Провадження № 3/734/1137/24 Справа № 734/1556/24
ПОСТАНОВА

іменем України

28 червня 2024 року смт Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Іванюк Т.І., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , молодший сержант, за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

02 квітня 2024 року о 12 год. 02 хв. на автодорозі М-01 Київ Чернігів Нові Яриловичі, 71 км с. Сираї, Чернігівського району Чернігівської області, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «MITSUBISHI L200» державний номерний знак НОМЕР_2 не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив сигнальним диском з червоним сигналом вказуючи на вищевказаний транспортний засіб та подальше місце зупинки. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4, 8.9 б ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчинені інкримінованого адміністративного правопорушення не визнав та показав, що не бачив моменту зупинки, оскільки у тому місці проводилися ремонтні роботи і там знаходилися працівники дорожньої служби в жилетах. Коли побачив проблискові маячки, тоді і зупинився.

Крім цього у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що негайно виконав вимогу про зупинку, яка подавалася проблисковими маячками. Інших вимог про зупинку не подавалося. Також зазначив, що він оскільки від є військовим, тому виключним правом на складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення наділені посадові особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у ЗСУ. Суд, вислухавши пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання таких доказів покладено на осіб, уповноважених на складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Вимогами ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимогами ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Диспозиція ч. 1 ст. 122-2 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, яке полягає у невиконанні водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Згідно п. 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Вина ОСОБА_1 вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП підтверджується зібраними у справі доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 708424 від 02 квітня 2024 року, яким встановлено, що 02 квітня 2024 року о 12 год. 02 хв. на автодорозі М-01 Київ Чернігів Нові Яриловичі, 71 км с. Сираї, Чернігівського району Чернігівської області, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «MITSUBISHI L200» державний номерний знак НОМЕР_2 не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив сигнальним диском з червоним сигналом вказуючи на вищевказаний транспортний засіб та подальше місце зупинки;

- постановою ЕНА № 1805476 від 02.04.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії про притягнення ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 КУпАП .

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, із якого видно, як працівник поліції намагається зупинити транспортний засіб автомобіль «MITSUBISHI L200» за порушення швидкісного режиму за допомогою сигнального диску. При цьому з відеозапису вбачається, що вимога про зупинку сигнальним диском була виконана працівником поліції безпосередньо перед проїжджаючим автомобілем «MITSUBISHI L200», тому водій не міг не бачити цієї вимоги. Однак, водій даного автомобіля, ігноруючи вимогу поліцейського, продовжив рух. Після цього працівники поліції на службовому транспортному засобі наздоганяють вказаний автомобіль та подають вимогу про зупинку звуковими сигналами. Після цього водій даного автомобіля зупиняє транспортний засіб. Далі встановлюється, що водієм є ОСОБА_1 . На питання, чому не зупинився, останній повідомляє, що він поспішає і у нього є свої правила, оскільки він є військовослужбовцем. На місці ОСОБА_1 не повідомляє, що не бачив вимоги поліцейського про зупинку.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП доведена повністю зібраними у справі доказами.

Щодо доводів особи, яка притягується до адміністративних відповідальності, суд зазначає, що правовими нормами ст.15 КУпАП передбачена відповідальність військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень. Так, згідно з ч.1 ст.15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем Збройних Сил України, призваний на військову службу за мобілізацією, та не відноситься до категорії військовослужбовців строкової служби, а відтак несе відповідальність на загальних підставах.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не бачив вимогу поліцейського про зупинку, спростовуються доданим до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписом.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке, з урахуванням положень ст.ст. 8, 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого порушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд дійшов висновку про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або більш суворого стягнення, відсутні.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, який згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» станом на день розгляду справи становить 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 122-2, 221, 284 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд,-

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 9 (дев`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно з ч. 1 ст.307КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Суддя: