Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/323/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Куценко О. В.
Категорія - 41 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2024 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.,

за участі секретаря судового засідання Степанової Д.К., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.05.2024, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одруженого, працюючого в.о. директора Льотної академії Національного авіаційного університету, який зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2

визнано винним за ст.41 ч.1 КУпАП і накладенно стягнення у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.05.2024 ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він будучи в.о. директора Льотної академії Національного авіаційного університету, не виконав зобов`язань, в частині вирішення питань, пов`язаних з виконанням своїх посадових обов`язків, що передбачені положенням в межах, визначених чинним законодавством України про працю, чим порушив вимоги ч.1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення за таких обставини.

Так, відповідно до наказу від 19.10.2023 №827/к на посаду в.о. директора Льотної академії Національного університету призначений ОСОБА_1 з 20.10.2024. Академія діє на підставі Положення, затвердженого протоколом Вченої ради Льотної академії НАУ 21.10.2020 №8. Відповідно до розділу 7 Положення директор Академії зобов`язаний забезпечувати використання за цільовим призначенням бюджетних коштів, додержуватись умов колективного договору; має право у межах своїх повноважень видавати накази і розпорядження, обов`язкові для виконання працівниками Академії, приймати на роботу та звільняти з роботи працівників академії як на умовах трудового договору, так і за контрактом; проводити зміни до штатних розписів Академії та затверджувати їх в межах визначеного фонду заробітної плати; за дорученням ректора Університету розпоряджатися майном і коштами, які передані Академії на праві оперативного управління.

Колективним договором Академії, який схвалений конференцією трудового колективу 19.06.2014 та виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради (№214 від 18.07.2014) передбачено, що заробітна плата на підприємстві виплачується 13-15 числа (за першу половину місяця) та 28-31 числа (за II половину місяця).

Визначені колективним договором строки виплати заробітної плати в закладі не дотримуються. Так, частина заробітної плати за II половину лютого 2024 року працівникам в сумі 1774.8 тис. гри., перерахована на карткові рахунки працівників 12.03.2024 згідно платіжних доручень від 12.03.24 № 120, 121. Заробітної плата за II березня 2024 року в сумі 1798.5 тис. гри. станом на 16.04.2024 (день перевірки) працівникам залишається не виплаченою.

Крім того, статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Так, наприклад, працівниця ОСОБА_2 звільнена з посади інспектора відділу міжнародних зав`язків за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України) 19.01.2024 (наказ від 16.01.2024 №34/о). Кошти, належні їй при звільненні в сумі 42238 грн. (заборгована заробітна плата за липень-грудень 2023 року в сумі, заробітна плата за відпрацьовані дні в січні 2024 року, грошова компенсація за 43 календарних дні невикористаної щорічної відпустки) були перераховані на картковий рахунок частково 30.01.2024 - 147.32 грн. (платіжне доручення №6 від 29.01.2024) та 03.02.2023 - 10892 грн. (платіжне доручення №46 від 02.02.2024). Станом на день перевірки (16.04.2024) з ОСОБА_2 не проведений повний розрахунок при звільненні. Кошти в сумі 31199 грн. залишаються не виплаченими.

В закладі існує заборгованість із виплати заробітної плати за період квітень - грудень 2023 року (утворилась при попередньому в.о. директора ОСОБА_3 ), яка станом на 16.04.2024 складає 15675,9 тис.грн. перед 506 працівниками в тому числі перед 36 звільненими працівниками - 848.2 тис.грн.

Також, аналізом руху коштів в закладі встановлено, що станом на 01.10.2023 залишок коштів на рахунку закладу складав - 703.3 тис.грн., за період жовтень - грудень 2023 року та січень - березень 2024 року на рахунок закладу надійшло 11992.1 тис. грн., з яких на виплату заробітної плати використано 5266.0 тис. грн. (41.5%), на сплату податків - 6576.2 тис. грн. (51.8%), на розрахунки з постачальниками та кредиторами - 376.8 тис грн. (2.9%). Залишок коштів на рахунку станом на 01.04.2024 - 476.4 тис.грн. Таким чином роботодавцем не вживаються всі можливі заходи для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати, що є порушенням вимог ч.2 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Своє рішення суд мотивував тим, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії №ПС/КР/12878/0099/П/ПТ від 19.04.2024; актом №ПС/КР/30532/0099-ПС/КР/12878/П0099 від 17.04.2024, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони праці; змінами до положення Льотної академії; колективним договором; наказом про призначення ОСОБА_1 ; інформацією з питань оплати праці; довідкою про заробітну плату працівників; наказ про звільнення ОСОБА_2 ; довідка про одержані доходи та утримані податки ОСОБА_2 .

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням суду, оскаржує його з мотивів незаконності, необґрунтованості, винесеною без з`ясування всіх обставин подій. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою закрити провадження про притягнення його до адміністративної відповідальності, мотивуючи тим, що суд першої інстанції розглянувши справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності порушив вимоги КУпАП, а саме порушено право на захисти та право надати у судовому засіданні докази своєї не винуватості та заявляти клопотання, що передбачено ст. 268 КУпАП, оскільки він не брав участь у розгляді справи. Крім того,наголошує на тому, що він був призначений на посаду в.о. директора Льотної академії НАУ 20 жовтня 2023 року, що підтверджується наказом Національного авіаційного університету про призначення від 19 жовтня 2023 року № 827/к та наказом Льотної академії НАУ від 20 жовтня 2023 року № 969/о. Натомість, поточна заборгованість, яка рахується за Льотною академією НАУ почала утворюватися ще з квітня 2023 року, тобто за більше, ніж півріччя від моменту, коли він приступив до виконання своїх посадових обов`язків. Звертає увагу, що зазначений факт викладений у протоколі про адміністративне правопорушення, тобто визнався й Південно-Східним Міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції належним чином не були виконані.

Так, твердження ОСОБА_1 про те, що не викликався до суду з приводу розгляду даної справи, про дату, час та місце її розгляду не повідомлявся належним чином, чим було порушено його права на справедливий судовий розгляд та на захист, судом, який розглянув справу у його відсутність, заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В матеріалах справи відсутні будь-які дані про своєчасне сповіщення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, яка була призначена на 20.05.2024. Судова повістка направлялась останньому на адресу, за якою він не проживає, що підтверджується поверненням зворотнього повідомлення 15.05.2024. Будь-яким іншим чином повідомлення ОСОБА_1 про дату та час розгляду адміністративної справи, матеріали не містять.

Таким чином, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо якої відсутні дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини у справі Надточій проти України встановлено порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку із відсутністю повідомлень заявнику у справі про адміністративні правопорушення про судове засідання.

Враховуючи зазначені обставини, та те, що розгляд справи відбувався без належного повідомлення про місце та час розгляду справи ОСОБА_1 , що є порушенням ст. 268 КУпАП, наявні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення у зв`язку з порушенням вимог процесуального закону.

Крім того, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя всупереч вимогам ст. 280 КУпАП допустив істотну неповноту з`ясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення.

Диспозицією ч. 1 ст. 41 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

На думку апеляційного суду, в матеріалах адміністративної справи немає жодних переконливих доказів того, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді в.о. директора Льотної академії НАУ, порушив вимоги законодавства про працю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, структура складу правопорушення містить: 1) об`єкт правопорушення (суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення); 2) об`єктивну сторону (конкретні дії, що виразились в порушенні встановлених правил; 3) суб`єкт правопорушення конкретна осудна фізична особа, що досягла 16 річного віку; 3) суб`єктивну сторону складу (є ставлення особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу або необережності).

Допитаний в апеляційні інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 19.10.2023 він був призначений на посаду в.о. директора Льотної академії Національного університету. Академія діє на підставі Положення, затвердженого протоколом Вченої ради Льотної академії НАУ 21.10.2020 №8. Відповідно до розділу 7 Положення, директор академії зобов`язаний забезпечувати використання за цільовим призначенням бюджетних коштів, додержуватись умов колективного договору; за дорученням ректора Університету розпоряджатися майном і коштами, які передані академії на праві оперативного управління. На час призначення на посаду з початку 2023 року дійсно була заборгованість по виплаті заробітної плати зі спецфонду, оскільки заробітна плата відрізнялася джерелами фінансування. Зазначив, що в академії працівникам одним нараховувалась заробітна плата з державного бюджету, іншим зі спецфонду. Так, до початку 2023 року, тобто до війни в академії була встановлена практика, що заклад міг заробляти кошти самостійно, так як обслуговували аеропорти, організовували навчальні польоти, ремонтували техніку, була охорона та збереження літаків, які знаходились на збереженні в академії. Коли його призначили, то він знав, що така заборгованість існувала, оскільки джерел поповнення спецфонду були відсутні. Вказав, що до його призначення було п`ять керівників, за керівництвом яких і виникла дана заборгованість. Даними керівниками було ліквідовано центри безпілотників, робототехніки, бізнес школа, завдяки яким академія також могла отримувати кошти на спецфонд. Тоді йому запропонували переорієнтувати академію більш на цивільну авіацію. Вказав, що не мав умислу не виплачувати працівникам закладу заробітної плати, так як коштів на рахунку взагалі не було, а вже із січня по червень 2024 року відсутня заборгованість по заробітній платі. Також зазначив, що у зв`язку з тим, що заклад оформив заявку на сертифікат щодо навчання пілотів на безпілотниках, то за рахунок цього буде можливість погасити заборгованість за 2023 рік по спецфонду.

Водночас, суддя суду першої інстанції в обґрунтування висновків свого рішення поклав такі докази вини останнього як: протоколом про адміністративне правопорушення серії №ПС/КР/12878/0099/П/ПТ від 19.04.2024; актом №ПС/КР/30532/0099-ПС/КР/12878/П0099 від 17.04.2024, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони праці; змінами до положення Льотної академії; колективним договором; наказом про призначення ОСОБА_1 ; інформацією з питань оплати праці; довідкою про заробітну плату працівників; наказ про звільнення ОСОБА_2 ; довідка про одержані доходи та утримані податки ОСОБА_2 .

Однак зазначені висновки судді суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, є передчасними, належним чином не умотивовані та не ґрунтуються на законі.

Так, жоден з перерахованих у постанові судді доказів не підтверджує факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, наявності у нього умислу на невиплату зарплати чи затримку її виплати працівникам академії, а також можливості de facto здійснити вказані виплати у встановлений законом строк. При цьому, ні акт перевірки держпраці, ні постанова судді не містять спростувань причин і обставин, на які вказував ОСОБА_1 і які спричинили невиплату зарплати у встановлений законом строк працівникам закладу, а лише констатували певний факт, який ніким не оспорювався.

Під час апеляційного розгляду, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 інкримінується те, що останній допустив заборгованість по виплаті заробітної плати працівниці ОСОБА_2 , яка 19.01.2024 звільнена з посади інспектора відділу міжнародних зав`язків за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України) (наказ від 16.01.2024 №34/о). в сумі 42238 грн. за липень-грудень 2023 року. Станом на день перевірки (16.04.2024) з ОСОБА_2 не проведений повний розрахунок при звільненні.

Крім того, не дотримуються строки виплати заробітної плати в закладі. Так, частина заробітної плати за II половину лютого 2024 року працівникам в сумі 1774.8 тис. гри., перерахована на карткові рахунки працівників 12.03.2024 згідно платіжних доручень від 12.03.24 № 120, 121. Заробітної плата за II березня 2024 року в сумі 1798.5 тис. гри. станом на 16.04.2024 (день перевірки) працівникам залишається не виплаченою.

Водночас, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 надав довідку з якої вбачається, що дійсно з квітня по грудень 2023 року існувала заборгованість по виплаті заробітної плати та податкам в Льотній академії Національного авіаційного Університету.

Проте, дана заборгованість почала існувати, що за довго, як ОСОБА_1 в жовтні 2023 року було призначено в.о. директора академії. Крім того, станом на січень-лютий 2024 дана заборгованість погашена.

Більш того, згідно наданої також ОСОБА_1 довідки №01-08/872 від 25.06.2024 станом на 20.01.2024 на реєстраційному рахунку льотної академії НАУ по Спецфонду були кошти в сумі 1 897 267,05 грн., проте вони відшкодовані за комунальні послуги (електроенергія) КЕВ м. Кропивницький. Згідно кошторису академії кошти, які відшкодовані за використані за енергоносії повинні бути спрямовані на оплату комунальних послуг (електроенергії), а не на сплату заборгованості по заробітній платі. Тому на момент звільнення ОСОБА_2 відповідно наказу № 34/о від 16 січня 2024, коштів на реєстраційному рахунку академії по Спецфонду на виплату заборгованості по заробітній платі були відсутні.

В апеляційному суді ОСОБА_1 стверджував, що на момент виникнення заборгованості, на рахунку закладу не було коштів, а тому він не мав можливості розрахуватись з працівниками. Така ситуація виникла не з його вини. Як тільки гроші надходили на рахунок, він одразу виплачував заробітну плату працівникам. Він хотів надати відповідні докази суду першої інстанції, проте його не повідомили про розгляд справи, чим позбавили такої можливості.

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП), а обов`язок щодо їх (доказів) збирання покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених законом (ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП).

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України (далі - КСУ) зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК від 26.02.2019 № 1-р/2019).

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Прийняття суддею суду першої інстанції необґрунтованого та невмотивованого рішення є безумовною підставою для його скасування через порушення норм процесуального права, оскільки право на отримання належним чином умотивованого судового рішення є процесуальним елементом і складовою «права на справедливий суд», гарантованого ст. 6 Конвенції та національним законодавством України.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, «право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони» (п. 29-30 рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain); інші рішення ЄСПЛ у справах «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands); «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain); «Кузнєцов та інші проти Росії» (Kuznetsov and Others v. Russia).

Вартоє уваги в контексті вмотивованості постанови судді є правова позиція, викладена в окремих рішеннях ЄСПЛ, зокрема у рішенні № 19997/02 від 15.02.2007 в справі «Болдя проти Румунії» (Boldea v. Romania), згідно якої «суд першої інстанції не здійснив розгляд усіх складових елементів правопорушення і зовсім не аналізував надані докази, що йому б надало можливість, у разі необхідності, ухвалити вмотивоване рішення, чого йому в справі не вдалося зробити».

Згідно усталеної практики ЄСПЛ, наведеної у п. 40, 58 рішення від 10.05.2011 (остаточне) у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Оthers v. Ukraine, заява № 4909/04), вимога законності означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права, а вимога обґрунтованості, серед іншого, передбачає, що, хоча національний суд має певну свободу міркувань щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, однак одне з призначень обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб «продемонструвати сторонам, що вони були почуті» (див. п. 30 рішення від 27.09.2001 у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99).

Отже, з урахуванням викладеного та тих обставин, що у матеріалах цієї справи наявні лише протокол про адміністративне правопорушення та акт перевірки, які у провадженні про адміністративне правопорушення наділені функцією обвинувачення, та самі по собі ці докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення не є беззаперечними, суд апеляційної інстанції вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, є недоведеною поза розумним сумнівом, оскільки з боку даної посадової особи в даному випадку відсутній жодний умисел на порушення вимог чинного законодавства про працю.

За таких обставин апеляційний суд приходить до переконання, що зібраними та дослідженими матеріалами справи вина ОСОБА_1 у порушенні вимоги законодавства про працю не доведена, а тому в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Отже, виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення та накладення стягнення на ОСОБА_1 , місцевий суд допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі та не розкрив їх суть, не дав їм належної оцінки, а лише формально вказав на них.

Так, згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно ж до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б вказували на наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП в діях ОСОБА_1 , тому постанова судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 травня 2024 року щодо останнього підлягає скасуванню із одночасним закриттям провадження у даній справі з підстав, передбачених п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.05.2024 щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: