Справа № 358/271/24 Провадження № 3/358/263/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Тітов М.Б., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки м. Богуслав Київської області, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 30 червня 1998 року Московським РУ ГУ МВС України в місті Києві,

за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 15 лютого 2024 року серії ВАБ № 976442, складеного ДОП СП відділення поліції № 2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, капітаном поліції Горовенко Ольгою Василівною зазначено, що 15 лютого 2024 року о 17 год. 00 хв. ОСОБА_1 знаходячись за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , чим могла спричинити шкоду фізичному чи моральному здоров`ю потерпілої та вчинила правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пояснила, що дійсно між нею та її матір`ю ОСОБА_2 виникла обоюдна сварка на побутовому ґрунті, під час якої вона висловлювалася на її адресу образливою лайкою, а мати їй відповідала. Вона заперечила вину у вчиненні вказаного правопорушення, та просила закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно неї у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що через непорозуміння в них відбулася обоюдна сварка з дочкою ОСОБА_1 , під час якої вони лаялися та ображали одна одну, після чого вона про дану подію повідомила працівників поліції.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілу, вивчивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції у точній відповідності з законом.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає за у разі вчинення домашнього насильства, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно зі ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 15 лютого 2024 року серії ВАБ №976442, ОСОБА_1 , ставиться в провину те, що вона: «15 лютого 2024 року о 17 год. 00 хв. ОСОБА_1 знаходячись за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , вчинила сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , чим могла спричинити шкоду фізичному чи моральному здоров`ю потерпілої та вчинила правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП».

З письмових пояснень вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт на побутовому підґрунті.

Натомість із досліджених матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство за вказаних обставин.

Відповідно до ч.1 ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час судового розгляду справи встановлено, що до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не долучено будь-яких доказів, на підтвердження обставин, викладених у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення та відсутні докази на підтвердження її вини.

Частина ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь .

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або ж могло спричинити таку шкоду.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Слід зазначити те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №475975 від 20.12.2023 не конкретизовано в чому саме таке насильство полягало і яка шкода заподіяна, хоча це прямо випливає з диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Натомість, як вбачається з матеріалів, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник обоюдний конфлікт на побутовому ґрунті.

При цьому, суд вважає, що факт обопільної сварки не може вказувати на наявність факту домашнього психологічного насильства.

Так, суд звертає увагу, що конфлікт - зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Відповідно, конфлікт - ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Як було встановлено під час судового розгляду конфлікт між учасниками носив обопільний характер, а сам лише факт існування конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Крім того, суд звертає увагу, що викладені в протоколі обставини ґрунтуються виключно на поясненнях ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Будь-яких належних та допустимих доказів, як це визначено нормами чинного законодавства, на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яке полягало у вчиненні домашнього насильства, що могло задати шкоди психологічному здоров`ю потерпілої, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено.

Наявний в матеріалах справи протокол не є підтверджуючим доказом скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки не відповідає дійсним обставинам справи, які були встановлені судом при дослідженні матеріалів справи.

Також, у протоколі не зазначено наслідки, до яких призвели дії вчинені ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 , що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що дії, які вчинені ОСОБА_1 , не містять ознак домашнього насильства в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», невід`ємною складовою якого мають бути умисні дії фізичного, психологічного чи економічного характеру, які могли завдати чи завдали шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Конфлікт між учасниками носив обопільний характер, а сам лише факт існування конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення, не підтверджується достатньою сукупністю допустимих доказів, передбаченими ст. 251 КУпАП України, оскільки з встановлених обставин не вбачається наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення мало місце 15.02.2024, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

З огляду на встановлені обставини, з урахуванням практики ЄСПЛ, відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд при відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт вчинення останньою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 283, 284, п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за частиною першою ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 , на підставі п.1ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена порушником, його представником чи захисником, потерпілим або його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подач і апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов