Справа № 136/340/24
Провадження № 33/801/584/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шпортун С. В.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Панасюк Катерини Юріївни, прокурора Грушковського Віталія Юзефовича, за участі секретаря Литвина С.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2024 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП,

встановив:

Постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У скарзі зазначає, що він не заперечує свою участь в голосуванні щодо питання надання в оренду ПрАТ «Зернопродукт МХП» (далі - товариство) земельної ділянки комунальної власності, проте у нього був відсутній приватний інтерес, як складова частина конфлікту інтересів. У протоколі про адміністративне правопорушення його приватний інтерес сформульований загальною фразою, при цьому на зазначено, як саме утримання від голосування могло вплинути на його договірні відносини з товариством, про яку конкретну шкоду договірним відносинам йде мова, а також не зазначено, хто саме мав зашкодити таким договірним відносинам. Фактично йому було інкриміновано сам факт перебування в орендних відносинах з товариством, хоча тільки зазначене не може свідчити про наявність приватного інтересу. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчили б про отримання ним будь-яких матеріальних чи нематеріальних бонусів чи переваг в результаті голосування. Договірні відносини між ним та ПрАТ «Зернопродукт МХП» врегульовані нормами цивільного законодавства та договором оренди. Судом залишено поза увагою роз`яснення, надані Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» №223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року.

Також, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що 20 травня 2024 року було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови надіслано до Єдиного державного реєстру судових рішень для оприлюднення 28 травня 2024 року та 30 травня 2024 року забезпечено надання загального доступу. Копія постанови не була надіслана електронною поштою ані особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, ані захиснику. Через довгий термін складання повного тексту рішення, а також його оприлюднення, вчасне подання апеляційної скарги стало неможливим.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 289 КУпАП, в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

При вирішенні питання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційний суд виходить з того, що постанову Липовецьким районним судом Вінницької області винесено 20 травня 2024 року та згідно супровідного листа від 04 червня 2024 року направлено на адресу ОСОБА_1 (а.с.197).

Постанова була надіслана судом першої інстанції для оприлюднення до Єдиного державного реєстру судових рішень 28 травня 2024 року. Надання загального доступу забезпечено 30 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу подано ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 05 червня 2024 року.

Доказів того, що до вказаної дати ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови матеріали справи не місять.

Оскільки оскаржувана постанова не була надіслана судом першої інстанції в день її винесення до Єдиного державного реєстру судових рішень для оприлюднення, а її копія була надіслана ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку лише 04 червня 2024 року, зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження дати отримання копії постанови ОСОБА_1 , з метою забезпечення конституційного права особи на оскарження судового рішення, про яке стверджується в рішеннях Європейського суду з прав людини, апеляційний суд прийшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови Липовецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2024 року пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Панасюк К.Ю., прокурора Грушковського В.Ю., дослідивши апеляційну скаргу та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У ст. 280 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У протоколі №115 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 16 лютого 2024 року зазначено, що відповідно до підпунктів «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, а тому в силу примітки до статті 172-7 КУПАП він є суб`єктом адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачене статтею 172-7 КУпАП «Порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів».

Згідно ч. 2 статті 35-1 Закону України «Про запобігання корупції» у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу.

У відповідності до статті 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова, депутат районної, обласної, районної у місті ради публічно повідомляє про конфлікт інтересів, який виник під час участі у засіданні ради, іншого колегіального органу (комісії, комітету, колегії тощо), відповідному колегіальному органу та не бере участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідним колегіальним органом (відповідно до Закону доповнено статтею 5-1 згідно із Законом №1258-IX від 19.02.2021).

Зазначені правила врегулювання конфлікту інтересів мають застосовуватися як під час участі особи в роботі колегіального органу, що є окремою юридичною особою (наприклад, Центральна виборча комісія, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Рахункова палата), так і в колегіальному органі без статусу юридичної особи (наприклад, дисциплінарна комісія, комісія з розподілу службового житла, комісія з преміювання тощо).

Так, у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участі у прийнятті рішення цим органом.

Так, згідно автобіографії ОСОБА_1 розміщеної на офіційному сайті Липовецької міської ради (https://lyp.gov.ua/miskij-golova-09-51-44-19-03-2021/) останнє місце роботи перед обранням ОСОБА_1 на посаду міського голови Липовецької міської ради працював директором Липовецького виробничого підрозділу ПрАТ «Зернопродукт МХП» Вінницької обл.

Окрім цього, згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо об?єкта нерухомого майна встановлено, що між ОСОБА_1 (ПІН: НОМЕР_1 ) та ПрАТ «ЗЕРНОПРОДУКТ МХП» (код ЄРДПОУ: 32547211) укладені та діють договори по оренді земельних ділянок, власником яких є ОСОБА_1 :

- земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0150 площею 2,5658 га - договір оренди землі №415 від 13.10.2021 строком на 20 років (до 13.10.2041);

- земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:1092, площею 2,00 га - договір оренди землі №77 В-Л-В від 02.12.2019 строком на 7 років;

- земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0485 площею 1,7737 га - договір оренди землі №84 від 13.10.2021 строком на 20 років (до 13.10.2041);

- земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0486, площею 0,8002 га - договір оренди землі №84-1 від 13.10.2021 строком на 20 років (до 13.10.2041).

Так, за результатами виконання вищевказаних договорів ОСОБА_1 нараховується орендна плата.

У відповідності до рішення № 954 37 сесії 8 скликання Липовецької міської ради від 06.07.2022 «Про надання в оренду ПрАт «ЗЕРНОПРОДУКТ МХП» земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», було надано в оренду ПрАт «ЗЕРНОПРОДУКТ МХП» строком на 1 рік земельну ділянку комунальної власності сільськогосподарського призначення.

Відповідно до витягу з протоколу 37 сесії 8 скликання Липовецької міської ради від 06.07.2022 питанням 16 СЛУХАЛИ: Про надання в оренду ПрАТ «ЗЕРНОПРОДУКТ МХП» земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Міський голова ОСОБА_2 . Після дискусії поставив проект рішення на голосування за основу та в цілому.

Голосували: усього голосувало 23; з них: «За» - 20, «Проти» - 0, «Утрималися» - 3, «Не голосували» - 1.

Проект рішення з 16 питання прийнято в цілому більшістю голосів.

Відповідно до Результатів відкритого поіменного голосування 37 сесії 8 скликання від 06.07.2022 до питання №16 За основу та в цілому ОСОБА_1 голосував «за».

ОСОБА_1 , цілком усвідомлюючи, що вказане питання стосується суб`єкта господарювання, з яким він перебуває в договірних відносинах, маючи приватний інтерес не зашкодити таким відносинам та дискреційні повноваження міського голови на сесіях Липовецької міської ради, достовірно знаючи, що в нього виник реальний конфлікт інтересів, свідомо допустив та публічно не повідомив сесію про його виникнення чим порушив вимоги ч. 2 ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином, ОСОБА_1 , являючись міським головою Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, 06.07.2022, будучи присутнім на засіданні сесії при розгляді питання про надання в оренду ПрАТ «ЗЕРНОПРОДУКТ МХП» земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, публічно не повідомив сесію про наявність у нього реального конфлікту інтересів, тобто суперечності між його приватним інтересом так як він зацікавлений не зашкодити вигідним для нього договірним відносинам з ПрАТ «ЗЕРНОПРОДУКТ МХІ», та дискреційними повноваженнями на посаді міського голови Липовецької міської ради, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень на сесії міської ради, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 172-7 КУпАП, тобто - неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів (а.с.3-10).

Крім того, в цей же день відносно ОСОБА_1 було складено протокол №116 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, яке містить аналогічні обставини, які наведені у протоколі №115.

За вказаним протоколом ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він, являючись міським головою Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, будучи відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, та в силу примітки до статті 172-7 КУпАП, також суб`єктом адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена статтею 172-7 КУпАП «Порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів», в порушення вимог ст.35-1 Закону України «Про запобігання корупції», ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», 06.07.2022 будучи присутнім на засіданні 37 сесії восьмого скликання Липовецької міської ради при розгляді питання №16 «Про надання в оренду ПрАТ «ЗЕРНОПРОДУКТ МХП» земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», вчинив дію шляхом обговорення та голосування за вказане питання «ЗА», цим самим прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, тобто суперечності між його приватним інтересом, так як він зацікавлений не зашкодити вигідним для нього договірним відносинам з ПрАТ «ЗЕРНОПРОДУКТ МХП», та дискреційними повноваженнями на посаді міського голови Липовецької міської ради, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень на сесії міської ради, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 172-7 КУпАП, тобто вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів (а.с.82-91).

Частиною першою статті 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частиною другою статті 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Суд першої інстанції, взявши до уваги викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини (зокрема, наявність у власності ОСОБА_1 декількох земельних ділянок, які останній здавав в оренду на підставі відповідних договорів згаданому підприємству та отримання орендної плати; перебування ОСОБА_1 на посаді голови міської ради; відсутність публічного оголошення ОСОБА_1 на сесії про наявність конфлікту інтересів при вирішенні питання про передачу згаданому підприємству в оренду земельної ділянки комунальної власності для обробітку) прийшов до висновку, що ОСОБА_1 , являючись міським головою, уповноваженим на виконання функій місцевого самоврядування, був присутнім на засіданні сесії міської ради, при розгляді питання про надання в оренду ПрАТ «Зернопродукт МХП» земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення, приймав участь у голосуванні та проголосував за вказане питання «за», по суті стояв перед вибором задоволення публічного інтересу (на користь територіальної громади) або приватного інтересу (власних інтересів), сутність якого полягає у небажанні зашкодити вигідним для нього договірним відносинам з ПрАТ «Зернопродукт МХП» та дискреційними повноваженнями, оскільки умови договору передбачають отримання орендодавцем доходу від оренди земельних ділянок та сплату податкового зобов`язання, що впливає на об`єктивність абро неупередженість прийняття ним рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень на сесії міської ради, однак, свідомо допустив та публічно не повідомив сесію про його виникнення, чим порушив вимоги, ч. 2 ст. 35-1 Закону України «Про запобігання корупції», а отже, в ОСОБА_1 наявний склад адмінправопорушення, яке останньому інкримінують.

Апеляційний суд, проаналізувавши мотиви апеляційної скарги, дослідивши всі докази у цій справі дійшов висновку, що постанова суду є незаконною, адже висновки суду першої інстанції є формальними, містять багато «або», без конкретизації дій ОСОБА_1 , які б підтверджували наявність у нього приватного інтересу, і тим більше без проектування роз`яснень НАЗК на обставини цієї справи.

Як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував щодо обставин, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, і які були встановлені судом першої інстанції, однак заперечував щодо наявності в нього приватного інтересу при вирішенні питання, яке стосувалось передачі в оренду земельної ділянки комунальної власності підприємству, з яким у нього існують договірні відносини оренди.

У матеріалах справи (а.с. 56) містяться пояснення ОСОБА_1 , в якому останній на запитання працівника поліції «чому Ви публічно не повідомили про виникнення реального конфлікту інтересів» відповів, що не бачив в цьому конфлікту інтересів.

При розгляді апеляційної скарги в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що ніяких преференцій від надання для обробітку необробленої земельної ділянки підприємству, яке виявило таке бажання, ні він, ні підприємство не отримає в майбутньому, ніякої вигоди за таких обставин не може отримати. Він діяв лише в інтересах територіальної громади, з метою ефективного використання необроблених земель та поповнення місцевого бюджету. Умови договорів оренди належних йому земельних ділянок абсолютно не залежать і не можуть залежати в майбутньому від його посади.

Апеляційний суд вважає, що при розгляді цієї ситуації слід взяти до уваги Методичні рекомендації щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, які були підготовлені на основі Закону України "Про запобігання корупції" у редакції від 30.03.2017.

Для формування чіткого розуміння змісту інституту запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, насамперед, необхідно з`ясувати сутність ключового терміну - конфлікт інтересів.

Складовими конфлікту інтересів (реального, потенційного) є:

приватний інтерес (будь-який майновий чи немайновий), службові/ представницькі повноваження (безпосередні та загальнослужбові), а співвідношення вказаних складових спричиняє виникнення:

реального конфлікту інтересів - приватний інтерес суперечить службовим/представницьким повноваженням, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

потенційного конфлікту інтересів - у сфері службових/ представницьких повноважень наявний приватний інтерес, що може за настанні певних обставин у майбутньому вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях (абзац дванадцятий частини першої статті 1 Закону).

Важливо підкреслити, що перелік самих стосунків не є вичерпним, адже при наданні визначення законодавцем використано словосполучення "у тому числі", тобто у дефініції окреслено лише найбільш типові форми стосунків, які можуть зумовлювати наявність майнового чи немайнового інтересу.

Практично це означає, що кожен службовець при виконанні своїх повноважень повинен брати до уваги увесь спектр своїх не лише правових (юридичних), а й соціальних (приватних) відносин, які зумовлюють виникнення майнового чи немайнового інтересу.

При цьому тільки такий приватний інтерес у сфері службових/представницьких повноважень, що може вплинути або впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень, спричиняє виникнення реального або потенційного конфлікту інтересів.

Визначальним є спроможність вказаних відносин спричинити виникнення приватного інтересу.

Крім цього, за останніми роз`ясненнями НАЗК, які містяться на офіційному її сайті (від 12.01.2024), конфлікт інтересів може існувати у особи, в ситуації, коли:

- в особи наявний приватний інтерес (будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, ст. 1 Закону);

- в особи наявні службові / представницькі повноваження, під час реалізації яких вона може вчиняти дії, приймати рішення саме з питання, в якому у неї наявний приватний інтерес;

- такі службові/представницькі повноваження мають дискреційний характер (тобто є такими, коли особа може на власний розсуд обирати з кількох юридично допустимих дій, рішень).

Саме сукупність зазначених факторів дає підстави стверджувати, що приватний інтерес особи може впливати на об`єктивність та неупередженість під час вчинення особою дії, прийняття рішення, а отже, в особи є конфлікт інтересів.

За відсутності принаймні однієї із складових службових/представницьких повноважень дискреційного характеру та/або приватного інтересу конфлікт інтересів не виникає.

Отже, орган поліції, в особі старшого оперуповноваженого 1-го сектору (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань Різник О.М., зобов`язаний перед тим, як скласти протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 довести наявність всіх складових, в тому числі приватного інтересу, а саме те, що при розгляді на сесії міської ради згаданого питання у останнього був приватний інтерес, а представницькі повноваження ОСОБА_1 при цьому мали дискреційний характер.

Це ж мав зробити і суд першої інстанції, перевіряючи, шляхом аналізу та оцінки доказів, чи є в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується.

Із змісту протоколу вбачається, що приватний інтерес ОСОБА_1 полягає в тому, що останній зацікавлений, щоб не зашкодити вигідним для нього договірним відносинам з підприємством, і при цьому ОСОБА_1 мав дискреційні повноваження голови.

Суд першої інстанції дійшов до подібного висновку і, окрім того, вказав, що проголосувавши «за», ОСОБА_1 по суті стояв перед вибором задоволення публічного інтересу (на користь територіальної громади) чи приватного інтересу (власних інтересів), сутність якого полягає у небажанні зашкодити вигідним для нього договірним відносинам з підприємством.

При цьому ні орган поліції, ні суд не розкрили зміст такої зацікавленості, зокрема, в чому саме вона проявляється, адже про неї можуть говорити обставини, що свідчать про наявність приватного інтересу.

У даній справі встановлено, що ОСОБА_1 є орендодавцем земельних ділянок, які перебувають у його власності, і між ним і підприємством укладено відповідні договори оренди.

На переконання апеляційного суду, про наявність чи відсутність приватного інтересу можна говорити після дослідження умов самих договорів оренди.

До матеріалів справи додано копії двох примірників різних договорів оренди земельних ділянок (хоча в протоколі згадується про діючі договори оренди укладені окремо по кожній із чотирьох земельних ділянок, які перебувають у власності ОСОБА_1 ).

Перший (із наданих) договір № 77_-В-Л-В укладений 02 грудня 2019 року.

Встановлено, що за умовами цього договору земельна ділянка з кадастровим номером :1092 (останні чотири цифри) передана на сім років. Орендна плата за користування фіксована 7 948,52 грн за рік. Розмір орендної плати в разі необхідності переглядається сторонами один раз на два роки і може бути змінений за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди. Цільове призначення незмінне. В договорі згадується переважне право орендодавця по закінченню строку договору на його поновлення. Умови повернення земельної ділянки направлені на захист лише прав орендодавця, як власника землі, без будь-яких для нього негативних наслідків. Права та обов`язки орендодавця та орендаря чітко врегульовані і базуються на нормах закону, без будь-яких привілеїв для кожного із сторін договору. Розірвати договір в односторонньому порядку не можливо: або за взаємною згодою, або за рішенням суду.

Інший договір оренди земельної ділянки № 84-1 укладений 13 жовтня 2021 року. Умови цього договору аналогічні першому, крім кадастрового номера земельної ділянки (:0486 останніх чотири цифри), строку дії договору двадцять років (до 13 жовтня 2041 року).

Дослідивши зміст умов договорів, апеляційний суд дійшов висновку, що жодну із умов договорів не можна назвати вигідною, адже вони в основному базуються на вимогах закону, норми яких відтворені в умовах наданих договорів.

При розгляді на сесії міської ради питання № 16, вирішувалось питання щодо передачі об`єкту нерухомості земельної ділянки, яка знаходиться в комунальній власності. Жодним чином ця земля не має відношення до земельних ділянок, які належать ОСОБА_1 і передані в оренду підприємству, на користь якого міською радою було ухвалене рішення.

Апеляційний суд погоджується з позицією апелянта, що ні з протоколу про адміністративне правопорушення, ні з матеріалів справи не вбачається, як саме утримання від голосування ОСОБА_1 могло вплинути на його договірні відносини в майбутньому, і яка саме шкода договірним стосункам може бути спричинена.

Договірні відносини між ОСОБА_1 та підприємством жодним чином не пересікаються з правовідносинами між міською радою, як власника земельної ділянки, яка передає в оренду земельну ділянку, та підприємством, яке бажає земельну ділянку обробляти. Не можливо дійти беззаперечного висновку, що орендні відносини, описані у цій справі, могли впливати на об`єктивність та неупередженість ОСОБА_1 при голосуванні по питанню № 16.

Про відсутність приватного інтересу стверджує той факт, що договори оренди земельних ділянок ОСОБА_1 укладені на тривалий період, є незмінними, а строк дії договору оренди земельної ділянки комунальної власності, яка передавалась підприємству лише на один рік.

Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України звернулось з листом на адресу НАЗК (вих.33/55/101/03-2024), в якому просило надати роз`яснення щодо наявності в діях депутатів конфлікту інтересів, яке розглянуте Управлінням формування правових позицій з питань декларування та конфлікту інтересів НАЗК, і надана відповідь (а.с53).

У відповіді НАЗК, крім іншого, роз`яснюючи щодо конфлікту інтересів у депутатів міської ради під час голосування з питань, що стосуються юридичних осіб, яким вони надають власні земельні ділянки в оренду, вказано наступне: «зазвичай умовами договору передбачається отримання орендарем мінімального податкового зобов`язання. Вказане може зумовлювати наявність у депутата міської ради приватного інтересу, який полягає у прагненні не зашкодити договірним відносинам із відповідною юридичною особою, та, відповідно, діяти на його користь під час реалізації представницьких повноважень депутата міської ради. Отже, якщо у депутатів міської ради наявний такий приватний інтерес, то під час голосування за рішенням ради щодо юридичних осіб, з якими у них укладено договір оренди, може вбачатись конфлікт інтересів».

По-перше, з відповіді не вбачається однозначності та стверджувальності, адже деякі слова «може» та «якщо» виділені курсивом, як натяк на таку неоднозначність. Тобто, наявність приватного інтересу чи його відсутність встановлюється в кожному окремому випадку, через конкретні обставини, які слід досліджувати як разом, так окремо одну від одної, аналізуючи дії на наслідки таких дій особи, яка має представницькі повноваження.

По-друге, в листі, який був направлений НАЗК, не описується буквально ситуація, яка склалась у даній справі. В листі описана загальна ситуація: депутати рад та посадові особи на сесіях ради розглядають та приймають участь у голосуванні за земельні питання, які стосуються юридичних осіб, з якими вони перебувають у договірних відносинах (оренда земельних ділянок). Перед НАЗК поставлено запитання: чи такі дії депутатів вчинені в умовах реального конфлікту, тому описане у відповіді НАЗК не стосується обставин даної справи.

Апеляційний суд наголошує на сказаному раніше, що перелік самих стосунків не є вичерпним, адже при наданні визначення законодавцем використано словосполучення "у тому числі", тобто у дефініції окреслено лише найбільш типові форми стосунків, які можуть зумовлювати наявність майнового чи немайнового інтересу.

Сам по собі факт перебування ОСОБА_1 на посаді директора однієї із філій підприємства, до того часу як він отримав представницькі повноваження, не може автоматично стверджувати про наявність конфлікту інтересів. Цей факт потрібно дослідити на предмет спроможності вказаних відносин спричинити виникнення приватного інтересу, а не брати його за аксіому.

Підсумовуючи сказане, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції не доведено наявність однієї із необхідних складових, за яких виникає конфлікт інтересів приватний інтерес.

Крім цього, ні органом поліції, ні судом першої інстанції, які стверджували про дискреційні повноваження міського голови ОСОБА_1 при розгляді питання № 16, не розкрили їх зміст, зокрема, в який момент адміністративного правопорушення ці повноваження мали місце, в який момент існувала свобода розсуду (вибору) як діяти, адже важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідного узгодження варіанту вибору будь-ким.

Отже, не доведено наявність ще однієї складової дискреційні повноваження голови міської ради.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки суперечить наявним в матеріалах справи доказам.

Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП,

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Липовецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Липовецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2024 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало