Номер провадження: 33/813/1358/24
Номер справи місцевого суду: 496/1256/24
Головуючий у першій інстанції Портна О. П.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2024 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Ліпатова Сергія Володимировича

розглянувши апеляційну скаргу захисника Ліпатова Сергія Володимировича

на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 06 березня 2024 року

встановив:

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 06 березня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 лютого 2024 року о 09:55 годині за адресою: Одеська область, Біляївський район, автодорога Одеса-Київ 452 км. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Actros 184 LS» державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager Alcotest 7510», відповідно до тесту 1849 проведеному 06.02.2024 року о 10:03 год., результат позитивний 0,47%, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Ліпатов С.В. просить постанову Біляївського районного суду Одеської області від 06 березня 2024 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За доводами апеляційної скарги у протоколі про адміністративне правопорушення, формулювання суті звинувачення викладено без врахування всіх ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки не з`ясовано чи був ОСОБА_1 водієм транспортного засобу. З матеріалів справи, поза розумним сумнівом, не можливо встановити факт роз`яснення ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення його прав та обов`язків, а також те чи дотримано поліцейськими порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Судом не надано належної правової оцінки діям поліцейських, зокрема, що взагалі була відсутня поважна причини зупинки транспортного засобу, а сам факт керування не зафіксований належним чином, а саме за допомогою відеозапису. Після проходження огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, алкотестера «Drager», ОСОБА_1 не погоджувався з його результатами, посилаючись на те, що не вживав алкоголь, однак правоохоронцями не було запропоновано йому пройти огляд у закладі охорони здоров`я, зважаючи на його не згоду з результатами огляду, які отримані на місці події. Посилаючись на зміст відеозапису захисник звертає увагу, що поведінка ОСОБА_1 була адекватною та відповідала обстановці. Крім того, захисник посилається також і на те, що направлення водія на огляд у закладі охорони здоров`я до протоколу про адміністративне правопорушення, правоохоронцями не долучено. Факт складання протоколу про адміністративне правопорушення та вручення його копії ОСОБА_1 жодним чином не зафіксовано. Захисник вважає, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з порушенням водієм вимог п.2.9 а ПДР, поліцейськими мали бути надані докази на підтвердження: керування особою транспортним засобом; законності підстав зупинки; наявності ознак сп`яніння; відмови від проходження огляду, відсутність цих доказів може слугувати підставою для закриття провадження у справі.

Разом з апеляційною скаргою захисник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , копію оскаржуваної постанови суду захисник отримав лише 10 квітня 2024 року.

В судовому засіданні захисник Ліпатов С.В. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Вислухавши захисника Ліпатова С.В. , перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Так, 06 березня 2024 року судом прийнята оскаржувана постанова, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 07 березня 2024 і закінчився 18 березня 2024 року.

З матеріалів справи убачається, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , відомості, які б підтверджували факт вручення ОСОБА_1 копії постанови суду у межах строку на апеляційне оскарження відсутні, тоді як копію оскаржуваної постанови захисник отримав 10 квітня 2024 року, з апеляційною скаргою звернувся 15 квітня 2024 року.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що наведені захисником доводи у якості причин пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч.7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що апелянтом не заперечується факт проходження ОСОБА_1 огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, алкотестеру "Драгер", а також, що складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не переглядаються.

Як на підставу для скасування постанови суду першої інстанції, захисник посилається на те, що: ОСОБА_1 не керував транспортним засобом; у правоохоронців не було правових підстав для зупинки вказаного вище транспортного засобу, та порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: "будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі" (Рішенні Європейського суду з прав людини по справі "О`Галлоранта Франціс проти Сполученого Королівства" ("O'Halloranand Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до приписів ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2ст. 266 КУпАП).

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. (ч. 3ст. 266 КУпАП).

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266КУпАП).

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (пункт 1 розділу II Інструкції).

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункт 3 розділу II Інструкції).

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 розділу II Інструкції).

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (пункт 10 розділу II Інструкції).

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі- Порядок).

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (пункт 4 Порядку).

Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності (пункт 5 Порядку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункт 6 Порядку)

Наведені вище вимоги правоохоронцями дотримані.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема до одних із таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, акт огляду, а також інші документи.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд в основу оскаржуваної постанови поклав відомості, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №734626 від 06 лютого 2024 року, результатах огляду, результатах огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager», результат - 0,47% проміле, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічного засобів, відеозаписі, долученому правоохоронцями до матеріалів справи.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №734626 від 06 лютого 2024 року, поліцейськими зафіксовано, що: «06 лютого 2024 року о 09:55 год. в Одеській області, Біляївському районі, а/д Одеса- Київ 452 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager» Alkotest 7510 відповідно до тесту 1849 проведеному 06 лютого 2024 року о 10:03 год., результат позитивний - 0,47%, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП».

Вказаний протокол ОСОБА_1 підписаний без зауважень.

Аналіз змісту протоколу про адміністративне правопорушення дає підстави дійти висновку, що в ньому достатньо чітко і зрозуміло викладено суть інкримінованого правопорушення, що не викликає у апеляційного суду будь-яких зауважень в частині зрозумілості інформації, зафіксованої у ньому.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що формулювання суті звинувачення викладено без врахування всіх ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з підстав викладених в апеляційній скарзі, оскільки у вказаному вище протоколі зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом за обставин, викладених та зафіксованих у цьому протоколі, що останнім не заперечувалося.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме у графі «до протоколу додаються» зазначено: «відеозапис ПРВ 001669 (16), Акт огляду, направлення на огляд, роздруківка «Drager».

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 без будь-яких зауважень засвідчив власним підписом і відомості, які зафіксовані та відображені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто погодився з тим, що він як особа, яка керувала транспортним засобом на вимогу поліцейського на місці зупинки транспортного засобу, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, яким установлено в його крові 0,47 проміле, при максимально допустимій нормі 0,2 проміле.

Із долученого до матеріалів цієї справи відеозапису, убачається, що події, які зафіксовані правоохоронцями за допомогою засобів відеофіксації відбувалися поряд з блокпостом. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 погодився огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру). За результатами проведення огляду на місці події у зазначений вище спосіб, цифровий показник спеціального технічного засобу алкотестеру "Drager" Alcotest 7510 зафіксував наявність у вмісті крові ОСОБА_1 0,47 проміле алкоголю, у зв`язку з чим поліцейським констатовано, що ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Після чого ОСОБА_1 зазначив, що не вживав алкоголь, на що поліцейський відповів, що окрім отриманих результатів огляду, у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, а тому буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Після чого ОСОБА_1 намагався вмовити правоохоронців не складати відносно нього протокол, і вирішити питання у поза процесуальний спосіб, на що поліцейський відповів, що за результатами огляду, проведеного на місці, встановлено факт перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, а тому відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також під час спілкування з поліцейськими та проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 не заперечував ту обставину, що саме він керував вказаним вище транспортним засобом, не повідомляв правоохоронцям про те, що до моменту зупинки цього автомобіля, транспортним засобом керувала інша особа. При цьому ОСОБА_1 не порушував питання про направлення його на огляд до закладу охорони здоров`я.

Заважаючи на те, що ОСОБА_1 фактично погодився з результатами огляду, проведеного за допомогою алкотестеру на місці, про що свідчить його підпис у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у правоохоронців були відсутні правові підстави для направлення водія до закладу охорони здоров`я з метою проходження ним огляду у медичному закладі, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Аргументи апелянта про те, що матеріали справи не містять та до протоколу не додано направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я, апеляційний суд відхиляє, як такі, що спростовуються матеріалами справи з яких убачається, що зазначений вище документ міститься у справі, який долучено правоохоронцями до справи про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме у графі «до протоколу додаються».

Доводи захисника про те, що правоохоронці за відсутності правових підстав зупинили транспортний засіб, що є незаконним, апеляційний суд відхиляє, з огляду на таке.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію " визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю. (п. 2,3 ч. 1,ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію").

Відповідно до п. 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. N 1456, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 КУпАП поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.

Згідно з п. 5 та 7 ч. 1ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: - запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування; - перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Апеляційний суд вважає, що працівники поліції діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України "Про національну поліцію та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з дотриманням вимог "Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану", порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства не встановлено.

Таким чином, зупинивши транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 у період дії правового режиму воєнного стану, у межах розташування блокпосту, правоохоронці діяли в рамках правового поля.

Сама по собі незгода водія із причинами зупинки транспортного засобу або не надання працівниками поліції доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, не звільняє водія від обов`язку, на вимогу правоохоронців, пройти огляд на стан сп`яніння.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що правомірність інших дій правоохоронців, окрім як дотримання процедури щодо складення щодо складення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, у межах розгляду цієї справи не є предметом розгляду.

Доводи захисника про те, що при складені протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з порушенням водієм вимог п.2.9 а, поліцейськими мають бути надані докази відмови від проходження огляду зводяться до помилкового тлумачення норм законодавства, оскільки зазначений вище пункт ПДР передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані сп`яніння, тоді як п. 2.5 ПДР встановлює обов`язок водія пройти відповідний огляд на вимог поліцейського, та саме у такому разі правоохоронцями мають бути надані докази, які підтверджують факт відмови особи від виконання обов`язку з проходження огляду.

Оскільки ОСОБА_1 звинувачується у порушенні вимог п. 2.9 ПДР, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, необхідність надання поліцейськими доказів про відмову водія від проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння є взаємовиключним.

Твердження захисника про те, що за допомогою засобів відеофіксації правоохоронцями не зафіксовано факт вручення ОСОБА_1 копії примірника протоколу про адміністративне правопорушення є неприйнятними, оскільки з відеозапису убачається, що поліцейським було вручено ОСОБА_1 копію зазначеного вище документу (10:39:56 - час вказаний на відеозаписі).

Фіксування складення протоколу про адміністративне правопорушення за допомогою відеозапису не вимагається, доводи апелянта у цій частині позбавлені правового обґрунтування.

Іншими доводами апеляційна скарга захисника не обґрунтована.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, підстав для закриття справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст.130 КУпАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст.247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Ліпатова Сергія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Біляївського районного суду Одеської області від 06 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Ліпатова Сергія Володимировича залишити без задоволення.

Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 06 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко