КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/2286/2024
Справа № 361/998/24
Головуючий в суді І інстанції Мохов Є.І.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 червня 2024 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Виноградова Миколи Георгійовича, потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винною у порушенні п. 18.1, 2.3.6, 23.3, 9.9 ПДР та скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2024 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 18.1, 2.3.6, 23.3, 9.9 Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850) гривень, стягнуто судовий збір у сумі 605,60 грн. на користь держави.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що вона 26 січня 2024 року о 17:50 по вул. Я.Мудрого, 2 в м. Бровари Київської області, керуючи автомобілем Ford Econovan д.н.з. НОМЕР_1 , здійснювала буксирування транспортного засобу ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_2 , в якому, в темну пору доби, не увімкнена аварійна світлова сигналізація та відсутній знак аварійної зупинки, двигун не працював, гнучке зчеплення між транспортним засобом не позначене сигнальними щитками або прапорцями. Водій не була уважною та допустила зіткнення автомобіля ВАЗ 2101 з велосипедом, який вів пішохід ОСОБА_2 в руках по нерегульованому пішохідному переходу, внаслідок чого велосипед отримав механічні пошкодження, пішохід ОСОБА_2 впав, тілесних ушкоджень не отримав. При приїзді ШМД був оглянутий лікарями, госпіталізації не потребував. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.п. 18.1, 2.3.6, 23.3, 9.9 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.

На дану постанову потерпілий ОСОБА_2 29 березня 2024 року та 02 квітня 2024 року засобами поштового зв`язку подав апеляційні скарги однакового змісту, які, враховуючи наведене, оцінюються апеляційним судом як одна апеляційна скарга, в якій ОСОБА_2 просив скасувати постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2024 року про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 в частині застосування до неї стягнення у вигляді штрафу та прийняти нове рішення, яким застосувати до ОСОБА_1 більш жорстке стягнення згідно ст. 124 КУпАП - позбавлення керувати транспортними засобами на один рік. Визнати також винним у скоєнні ДТП в справі № 361/998/24 та дати доручення Броварському РУ ГУ НП в Київській області скласти протокол щодо порушення водієм автомобіля ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 п. 31.6 «б» та п. 31.6 «в» ПДР. Рішенням суду передбачити відшкодування на ремонт велосипеда в сумі 1990 грн. В зв`язку з завданими моральними збитками, зазначеними в клопотанні від 20 березня 2024 року, рішенням суду передбачити відшкодування в розмірі 2000 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що постанову винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного аналізу фактичних обставин справи. Судове засідання проводилось без здійснення аудіозапису, протокол судового засідання також не вівся. Рішення суду було озвучено після заслуховування пояснень ОСОБА_1 ще до заслуховування потерпілого ОСОБА_2 Тільки на його звернення до суду висловити свої пояснення суд дозволив це зробити.

Вказував, що до прийняття рішення не було досліджено та не надано ухвали по його клопотанням від 18 березня та 20 березня 2024 року, в яких він уточнював обставини ДТП та невідповідності, зазначені в протоколі. В документі зазначено, що на нерегульованому пішохідному переході сталося зіткнення автомобіля ВАЗ з велосипедом Formula, який вів пішохід у руках, внаслідок чого велосипед отримав механічні пошкодження, пішохід упав, тілесних ушкоджень не отримав. Фактично ж зіткнення сталося з пішоходом, в результаті він не впав, а був збитий і лежав перед велосипедом і автомобілем ВАЗ 21013 і мав загрозу отримати тяжкі тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 17 від 06 березня 2024 року, в результаті ДТП він отримав легкі тілесні ушкодження, про що зазначено в додатках до клопотання від 18 березня 2024 року.

Момент факту збиття пішохода зафіксовано на відеокамері, яка встановлена за адресою м. Бровари вул. Київська, 153, копію відео надано Броварським відділом РУП ГУ НП у Київській області. Про наявність відео зазначено в клопотанні від 20 березня 2024 року, однак відеозапис в суді не досліджувався.

Зазначав, що судом не надано належної уваги факту, що з моменту, як постраждалий почав рух по пішохідному переходу, автомобіль Ford, керований ОСОБА_1 , знаходився за 5-6 м. до переходу. Автомобіль Ford зупинився лише через 22,5 м., про що зазначено в клопотанні від 20 березня 2024 року. Порушниця ОСОБА_1 , розуміючи свою винуватість в скоєнні ДТП, не телефонувала в страхову компанію щодо вирішення компенсації за спричинені збитки через пошкодження велосипеда. Витрати на ремонтні роботи склали 1990 грн.

Знаючи про тілесні ушкодження ОСОБА_2 з повідомлення працівників швидкої медичної допомоги, спричинені збитки, ОСОБА_1 жодного разу не телефонувала йому стосовно можливих проблем, пов`язаних з ДТП, та відмовляється відшкодувати збитки.

Вказував, що судом не розглядались та не надано оцінку грубим порушенням водія автомобіля ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 , який саме і здійснив наїзд на пішохода. На автомобілі був відсутній акумулятор. В темну пору доби і складні погодні умови, передні фари, задні ліхтарі, звуковий сигнал, склоочисники не працювали, що є порушенням п. 31.6 «б» та 31.6 «в» ПДР та призвело до ДТП.

Вважав, що рішення суду стосовно покарання ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., що згідно ст. 124 КУпАП враховує стандартну ситуацію пошкодження в результаті ДТП транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, дорожніх споруд чи іншого майна. Суд не врахував обтяжуючі обставини, що в результаті ДТП на пішохідному нерегульованому переході в результаті грубого порушення ПДР було збито пішохода, який отримав тілесні ушкодження.

Зважаючи на безвідповідальне ставлення до небезпеки, яку ОСОБА_1 може створити для інших учасників дорожнього руху, загрозу їх життю та здоров`ю, просив застосувати до порушниці більш жорстке стягнення, передбачене ст. 124 КУпАП - позбавлення права керування транспортними засобами на один рік.

До апеляційної скарги додана копія рахунку на оплату від 29 березня 2024 року, виданого за ремонт велосипеда Formula Mystique в загальному розмірі 1990 грн., копія чеку про оплату від 29 березня 2024 року, копія посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, виданого ОСОБА_2 , копія рахунку КЗ КОР Київського обласного бюро СМЕ на сплату 564 грн. за надання послуги судово-медичного освідування, та копія квитанції від 06 лютого 2024 року про її сплату, а також копія фіскального чеку КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» від 02 лютого 2024 року за надання послуг лікаря травматолога в розмірі 318 грн.

Захисником Виноградовим М.Г. надано заперечення на апеляційну скаргу, в якому захисник просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін.

Посилався на те, що нормами КУпАП не передбачено здійснення фіксування судового процесу та обов`язку ведення протоколу судового засідання при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом. Суд надав можливість ОСОБА_2 виступити в судовому засіданні, позиція апелянта викладена в постанові суду, і тому посилання ОСОБА_2 на вказані обставини не заслуговують на увагу.

Вказував, що судом досліджені та оцінені всі зібрані по справі докази в достатньому обсязі та в їх повній сукупності, а докази, на які посилається апелянт, лише уточнюють обставини ДТП і жодним чином не впливають на рішення суду.

Заперечував проти аргументів потерпілого, що ОСОБА_1 не вжила дій щодо відшкодування шкоди за пошкоджений велосипед та відмовляється відшкодувати збитки. В постанові чітко зазначено, що ОСОБА_1 в судовому засіданні визнала себе винною та запропонувала потерпілому відшкодувати заподіяну шкоду. Крім того, вирішення питань відшкодування шкоди при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП не передбачено нормами даного кодексу. Статтею 280 КУпАП передбачений обов`язок суду з`ясування питань - чи заподіяно майнову шкоду. Судом дане питання було з`ясовано та зазначено в постанові, що згідно висновку експертного обстеження № 17, ОСОБА_2 заподіяно легкі тілесні ушкодження, також йому заподіяна матеріальна шкода, розрахунку якої потерпілий не надав.

Наголошував, що за змістом ст. 256, ч. 1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. В даному випадку протокол було складено щодо ОСОБА_1 , тому суд не мав повноважень та не міг розглядати справу відносно іншої особи без наявності протоколу.

Вважав, що судом всебічно, повно та об`єктивно з`ясовано всі обставин справи, питання про стягнення вирішено у точній відповідності із законом, а також з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню її вини. Отже, доводи апеляційної скарги не відповідають вимогам чинного законодавства, не ґрунтуються на матеріалах справи і не заслуговують на увагу.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримку доводів апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 та її захисника Виноградова М.Г., які заперечували проти доводів поданої апеляційної скарги, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних й перевірених суддею доказів, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 274443 від 26 січня 2024 року, схемою місця ДТП від 26 січня 2024 року, письмовими поясненнями водія ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 від 26 січня 2024 року, що ніким не оскаржується.

Щодо викладених в апеляційній скарзі доводів про необґрунтованість призначеного ОСОБА_1 адміністративного стягнення, апеляційний суд не може з ними погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст. 33 КУпАП встановлено, що при накладенні адміністративного стягнення враховується: характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Під час розгляду справи судом першої інстанції досліджено карту виїзду швидкої медичної допомоги № 934 від 26 січня 2024 року по АДРЕСА_2 , згідно якої було оглянуто ОСОБА_2 на місці ДТП, було діагностовано забій м`яких тканин лівого стегна, стан після надання допомоги - задовільний (а. с. 15).

Згідно висновку експертного дослідження КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 17 від 06 лютого 2024 року, при судово-медичному обстеженні ОСОБА_2 з урахуванням медичної документації виявлені: підшкірна гематома та розлитий синець в нижній третині лівого стегна з переходом в область колінного суглобу і верхню третину лівої гомілки, виявлені тілесні пошкодження утворились від дії тупих предметів, по строку можуть відповідати 26 січня 2024 року та відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень (а. с. 17 - 18).

За медичні послуги поліклініки м. Бровари Київської області ОСОБА_2 сплачено 318 грн., за проведення експертного дослідження - 564 грн. (а. с. 24).

Виходячи з доказів, наявних в матеріалах справи, апеляційний суд приходить до висновку, що призначене ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., відповідає вимогам ст. 23 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суддя першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, те, що ОСОБА_1 свою вину визнала, пропонувала потерпілому відшкодувати заподіяну йому шкоду, та обрав такий вид адміністративного стягнення, який буде необхідним та достатнім для виправлення й запобігання вчинення нею нових правопорушень.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги, що стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. враховує стандартну ситуацію пошкодження в результаті ДТП транспортних засобів та іншого майна, і не враховує обтяжуючі обставини, що в результаті ДТП на пішохідному нерегульованому переході в результаті грубого порушення ДТП було збито пішохода, який отримав тілесні ушкодження, з огляду на те, що такі обставини не передбачені ст. 35 КУпАП, якою визначено виключний перелік обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, і який не передбачає розширеного тлумачення, а саме 1) продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її; 2) повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення; 3) втягнення неповнолітнього в правопорушення; 4) вчинення правопорушення групою осіб; 5) вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин; 6) вчинення правопорушення в стані сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги, що судом взагалі не розглядались дії водія автомобіля ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 , який саме і здійснив наїзд на пішохода, не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом, з огляду на те, що суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, і згідно з КУпАП не має повноважень виходити за його межі, а протокол у даній справі ААД № 274443 складено на ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, не підлягають також задоволенню вимоги апеляційної скарги визнати винним в скоєнні ДТП в справі № 361/998/24 ОСОБА_3 та надати доручення Броварському РУ ГУ НП в Київській області скласти протокол щодо порушення водієм ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 п. 31.6 «б» та 31.6 «в» ПДР.

Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що судове засідання проводилось без здійснення аудіозапису та ведення протоколу судового засідання, з огляду на те, що чинний КУпАП не містить вимог до порядку розгляду судом справ про адміністративне правопорушення, які б передбачали обов`язкове ведення протоколу судового засідання та фіксування судового засідання технічними засобами.

Доводи апеляційної скарги, що рішення суду було озвучено після заслуховування пояснень ОСОБА_1 ще до заслуховування потерпілого ОСОБА_2 , і тільки після його звернення до суду з проханням висловити свої пояснення судом було дозволено йому це зробити, а також доводи апеляційної скарги в частині заперечень ОСОБА_2 механізму дорожньо-транспортної пригоди, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, із викладенням власної версії обставин дорожньо-транспортної пригоди, не підтверджуються будь-якими доказами та відхиляються апеляційним судом.

Крім того, доводи ОСОБА_2 , що наїзд було здійснено не на велосипед, а на самого пішохода, а транспортний засіб зупинився лише через 22,5 метри, лише уточнюють обставини ДТП і жодним чином не впливають на рішення суду.

Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи ОСОБА_2 у апеляційній скарзі, що судом першої інстанції не розглянуто і не прийнято ухвал по його клопотанням від 18 березня 2024 року про залучення його до участі в справі в якості потерпілої особи, та від 20 березня 2024 року, в якому ОСОБА_2 просив визнати винуватцями ДТП водіїв автомобілів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , передбачити в рішенні суду відшкодування на ремонт велосипеда, стягнути відшкодування моральних збитків в розмірі 2000 грн., з огляду на те, що пояснення потерпілого ОСОБА_2 були враховані судом першої інстанції при винесенні постанови, а вирішення судом процесуальних питань за наслідками розгляду клопотань осіб, які беруть участь у розгляді справи, шляхом постановлення ухвал положеннями КУпАП не передбачено.

Крім того, апеляційний суд враховує, що процесуальний статус ОСОБА_2 як потерпілого вже було визначено в силу вимог ст. 269 КУпАП, згідно якої потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення ААД № 274443 від 26 січня 2024 року, складеному відносно ОСОБА_1 , зазначено, що в результаті ДТП зазнав механічних пошкоджень велосипед, який вів у руках пішохід ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 фактично не вчиняла дій, спрямованих на відшкодування йому заподіяної шкоди, висновків суду першої інстанції в частині накладення адміністративного стягнення не спростовують, крім того, положеннями КУпАП не передбачено вирішення питання щодо стягнення моральної шкоди з винної особи.

Апеляційний суд також враховує, що станом на час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_2 не було надано доказів вартості відновлювального ремонту пошкодженого велосипеда, тому питання відшкодування майнової шкоди судом першої інстанції не розглядалось.

Разом із тим, ОСОБА_2 не позбавлений можливості вирішувати питання щодо відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно досліджено всі обставини справи у їх сукупності, і будь-яких порушень норм КУпАП, які б стали підставою для скасування рішення судді першої інстанції, апеляційним переглядом не встановлено.

Ураховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги, що постанову суду було винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного аналізу фактичних обставин справи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду. оскаржувана постанова судді є законною й обґрунтованою, а отже підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винною у порушенні п. 18.1, 2.3.6, 23.3, 9.9 ПДР та скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.