Справа № 738/2620/24
№ провадження 3/738/1107/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2024 року м. Мена

Суддя Менського районного суду Чеpнiгiвської областi Савченко О.А. розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 1 Корюківського ВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 ,

за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю:

секретаря судового засідання: Лях Н.М.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 ,

захисника: Минець О.В.,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:

І. Опис обставин, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення

1. З протоколу по адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 165029 від 03.11.2024 слідує, що ОСОБА_1 02 листопада 2024 року о 23:49 в с. Стольне по вул. Миколи Бурлаки керував мотоциклом МТ 200-8 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження медичного освідування на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, а також проходження огляду за допомогою приладу Драгер відмовився, чим порушив п.2.5. ПДР Відмова особи, яка керує ТЗ, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алк., нарк. чи ін. сп`яніння або щодо вживання лікарських.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення

2.1 В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пояснив, що в той день він був вдома, вони вживали спиртні напої разом із ОСОБА_2 . Коли йому зателефонував товариш і сказав, щоб він забрав свій мотоцикл. ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 пішли по мотоцикл, докотили його майже до двору, коли під`їхав поліцейський патруль і запропонували йому продути прилад або пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився, оскільки вважав, що вони діють в порушення закону та пояснив, що він не керував транспортним засобом.

2.2 Захисник Минець О.М. в судовому засіданні пояснив, що з наявних в матеріалах справи доказів, зокрема з дослідженого в судовому засіданні відео не вбачається, що 02 листопада 2024 року ОСОБА_1 керував мотоциклом, є тільки дані, що останній сидів із товаришем на мотоциклі, який не рухався. Крім того, працівниками поліції ОСОБА_1 в порядку визначеному чинним законодавством не було роз`яснено його права, причину зупинки. Таким чином, враховуючи відсутність належних доказів щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, останній в розумінні диспозиції ст. 130 КУпАП не є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення, складений відносно нього протокол не відповідає вимогам статей 256, 266 КУпАП, а тому є недопустимим доказом. Враховуючи відсутність доказів будь-яких порушень правил дорожнього руху, за які ОСОБА_1 слід було зупинити, всі наступні вимоги працівників поліції він не зобов`язаний був виконувати.

2.3 В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 02 листопада 2024 року у вечірній час він разом із ОСОБА_1 вживали спиртні напої, коли йому зателефонував друг і попросив забрати мотоцикл, бо він їде на роботу і полагодити його не зміг. Свідок разом і ОСОБА_1 пішли по мотоцикл і котили його додому. По дорозі зупинились перепочити, сіли на мотоцикл, коли під`їхали працівники поліції і склали відносно ОСОБА_1 протокол. І свідок і ОСОБА_1 пояснювали, що вони не керували транспортним засобом, проте на їх пояснення ніхто не звернув увагу.

2.4 В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 02 листопада 2024 року він разом із ОСОБА_4 здійснював патрулювання в с. Стольне. Близько півночі вони їхали автомобілем по селу і він боковим зором побачив як із прилеглої вулиці виїжджає мотоцикл. Коли вони під`їхали, то побачили мотоцикл, на якому сидів ОСОБА_1 із товаришем. Оскільки у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, то йому запропонували продути прилад «Драгер» або пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився і відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. На запитання головуючого свідок відповів, що він бачив рух фар мотоцикла і тому вирішив, що ОСОБА_1 керував мотоциклом.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази

3. Таким чином, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення Суду надано такі докази:

3.1. протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 165029 від 03.11.2024 року;

3.2. копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 165029 від 03.11.2024 року;

3.3. акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

3.4. направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 02.11.2024;

3.5. довідка про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія;

3.6. рапорт інспектора СРПП (м.Мена);

3.7. диск із відеозаписом.

4. В свою чергу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в спростування своєї вини надала:

4.1. особисті пояснення;

4.2. пояснення свідка;

ІV. Оцінка Суду

5. Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю Суд враховує.

6. Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

7. У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

8. Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

9. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

10. Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України», «Надточій проти України», беручи до уваги серйозність передбаченого ст. 130 КУпАП адміністративного стягнення, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

11. Також у справі «Пол і Одрі Едвард проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

12. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

13. Далі Суд звертає увагу на те, що частина перша статті 130 КУпАП в тому числі, передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 .

14. Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

15. Визначення терміну «керування транспортним засобом» наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортну, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за якими керування транспортним засобом виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

16. В правовідносинах, що розглядаються, на думку Суду в матеріалах справи не знайшло підтвердження того, що ОСОБА_1 , будучи водієм, керував транспортним засобом.

Так, ОСОБА_1 повністю заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме вказав, що він транспортним засобом не керував, що відповідно до статті 251 КУпАП може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Вказані обставини в судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_2 , який пояснив суду, що вони котили мотоцикл додому, оскільки він був у несправному стані.

Із диску з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського щодо відеореєстрації правопорушення неможливо встановити обставини щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки із нього не видно, що ОСОБА_1 керував мотоциклом.

Зокрема, на відеозаписі відсутні будь-які дані про рух мотоцикла і керування ним особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги Суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Таким чином, з протоколу про адміністративне правопорушення та наданих доказів в підтвердження вини, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не слідує, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин Суд доходить до висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З цих підстав,

керуючись статтями 1, 9, 23, 33, 130, 276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Закрити провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Менського районного суду

Чернігівської області О.А. Савченко