.2024 як тільки дізнався про розмір сум за рішенням суду, що не спростовано. Це свідчить про неправильне розуміння своєчасності виконання обов`язку по декларуванню, але і вказує на його добросовісну помилку.

Такі особливості суб`єктивної сторони дій апелянта дають підстави для висновку про малозначність правопорушення.

5. Апеляційний суд на підставі викладеного вважає можливим застосувати положення ст. 22 КУпАП та звільнити ОСОБА_1 від відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення й можливістю обмежитися усним зауваженням.

На переконання апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду від 13.11.2024 щодо ОСОБА_1 - скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова не оскаржується.

Суддя А.Ю. Малєєв