Справа № 336/4991/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Вайнраух Лідія Анатоліївна розглянула справу відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с.Вирівка Конотопський район Сумська область, громадянина України, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , проходить службу у в/ч НОМЕР_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з протоколом про військове адміністративне правопорушення серії А7221 №245 від 25.04.2024, - «З рапорту командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_2 вх. N2450 від 02.04.2024 стало відомо о 10:00 02.04.2024 водій 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти солдат ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу на посаді водія 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу І стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , в умовах особливого стану, виконуючи обов`язки військової служби, самовільно залишив місце розташування підрозділу та вирушив у м. Запоріжжя на автомобілі «Skoda Forman», номерний знак НОМЕР_2 , забирати водія 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 , який повертався в розташування підрозділу з чергової відпустки.

З пояснень водія 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 від 02.04.2024 стало відомо, що 02.04.2024 солдату ОСОБА_4 зателефонував солдат ОСОБА_5 з проханням забрати його з м. Запоріжжя, так як він повертався з чергової відпустки.

Військовослужбовець ОСОБА_1 , сподіваючись швидко повернутись, командирів не попередив та самовільно вирушив на зустріч з солдатом ОСОБА_6 . Згодом, авто на якому вони рухались було зупинене співробітниками ВСП, солдат ОСОБА_7 свою вину визнає та щиро розкаюється. Зброя військовослужбовця та особисті речі знаходились в розташуванні частині. В службовій діяльності солдат ОСОБА_1 характеризується переважно посередньо. Службова характеристика додається.

Зазначеними діями солдат ОСОБА_1 вимоги наступних нормативно-правових актів: ст. 11, 16 Розділу 1 «Обов`язки, права та відповідальність військовослужбовців» Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (затверджено Законом України від 24 березня 1999 року N548-XIV); ст. 4 Розділу і «Загальні положення» Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; ч. 3 ст. 172-11 «Самовільне залишення військової частини або місця служби» Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: неправомірні дії солдата ОСОБА_1 полягають в самовільному залишенні військової частини (РВБ3) в умовах воєнного стану 02.04.2024. Вказані вище неправомірні дії призвели до загрози зриву виконання бойового завдання та порушення військової дисципліни у підрозділі».

У судове засідання по справі 10.06.2024 та 01.07.2024 ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. На підставі викладеного, із урахуванням визначеного ст. 277 КУпАП строку для розгляду даної категорії справ, суддя вважає можливим розглянути справу за його відсутності, що не суперечить ч.1 ст.268 КУпАП.

Оцінивши в сукупності наявні докази, суддя дійшла висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, виходячи з такого.

Відповідно до ст.245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, а судове рішення згідно закону повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За вимогами ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, склад правопорушення має бути чітко визначеним у відповідності до диспозиції кожної окремої норми, становить сукупність головних, визначальних ознак, які виділені законодавцем як типові, необхідні і, водночас, достатні для притягнення особи до юридичної, зокрема, адміністративної відповідальності. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Крім того, відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-11 КУпАП може наставати за ч.1 - самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб; ч.2 - діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення; ч.3 - самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб ; ч. 4 - діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. Обсяг доказів безумовно відрізняється в залежності від кваліфікації діяння.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 , в порушення ч.1 ст.256 КУпАП відсутня тривалість періоду, протягом якого військовослужбовець був відсутній у розташуванні військової частити. Враховуючи диспозицію статті 172-11 КУпАП, з часу вчинення правопорушення відраховується триденний (за ч.1) або десятиденний (за ч.3) строк відсутності особи за місцем служби, який прямо впливає на кваліфікацію дій особи, відповідно до вказаної вище норми.

Разом з цим суддя зауважує, що на виконання вимог ч. 1 ст.256 КУпАП посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не вірно вказана суть адміністративного правопорушення, викладена у протоколі а саме «з рапорту командира», «з пояснень водія», що не відображає об`єктивну сторону правопорушення, а є посиланням на докази винуватості особи.

Суддя зауважує, що за змістом п.3 розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 №329, та зареєстрованої МЮУ 14.12.2021 за №1622/37244, не допускаються закреслення чи виправлення записів, що заносяться до протоколу, а також унесення додаткових записів після того, як протокол підписано особою, щодо якої він складений. Тобто усунення вказаних недоліків неможливо шляхом доопрацювання.

Згідно зі ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не може виходити за межі наданих йому повноважень.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Суд з цього приводу також зауважує, що, визнаючи те чи інше діяння адміністративним правопорушенням і встановлюючи за його вчинення санкцію, законодавець враховує, що ступінь суспільної небезпеки однотипних проступків може бути різний. Внаслідок цього у ряді випадків визначається декілька складів адміністративних проступків, належних до одного типу діянь. Такі склади різняться за ступенем суспільної небезпеки. На більш високий ступінь небезпеки вказують додаткові (кваліфікуючі) ознаки. Кваліфікація діяння особи відноситься до повноважень особи, яка складає певний протокол, й ця функція притаманна та є частиною діяльності саме суб`єктів адміністративної юрисдикції, включає вибір, встановлення норми, яка підлягає застосуванню у конкретному випадку. Посадова особа, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, не може переймати на себе функції кваліфікації деліктів.

Згідно з п.3 ч.1, ч.2 ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить, зокрема, постанову про закриття справи при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу. Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбачені ч.3 ст.172-11 КУпАП, відповідно, провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.9, 172-11, 245, 247, 256, 280, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження в адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 за ознаками скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-11 КУпАП України, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_8 щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст. 294 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями п.8 ч.3 ст.129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015).

Суддя Л.А. Вайнраух

Постанова набрала законної сили "___"_____________ 20___рік

Дата видачі постанови "___"_____________ 20___рік