Житомирський апеляційний суд
Справа №289/3163/23 Головуючий у 1-й інст. Кириленко О. О.
Номер провадження №33/4805/714/24
Категорія ч. 5 ст. 126 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Радомишльського районного суду Житомирської області від 01 березня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 01 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на шість років без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 24.12.2023 об 11:29 год. по вул. І. Франка в м. Радомишль ОСОБА_1 , будучи 18.09.2023 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, повторно керував транспортним засобом «ВАЗ 21013», державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 а) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не звернув увагу на те, що він є особою пенсійного віку, отримує мізерну пенсію, а накладений штраф є значним тягарем. Крім того, на початку року сталася пожежа, внаслідок якої були знищені документи, також його не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт посилається на те, що копію постанови суду він отримав поштою лише 13 березня 2024 року.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 в черговий раз до суду апеляційної інстанції не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

За таких обставин, з метою недопущення затягування і відкладення судового розгляду на строк, який перевищує строк розгляду справи встановлений законом, враховуючи практику Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004, «Пономарьов проти України» від 03.04.2008), зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та у відповідності до положень ч. 6 ст. 294 КУпАП, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які беруть участь в апеляційному провадженні справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КпАП України, ґрунтується на матеріалах провадження та досліджених у судовому засіданні доказах.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №171331 від 24 грудня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 24.12.2023 об 11:29 год. по вул. І. Франка в м. Радомишль здійснив рух транспортним засобом «ВАЗ 21013», державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР. Порушення вчинено повторно протягом року, що підтверджується протоколом серії ААД №171260 та ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с. 2).

Тобто, протягом року ОСОБА_1 знову вчинив адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме: 27 серпня 2023 року було винесено постанову серії ААД №171294.

Згідно вимог пункту 2.1. а Правил дорожнього руху України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно з ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП наступає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Всупереч тверджень апеляційної скарги, вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №171331 від 24.12.2023 (а.с. 2); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №954703 від 24.12.2023 з якої вбачається, що ОСОБА_2 24.12.2023 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч.ч. 1, 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 36 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн; довідкою інспектора сектору адміністративної практики Житомирського районного управління ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції І.Сьоміної, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не отримував та не має посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а.с. 5); довідкою інспектора сектору адміністративної практики Житомирського районного управління ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції І.Сьоміної про належність ОСОБА_1 транспортного засобу «ВАЗ 21013», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 6); довідкою інспектора сектору адміністративної практики Житомирського районного управління ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції І.Сьоміної, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , піддавався адміністративним стягненням за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме: за ч. 5 ст. 126 КУпАП, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №171294 від 27.08.2023 складеного відносно останнього, рішенням Радомишльського районного суду від 18.09.2023 у справі №289/2132/23 правопорушника визнано винним та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн 00 коп. без позбавленням права керування транспортними засобами (а.с. 7).

Відповідно до пунктів 4, 5 розділу VII «Особливості оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, вчинені повторно» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Отже, матеріалами справи підтверджено правильність кваліфікації адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 24 грудня 2023 року за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Слід зауважити, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення, останній підписаний ОСОБА_1 з наданням пояснень «їхав у лікарню», який згідно ст. 251 КУпАП, є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, при розгляді матеріалів справи судом першої інстанції належним чином були досліджені докази, що знаходяться в матеріалах справи, оцінивши які, суд обґрунтовано дійшов висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що його не було належним чином повідомлено про дату і час розгляд справи, чим порушені його процесуальні прави визначені ст. 268 КУпАП, а також він не подавав ніяких заяв про розгляд справи у його відсутність.

Так, стаття 268 КУпАП визначає права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У частині 1 вказаної статті встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

На виконання вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду орган (посадова особа) вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Як регламентують положення ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

Тому, відповідно до ст. 268 КУпАП правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП не відноситься до категорії справ, у яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Крім того, у матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (судова повістка) ОСОБА_1 , яке вручене особисто останньому 21 лютого 2024 року (а.с. 11).

Будь-які заяви по справі від ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

Отже, наведене свідчить, що про судове засідання ОСОБА_1 повідомлявся судом належним чином. Факт обізнаності ОСОБА_1 про наявність адміністративного провадження, що буде розглядатись Радомишльським районний судом Житомирської області, є беззаперечним. Тому, з приводу наведених доводів апеляційний суд вважає за необхідне зауважити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Доводи скарги щодо пожежі, яка сталася за місцем проживання ОСОБА_1 і він не встиг поновити знищені пожежею документи є безпідставними, оскільки зазначені обставини не підтверджуються жодними доказами. Крім того, ОСОБА_1 не надано будь-яких доказів на підтвердження отримання ним посвідчення водія, натомість згідно довідки інспектора сектору адміністративної практики Житомирського районного управління ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції І.Сьоміної ОСОБА_3 взагалі не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Твердження апелянта про те, що суд не звернув увагу та не надав юридичної оцінки тому факту, що він є особою пенсійного віку, отримує мізерну пенсію і накладений на нього штраф є надзвичайним тягарем мають формальний характер та спрямовані на ухилення особи від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, оскільки розуміючи відсутність посвідчення водія на право керування транспортними засобами у ОСОБА_1 , останній міг передбачити наслідки своїх дій, а тому вказане не може бути виправданням дій, які настали. Окрім того, штраф не є тягарем, а є відповідальністю, яку допустила сама особа неодноразовими своїми умисними діяннями та знала або повинна була знати про можливі наслідки.

Щодо посилання апелянта про закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, є необґрунтованими, оскільки підстав для визнання вказаних тверджень слушними, апеляційний суд не вбачає.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , відповідає санкції ч. 5 ст. 126 КпАП України, вимогам ст.ст. 33, 34 КУпАП України щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення та є співмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника.

За таких обставин суд вважає, що доказів, які спростовують обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Радомишльського районного суду Житомирської області від 01 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 01 березня 2024 року - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь