Справа № 345/2529/24
Провадження № 33/4808/721/24
Категорія ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю апелянта ОСОБА_1 та його захисника Жовніра М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Калуського міськрайонного суду від 10.06.2024 року щодо нього,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП з накладенням штрафу 17 000 грн. і позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 09.04.2024 р. о 15.34 год. в м.Калуш на 62 км+500 м автодороги Н-10, керував транспортним засобом LANOS DAEWOO д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер 6820», результат якого 0,89% проміле алкоголю, номер тесту № 07343, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду незаконною й необгрунтованою через істотні порушення процесуального та матеріального права. Зазначає, що ПДР України він не порушував, безпідставно був зупинений працівниками поліції. Погодився пройти тест за допомогою приладу Драгер, однак вказує, що продував його неодноразово і результати були різні, перший - 0% проміле, а другий - 0,89% проміле. Вказує, що жодних алкогольних напоїв він не вживав. Заперечує отримання копії направлення в медичний заклад, не вручено йому копію протоколу, що підтверджується відеозаписом події. Стверджує, що він є особою з інвалідністю другої групи. Просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити на підстав ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП.

Перевіривши справу, проаналізувавши апеляційні доводи, пояснення апелянта та його захисника про підтримання апеляції та матеріали справи, апеляційний суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою. Постанова суду щодо ОСОБА_1 не може залишатися в силі, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення.

При цьому судом першої інстанції не враховано, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено, без прояву обвинувального ухилу і суворо додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.

Судом не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства. Ця справа належить до такої категорії проваджень.

В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.

Постанова суду не може залишатися в силі через істотні процесуальні порушення, в тому числі права особи на захист.

Суд не мав процесуального права проводити судовий процес без перевірки даних про вручення ОСОБА_1 копії протоколу про правопорушення. Захисник заперечила таке вручення, що підтверджується відеозаписом події, на якому не зафіксовано даний факт, у справі немає документальних підтверджень про вручення ОСОБА_1 такої копії або надсилання її поштою. Тому апеляційний суд розцінює це як істотне порушення його права на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення та не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності. Суд не має повноважень на вручення такої копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.

Апеляційний суд не може спростувати доводи апелянта, які підтверджуються відеозаписом події про те, що ОСОБА_1 перед початком і при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння, не було належним чином роз`яснено і забезпечено право на реальну допомогу адвоката, не роз`яснено право на мовчання і не свідчити проти себе, що є істотними процесуальними порушеннями її конституційного права на правовий захист (ст.59 Конституції України) і ставить під сумнів висновок суду про доведеність вини правопорушника, що в силу правового принципу «плодів отруєного дерева» дає підстави визнати всі здобуті поліцейськими дані у цій справі недопустимими доказами.

Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП та наявністю у справі пам`ятки про права водія, оскільки вказана норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу і її та зміст було проголошено вже після завершення процедури огляду водія і складання протоколу.

Як убачається з відеозапису події, після проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу, не було з`ясовано чи погоджується він з результатом огляду та не запропоновано пройти огляд в медичному закладі, що є істотним порушенням ст. 266 КУпАП та вимог спеціальної Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Порушення процедури огляду на стан сп`яніння працівником поліції, як того вимагає закон, є прямим порушенням норм складання протоколу, тому згідно ст. 266 ч.5 КУпАП даний протокол не міг бути законною підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак апеляційний суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

За таких обставин апеляційний суд немає процесуально-правових підстав для відхилення апеляційних доводів апелянта про недоведеність вини ОСОБА_1 , тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, як необґрунтована.

За вищенаведених порушень постанова підлягає скасуванню, а справа підлягала б направленню на новий судовий розгляд. Але згідно ст. 294 КУпАП для повернення справи на новий розгляд в апеляційного суду немає повноважень.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 підлягав би виправданню за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави.

Тому, враховуючи практику ЄСПЛ та загальні принципи судочинства, верховенства права, апеляційний суд констатує істотні порушення при оформленні протоколу та судовому розгляді справи, що є підставою для скасування оскарженої постанови.

Не всі апеляційні доводи апеляції дають підставу для скасування постанови суду, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Калуського міськрайонного суду від 10.06.2024 року щодо нього скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький