ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року сел. Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сидорак Г.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №5 (смт Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні в якого перебуває 1 неповнолітня дитина, -

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №004187 від 09 січня 2024 року, 09 січня 2024 року о 16 год 25 хв в с. Богданівка водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Audi 80», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини, почервоніння очей. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер 6820, після продуття результат позитивний - 1,61 %о, тест №326, з результатом водій згідний, в медичний заклад їхати відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що того дня алкоголь не вживав. Він з друзями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стояли біля автомобіля в с. Богданівка по вул. Шевченка та до них під`їхали поліцейські та запитали що сталося з автомобілем та попросили пред`явити документи. Так як він не мав при собі документів, то поїхав з поліцейськими додому та привезли всі документи. Далі поліцейські сказали, що почули від нього запах алкоголю та запропонували продути Драгер, на що він погодився та був здивований результатом продуття алкотестера, оскільки алкоголь вживав тільки 08 січня 2024 року.

Свідок ОСОБА_4 суду повідомив, що з ОСОБА_1 знайомий кілька років та перебуває з ним в хороших стосунках. Так, на місце зустрічі він разом зі знайомими приїхали швидше 16 год та чекали ще 20 хв коли під`їхали поліцейські та почали розпитувати що сталося з фарою. Далі ОСОБА_5 з поліцейськими поїхав по документи, а після приїзду сказали, що від Лісового чути алкоголем і він продував алкотестер, дув кілька разів поки не показало вміст алкоголю.

ОСОБА_6 будучи допитаним судом, повідомив, що в автомобілі ОСОБА_1 щось сталося з фарою та поворотом та вони домовилися зустрітися в с. Богданівка близько 16 год. Однак він запізнювався і йому задзвонив ОСОБА_7 та сказав, що потреба у зустрічі відпала.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та правопорушник адвокат Драус О.О. подала клопотання про закриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України, передбачена відповідальність статтею 130 КУпАП.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

За змістом статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Пунктами 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкції) передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (даліполіцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно пункту 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із матеріалів справи, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №004187 від 09 січня 2024 року;

- копією постанови серії БАД №936929 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП (не пристебнутий пасивний ремінь безпеки, не мав при собі посвідчення на право керування);

- рапортом поліцейського СРПП ВП №5 (смт Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 09 січня 2024 року;

- довідкою начальника СРПП ВП №5 (смт Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 09 січня 2024 року, згідно з якою ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху протягом року не притягувався;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П 51 QM 1130 083 23, чинне до 10 серпня 2024 року;

- квитанцією проведеного огляду за допомогою приладу «Drager» від 09 січня 2024 року, згідно з якою результат огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 1,61 %о;

- розпискою ОСОБА_8 про недопущення ОСОБА_1 до керування до повного його витвереження;

- компактдиском з відеозаписом.

Суд погоджується з доводами захисника про те, що транспортний засіб AUDI 80 поліцейські не зупиняли. Разом з тим, з відеозапису вбачається, що автомобіль рухався назустріч поліцейській машині та, звернувши ліворуч на узбіччя, самовільно зупинився. Підійшовши, поліцейські відразу запитали про очевидну технічну несправність відсутність частини фари, попросили документи, а згодом і запитали про те чому водій керував трансортним засобом з не пристебнутим пасивним ременем безпеки, з чим також погодився і сам водій ОСОБА_1 , помилково зазначаючи, що колись в ПДР не було такої вимоги.

Отже, поліція діяла в межах покладеного на них завдання зі здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Щодо покликань адвоката на порушення порядку відеофіксації, то суд вважає такі неспроможними, адже з відповіді (на запит адвоката) начальника ВП №5 (смт Підволочиськ) вбачається, що відеофайл під назвою VID-20240109-WA0023 створено на стаціонарному реєстраторі в службовому автомобілі, що також вбачається і при порівняльному перегляді з іншим відео з нагрудного реєстратора, оскільки дії поліцейських після виходу з службового автомобіля є ідентичними, лише не містять звуку.

Суд зауважує, що факт вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв підтверджує і він сам у процесі спілкування з працівниками поліції, що зафіксовано на відеозаписі, лише заперечує, що вживав алкоголь 09 січня 2024 року.

Відтак, оскільки ОСОБА_1 був згоден з результатами огляду проведеного на місці зупинки транспортного засобу, тому підстави доставляти водія на огляд в медичний заклад були відсутні.

Тому, проаналізувавши вищенаведене, суд розцінює доводи захисника в клопотанні, як такі, що надані з метою уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Стосовно всіх інших доводів та заперечень ОСОБА_1 та його захисника суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення" (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року).

Суд наголошує, що в рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Під час розгляду справи судом ОСОБА_1 та його захисник не навели переконливих доводів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 як події, так і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що поліцейськими було дотримано порядок проведення огляду на стан сп`яніння, передбачений законом, а доводи сторони захисту викладені в клопотанні про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд вважає такими, що не спростовують доказів наданих на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зібрані по справі докази є належними та допустимими, взаємоузгодженими між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні.

За вказаних обставин приходжу до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд звертає увагу на вимоги ст.ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд відповідно до ст. ст. 33, 34, 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення бере до уваги характер вчиненого правопорушення, характеризуючі дані ОСОБА_1 , відсутність обставин, що пом`якшують адміністративну відповідальність, а тому приходить до переконання, що на нього слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у проваджені у справі про адміністративне правопорушення, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

В матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, в відтак вважаю, що із ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 605 гривень 60 копійок.

Керуючись статтями ч. 2 ст. 33, 35, ст. ст. 40-1, 130, 245, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане Тернопільським ВРЕР УДАІ МВСУ в Тернопільській області 30.12.2010 року) визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Г.Б. Сидорак