КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/1787/2024 Категорія: ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Будзан Л.Д.
Головуючий в апеляційній інстанції: Матвієнко Ю.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 27 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 27 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення його до адміністративної відповідальності.

Також, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн.

Як встановлено судом, 14.08.2023 року ОСОБА_1 близько 17 год. 45 хв. по вул. Світлицького, 35Б в м. Києві керував транспортним засобом «Fiat Doblo», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, вказана відмова зафіксована на боді-камеру поліцейського 472099, 472834, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, 14.08.2023 року ОСОБА_1 близько 17 год. 30 хв. по вул. Світлицького, 35Б в м. Києві керував транспортним засобом «Fiat Doblo», номерний знак НОМЕР_1 , при виникненні перешкоди для руху, а саме тварини (собака), не зміг безпечно зменшити швидкість та здійснив наїзд на тварину (собаку), внаслідок чого транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, а тварина загинула, чим порушив вимоги п. 12.1, 12.3 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 14.08.2023 року близько 17 год. 40 хв. по просп. Правди, 68В в м. Києві, керував транспортним засобом «Fiat Doblo», номерний знак НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості, виїхав за межі проїзної частини та здійснив зіткнення з транспортним засобом «КІА», номерний знак НОМЕР_2 , завдавши механічні пошкодження транспортним засобам, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 27 листопада 2023 року в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обгрунтовуючи скаргу, ОСОБА_1 заперечив факт вчинення адміністративного правопорушення та зазначив, що судом першої інстанції неправильно були встановлені обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , містить виправлення, зроблені олівцем, що є порушенням п. 6 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, де зазначено, що всі реквізити протоколу заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою. Таким чином, суд першої інстанції не мав права брати до уваги протокол серії ААД № 522721, який містить виправлення, та визнавати його належним доказом.

Апелянт вважає, що процедура встановлення стану сп`яніння була проведена із порушенням чинного законодавства України, оскільки деякі прилади «Драгер» не є спеціальними технічними засобами, дозволеними до застосування МОЗ України і є несертифікованим приладом. Відповідно до оскаржуваної постанови вбачається, що судом не встановлено, який саме прилад «Драгер» був запропонований ОСОБА_1 для проходження огляду. Також в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують оцінку відповідності та державної реєстрації приладу «Драгер».

Висновок суду про те, що на відеозаписі ОСОБА_1 поводить себе неадекватно, не підтверджується належними та допустимими доказами. Зокрема, в матеріалах справи відсутній висновок спеціаліста або експерта в галузі психології про психічний стан здоров'я ОСОБА_1 .

Оскаржувана постанова суду першої інстанції не містить висновків про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим, висновок суду про перебування його в стані алкогольного сп`яніння є припущенням.

Крім того, наявність в матеріалах справи трьох окремих файлів із «нарізаними» відеозаписами з нагрудних камер поліцейських свідчить про те, що відеозапис є не безперервний, а тому зазначені відеозаписи були здійснені з порушенням ст. 266 КУпАП. За результатами огляду відеофайлів неможливо встановити, чи є ці відеозаписи № 472099 та № 472834 автентичними, чи є це копії чи оригінали, чи зазнавали вказані відеозаписи змін.

Також ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до оскаржуваної постанови його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Вважає, що пояснення вказаних свідків не є допустимими доказами, оскільки вони не викликались та не допитувались в судовому засіданні.

Вищенаведене у своїй сукупності є підставою для висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом.

Крім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що 22.02.2024 року його захисник адвокат Сидоренко В.В. отримав копію постанови Київського апеляційного суду від 09.02.2024 року, якою апеляційну скаргу захисника адвоката Сидоренка В.В., подану в інтересах ОСОБА_1 , було повернуто особі, яка її подала.

Апеляційний суд, розглянувши доводи клопотання про поновлення строку, визнає їх обґрунтованими та поновлює апелянту строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

В апеляційному суді ОСОБА_1 та його захисник адвокат Сидоренко В.В. апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Сидоренка В.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі ОСОБА_1 оскаржує постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 27 листопада 2023 року лише в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то з урахуванням вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП вказана постанова суду переглядається апеляційним судом лише в цих межах.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Так, зібраними у справі доказами є: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 522721 від 14.08.2023 року (а.с.1); письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.10-12); розписка ОСОБА_6 про залишення на зберігання транспортного засобу (а.с.13); диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с.25).

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність особи настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так само за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову осіб, які керують транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, диспозицією ч. 1 статті 130 КУпАП охоплюються одразу три склади адміністративного правопорушення: по-перше, керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє, відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Кожен склад складає окреме правопорушення.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, абз. 2 п. 27 роз`яснено, що якщо водій ухиляється від огляду, це є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, від чого ОСОБА_1 відмовився.

Таким чином, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, винуватість особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, за відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 522721 від 14.08.2023 року, складеним та підписаним уповноваженою на це особою; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а також те, що він поводив себе агресивно; розпискою ОСОБА_6 , якою він зобов`язувався не передавати ОСОБА_1 керування транспортним засобом протягом 24 годин; диском з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, при перегляді якого підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала. У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, від підпису останній відмовився. Зауважень або заперечень на протокол та дії працівників поліції не вказав.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, виявлені працівниками поліції 14.08.2023 року у ОСОБА_1 , в розумінні п.п. 2, 3 п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

ОСОБА_1 , який реалізував своє право володіти і керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , який 14 серпня 2023 року о 17 год. 45 хв. у м. Києві по вул. Світлицького керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на законну вимогу працівника поліції відмовився.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Безпідставними є посилання апелянта на те, що судом першої інстанції невірно встановлено обставини вчинення правопорушення, оскільки висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на комплексі доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

Не беруться до уваги і доводи скарги про те, що протокол є неналежним доказом, оскільки містить виправлення, зроблені олівцем, що є порушенням п. 6 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, виходячи з наступного.

Так, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому чітко зазначені всі фактичні обставини правопорушення, які в подальшому знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, а наявні виправлення, зроблені олівцем, не спростовують події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вчиненні якого ОСОБА_1 визнано винним. Крім того, ОСОБА_1 , підписуючи протокол, не був позбавлений можливості викласти в ньому свої зауваження чи заперечення щодо його складання, проте, такої інформації протокол не містить.

При цьому, слід зазначити, що суд першої інстанції прийшов до висновку про винність ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не лише на підставі одного протоколу про адміністративне правопорушення, але і на підставі інших, зібраних у справі доказів, яким було надано повну та всебічну оцінку.

Доводи ОСОБА_1 про те, що процедура встановлення стану сп`яніння була проведена з порушенням законодавства України, оскільки судом не встановлено, який саме прилад «Драгер» був запропонований ОСОБА_1 для проходження огляду, та в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують державну реєстрацію приладу, є неспроможними, оскільки, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння і огляд не проводився, у зв`язку із чим складено протокол за порушення вимоги п. 2.5 ПДР України, а саме, за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. За таких обставин вищенаведені доводи апеляційної скарги не спростовують законності висновків суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (відмова від проходження огляду на стан сп`яніння).

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис є не безперервний, з відеофайлів неможливо встановити чи є це оригінал, чи зазнавали ці відеозаписи змін, відхиляються апеляційним судом, оскільки долучений до протоколу відеозапис відповідає Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 р. № 1026, має чітку і логічну послідовність подій, що мали місце, розвиток спілкування співробітників поліції із водієм, на ньому чітко зафіксовано пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто зафіксовані всі події, що стосуються безпосередньо складу ст. 130 КУпАП.

Доводи скарги про те, що оскаржувана постанова не містить висновків суду про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а тому висновок суду про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння є припущенням, є безпідставними, оскільки, як слідує з відеозапису, працівником поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння, які зазначені у протоколі, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, які є ознаками алкогольного сп`яніння та передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому були всі підстави вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Що стосується доводів скарги про те, що письмові пояснення свідків, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не є доказом, оскільки суд першої інстанції не викликав їх та не допитав у судовому засіданні, то ці доводи є безпідставними, оскільки, як зазначено у постанові Подільського районного суду м. Києві від 27.11.2023 року, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується іншими доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 522721 від 14.08.2023 року та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, а не письмовими поясненнями свідків, як про це вказує ОСОБА_1 . При цьому, слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які клопотання ОСОБА_1 та його адвоката про допит свідків під час розгляду справи, а суд позбавлений права за власною ініціативою проводити допит свідків, оскільки обов`язковість допиту свідків безпосередньо в судовому засіданні не передбачена нормами КУпАП.

Доводи скарги про те, що висновок суду про неадекватну поведінку ОСОБА_1 на відеозаписі не підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема, в матеріалах справи відсутній висновок спеціаліста про психічний стан здоровя ОСОБА_1 , не спростовують доведеності факту відмови ОСОБА_1 від запропонованого йому огляду на стан алкогольного сп`яніння, що становить самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи сукупність наявних у справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 про відсутність в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст.279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були б підставами для її скасування та закриття провадження у справі, як про те ставилось питання в апеляційній скарзі, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Подільського районного суду м. Києва від 27 листопада 2023 року є законною та обґрунтованою, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 27 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 27 листопада 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.О. Матвієнко