Справа № 344/347/24
Провадження № 33/4808/359/24
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Болюк І. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 березня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , директора БО «Фонд допомоги «Керен ОР», громадянки України,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 605грн. 60 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 30.12.2023 року о 20 год. 07 хв., в м.Івано-Франківську по вул. Тисменицька, 210 керувала транспортним засобом марки "Peugeot 206", д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу "Alcotest Drаger", результат огляду 2,47‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9"а" Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом першої інстанції неповно досліджено усі обставини справи, неправомірно встановлено ним вину у вчиненні правопорушення, якого вона не вчиняла, не надано об`єктивної правової оцінки усім фактичним доказам, що у своїй сукупності суттєво впливають на кінцевий розгляд справи, її подальше життя та благодійну діяльність.

Вказує на те, що судом першої інстанції не взято до уваги подані нею пояснення, письмові докази на підтвердження фактичних обставин, що відрізняються від написаного працівником поліції.

Посилається на те, що з огляду на висновки, до яких прийшов суд першої інстанції при винесенні постанови від 05.03.2024 року, не в повній мірі досліджено усі обставини справи, а саме:її особу, бездоганну ділову репутацію, відсутність вчинення нею адмінправопорушень в частині порушення правил ПДР протягом останніх 10 років, обставини, що пом`якшує її відповідальність. Звертає увагу на те, що перебувала в шоковому стані, коли побачила позначку алкотестера, так як перебувала у тверезому стані. Зазначає, що не має досвіду перебування в таких ситуаціях і сам пристрій «Драгер» раніше ніколи не бачила і не вміла ним користуватися.

Просить врахувати той факт, що водіння транспортним засобом є її єдиним фактичним засобом до існування та надання благодійної/гуманітарної допомоги. Так як, вона являється директором Благодійної організації «Керен ОР» в м.Івано-Франківську, основним видом діяльності якого є соціальна допомога онкохворим дітям та фінансова підтримка через донати тим, хто постраждав від повномасштабного вторгнення рф в Україну.

Покликається на те, що не погоджується з протоколом про адмінправопорушення, який складено щодо неї. Вважає, що її вини у вчиненні даного правопорушення не доведена і на відеозаписі з відеореєстратора, зафіксовано чітку мову та адекватну поведінку.

Звертає увагу, що на запитання працівників поліції відповідала чітко, виважено. Вказує на те, що в неї були відсутні такі ознаки, як почервоніння обличчя і тремтіння рук.

Просить скасувати постанову суду, а провадження по справі щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримала вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просила скасувати постанову судді, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Так, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо права скористуватись юридичною допомогою професійного захисника та були перевірені її доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, внаслідок чого було встановлено, що вони є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне перевірити вищевказані доводи.

Зокрема, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечувала, що дійсно була зупинена працівниками поліції в той час, коли вона керувала транспортним засобом та погодилась пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу поліцейським на місці зупинки транспортного засобу. Однак, вважала, що в неї були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння і така пропозиція з боку працівників поліції була безпідставна. Стверджувала, що після деяких невдалих спроб, спеціальний технічний засіб показав позитивний результат 2,47 проміле, з яким вона не погодилась. Вказує, що працівники поліції дійсно пропонували пройти їй огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, однак вона не надала остаточної відповіді на їх пропозицію. Вказувала, що працівники поліції дійсно складали протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП в її присутності, однак вручили копію протоколу за місцем її проживання приблизно о 04.00 годині ранку. Вказувала, що право керування транспортним засобом їй надзвичайно важливо, оскільки є єдиним засобом її існування та надання благодійної/гуманітарної допомоги.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративних правопорушень, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП та призначив їй справедливе та законне стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.9А Правил дорожнього руху України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №613240 від 30.12.2023 року, водій ОСОБА_1 30.12.2023 о 20 год. 07 хв. в м. Івано-Франківськ по вул. Тисменецькій 28, керувала транспортним засобом марки «Пежо 206» д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер 6810». Тест 0059 становив 2,47 %.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою -командир взводу 2 роти 2 БУПП в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції Самборський Д.Р., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення містить дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 були роз`яснені її права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, повідомлено про розгляд справи, про що свідчить її власноручний підпис.

Тимчасово вилучені документи п/в НОМЕР_3.

Видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_4.

До протоколу про адміністративне правопорушення було додано6 відео з бодікамери 474801; 479361; відео з автореєстратора, акт,направлення,чек, зобов`язання.

Долучено дані тесту №3482 на вживання алкоголю, проведеного о 20.13 год. 30.12.2023 за допомогою алкотестера газоаналізатора "Драгер-6810" , згідно якого його результат становив - 2,47 проміле. Даний тест підписаний працівником поліції, який проводив такий тест. .(а.с.2); ОСОБА_1 від підпису відмовилася.

До матеріалів справи долучено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), з якого вбачається, що даний огляд необхідно було провести у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 запах алкоголю з порожнини рота, поведінка,що не відповідає обстановці.

Також долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.12.2023 року, в якому зазначено, що у ОСОБА_1 у результаті огляду, проведеного поліцейським, були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: (а.с. 5 ), згідно якого водій ОСОБА_1 30.12.2023 року о 20 год.11 хв. направлявся до КНП «ПОК ЦПЗ»

До матеріалів справи додано свідоцтво про повірку від 09.11.2024 року згідно якого газоаналізатор Alkotest 6810 № ARBE-0059 за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ 2019 ( а.п.10)

Так, до матеріалів справи долучено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 368541 від 30.12.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 порушила п.8.7.3.г ПДР та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за ч.2 ст.122 КУпАП.

Зокрема, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В розумінні приписів статті 251 КУпАП, відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції досліджено відеозаписи, які долучені працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що відеозапис є достатньо інформативним, належним та допустимим доказом, отриманим у встановленому законом порядку, дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Зі змісту відеозапису вбачається, що працівники патрульної поліції зупинили транспортний засіб марки "Peugeot 206", д.н.з. НОМЕР_1 у зв`язку з проїздом перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, у зв`язку з чим інспектором винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серія БАД №368541 від 30.12.2023 року, копія якої долучена до матеріалів справи. Під час перевірки документів та спілкування з ОСОБА_1 , було виявлено, що водій знаходиться з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; поведінка, що не відповідає обстановці, у зв`язку з чим їй було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу "Alcotest Drager або в медичному закладі. ОСОБА_1 спочатку погоджувалася пройти огляд в медзакладі, але згодом погодилася пройти такий огляд на місці зупинки та вважала, що результат огляду буде позитивний, оскільки вона вчора пила шампанське. Результат огляду становив 2.47 % і з вказаним результатом ОСОБА_1 погодилася. При цьому, працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що погодження із позитивним результатом огляду має своїм правовим наслідком складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки свідчить про керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. В подальшому стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про вчинення нею адмінправопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Коли працівники поліції хотіли ознайомити ОСОБА_1 з вказаним протоколом, її не виявилося на місці, оскільки вона пішла шукати тверезого водія, якому можна було передати керування транспортним засобом. Коли ОСОБА_1 з`явилась на місці складання протоколу про адміністративне правопорушення, то була ознайомлена зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що дані відеозапису свідчать про те, що ОСОБА_1 не заперечувала факту керування транспортним засобом та по завершенню огляду на стан сп`яніння, який було проведено поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу, повністю погодився із позитивним результатом.

Апеляційний суд вважає, що зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість. повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських, які діяли в межах своєї компетенції та виконуючи свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію» та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, оглянуті відеозаписи повністю узгоджуються із сукупністю інших доказів по справі, які підтверджують вину у вчиненні правопорушення.

Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 добровільно, як водій транспортного засобу, пройшла на місці відповідний огляд на стан сп`яніння, яким було встановлено, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння та погодилася із позитивним результатом такого огляду.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити обставини, які прямо вказують на ОСОБА_1 як на правопорушницю.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018р. які свідчать про те, що вказані відеозаписи необхідно визнати як недопустимі докази.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані відеозаписи було зроблено за допомогою наявних технічних засобів інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Апеляційний суд вважає, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Так, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що незгода водія з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу свідчить про недопустимість використання вказаних результатів як доказів доведеності вини у вчиненні адміністративного правопорушення і є правовою підставою для направлення водія на відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад.

При цьому, незгода водія з результатами огляду, який було проведено працівником поліції за допомогою спеціального технічного засобу може бути здійснена різними способами та встановлюється на підставі доказів, які досліджені в судового засіданні.

Незгода водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння повинна бути здійснена безпосередньо після проведення такого огляду, шляхом активних дій самого водія та висловлена в категоричній чіткій формі.

Апеляційний суд вважає, що вирішуючи питання щодо незгоди водія транспортного засобу із отриманим позитивним результатом огляду на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, необхідно враховувати процесуальну поведінку водія транспортного засобу та звертати увагу на його ставлення щодо можливості спростувати отриманий результат шляхом проведення відповідного огляду у медичному закладі.

Разом з тим, відмова водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі свідчить про те, що він не бажає скористатися своїм правом на спростування отриманого результату шляхом проведення такого огляду професійним лікарем у закладі охорони здоров`я та фактично погоджується з отриманим позитивним результатом огляду на стан сп`яніння.

Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, висловлена ним після отримання позитивного результату огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, свідчить про те, що він фактично погоджується з отриманим результатом огляду.

Апеляційний суд неодноразово вказував на те, що результат огляду на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу носить попередній характер оскільки може бути перевірений шляхом проведення відповідного огляду у медичному закладі. Разом з тим, саме заперечення із позитивним результатом огляду на стан сп`яніння, який було проведено поліцейським за допомогою спеціального технічного приладу є правовою підставою для проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

В той же час, відсутність заперечень щодо позитивного результату огляду на стан сп`яніння свідчить про те,що працівники поліції позбавлені можливості забезпечити відповідний огляд у медичному закладі, оскільки водій транспортного засобу повністю погодився з тим, що перебуває у стані сп`яніння і цей факт не потребує проведення додатковий дій, щодо його доведення.

Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, призначив ОСОБА_1 справедливе стягнення, яке відповідає вимогам закону.

Зокрема, встановлена законодавцем санкція за ч.1 ст. 130 КУпАП, якою передбачена відповідальність за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, не передбачає призначення іншого стягнення ніж те, яке застосовано судом першої інстанції до правопорушника.

Вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку для самого водія та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що при визначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.

Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Керуючись ст. 294 КУпАП ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 березня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв