Справа № 177/1395/24
Провадження № 3/177/1014/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 червня 2024 року

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М. В. розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №1 Криворізького РУП Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

яка зареєстрована та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , працює на посаді двірника в ЖКП

за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 10.06.2024 0 18-52 ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем свого проживання - АДРЕСА_1 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , 2012 року народження, який кидався горіхами в неповнолітнього ОСОБА_3 , 2012 року народження, чим порушила вимоги ч.1 ст.150 СК України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 у ході судового засідання вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнала. Підтвердила, що має сина ОСОБА_4 . Однак, 10.06.2024 її син не вчиняв протиправних дій щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не кидав у нього горіхи. Зі слів своїх дітей їй відомо, що ОСОБА_3 їдучі на велосипеді розставив руки та вдарив по обличчю дівчинку Аліну, у зв`язку з чим діти його зупинили та спілкувалися, але її син горіхами в ОСОБА_3 не кидав, жодного фізичного насилля до нього не чинив.

Малолітній ОСОБА_5 в присутності законного представника суду повідомив, що дійсно проводив час з дітьми, був очевидцем того, як ОСОБА_3 їдучі на велосипеді, не тримався руками за кермо та розставивши руки вдарив по обличчю дівчинку ОСОБА_6 , після чого поїхав далі. Коли ОСОБА_3 знову приїзжав повз них, ОСОБА_6 зупинила його, вони розмовляли, але він ОСОБА_2 , жодних протиправних дій до ОСОБА_3 не чинив, горіхами не кидався.

Малолітній ОСОБА_3 , в присутності законного представника, представника служби у справах дітей, пояснив, що в квітні-травні 2024 грався з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в ході гри в них виникла суперечка та вони кидали один в одного горіхами. Щодо подій 10.06.2024 пояснив, що коли він катався на велосипеді та був зупинений дівчатками ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) та ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), до них підбігли ОСОБА_2 , ОСОБА_13 , дівчина на ім`я ОСОБА_6 , при цьому дівчатка ОСОБА_11 та ОСОБА_9 обмазали його велосипед шовковицею, а ОСОБА_2 видихав йому в обличчя дим від електронної сигарети. ОСОБА_14 пояснив, що в цей день в нього ніхто не кидав горіхи.

Малолітні ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , будучи опитаними в присутності та зі згоди законних представників, в присутності представника служби у справах дітей, суду пояснили, ОСОБА_17 катаючись на велосипеді вдарив дівчинку ОСОБА_6 по обличчю, у зв`язку з чим, коли ОСОБА_14 знову приїзжав повз них, його за сидіння велосипеда схопила дівчина ОСОБА_6 , вони також підбігли до ОСОБА_18 та обмастили сидіння його велосипеда шовковицею. Зазначали, що жоден з них, в тому числі ОСОБА_19 , не кидав у ОСОБА_20 горіхи, ОСОБА_21 розмовляв з ОСОБА_22 та запитував нащо той вдарив ОСОБА_6 по обличчю, останній не відповів та поїхав додому. ОСОБА_21 не мав електронної сигарети та не видихав дим в обличчя ОСОБА_23 .

Свідок ОСОБА_24 суду пояснила, що про події 10.06.2024 знає лише з чужих слів, але зазначала, що ОСОБА_14 є дитиною, яка граючись з іншими дітьми, провокує їх до конфліктів, що вона неодноразово бачила, коли діти гралися біля її будинку. Пояснила, що 10.06.2024 ОСОБА_7 не міг бути на місці події, оскільки грався з її сином у них вдома.

Суд, вислухавши ОСОБА_1 , опитавши очевидців події, свідка, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 184 КУпАП, санкція даної статті передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, у вину ОСОБА_1 ставиться те, що її малолітній син ОСОБА_4 10.06.2024 в с. Радушне кидався горіхами в малолітнього ОСОБА_3 , що свідчить про неналежне виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків по вихованню сина ОСОБА_25 .

Однак, факт того, що ОСОБА_2 по ОСОБА_26 , спростовано в судовому засіданні самим ОСОБА_27 , поясненнями очевидців події ОСОБА_28 та ОСОБА_16 , поясненнями малолітнього ОСОБА_2 .

На підтвердження вини ОСОБА_1 у неналежному вихованні дитині сина ОСОБА_25 , що призвело до обставин вказаних у протоколі, суб`єктом уповноваженим на складення протоколу, суду надано заяву від 11.06.2024 та письмові пояснення ОСОБА_29 , які вона не підтвердила у судовому засіданні, пояснивши, що 10.06.2024 діти ОСОБА_1 не били її сина та горіхи в нього не кидали. ОСОБА_29 пояснила суду, що саме такого змісту заяву та пояснення надала помилково, оскільки різного роду конфлікті ситуації виникали в минулому.

Вище вказані письмові пояснення ОСОБА_29 , суд розцінює критично й тому, що в них вказано про побиття її сина ОСОБА_7 , в той час як свідок ОСОБА_24 пояснила, що у вказаний в протоколі день та час, ОСОБА_30 грався з її сином у їх домоволодінні, а отже не міг бути присутнім при вищевказаних подіях, що підтверджували опитані діти, учасники події. У зв`язку з чим, суд критично оцінює заяву та письмові пояснення ОСОБА_29 , які спростовані в судовому засіданні.

Письмові пояснення ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_31 , долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються поясненнями наданими вказаними особами безпосередньо в судовому засіданні, що узгоджуються з поясненнями інших учасників події, в тому числі ОСОБА_3 , який заперечив те, що 10.06.2024 ОСОБА_32 у нього горіхи. Як пояснювала ОСОБА_1 , пояснення складав працівник поліції, а вона їх не читала, зі змістом не знайомилася, підписала, бо довірилася працівникам поліції. Наполягала, що її син ОСОБА_31 не вчиняв протиправних дій щодо ОСОБА_20 , вона не допустила жодного порушення, займається вихованням всіх своїх дітей.

Наданий суду протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому фактично сформульоване обвинувачення, а тому він не може бути беззаперечним доказом вини у вчиненні правопорушення, обставини викладені у протоколі мають бути підтверджені належними доказами.

Доводи ОСОБА_20 про те, що нібито ОСОБА_2 видихав йому в обличчя дим від електронної сигарети, суд розцінює критично, оскільки такі обставини не ставилися у вину ОСОБА_1 , про них не було повідомлено у заявах законного представника ОСОБА_20 до поліції, їх заперечили всіх опитані очевидці події. При цьому, підстав ставити під сумнів пояснення ОСОБА_33 та ОСОБА_34 у суду не має, оскільки останні давали послідовні, логічні пояснення, що узгоджувалися з іншими доказами по справі.

Встановлені судом обставини, в своїх сукупності, свідчать про не доведення перед судом, того що ОСОБА_31 10.06.2024 кидав горіхи в ОСОБА_20 , а відповідно того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_2 , 2012 р.н., за обставин викладених у протоколі.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, серед іншого, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, викладеної зокрема в рішенням «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), суд має бути неупередженим і безстороннім і не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Беручи до уваги вищевикладене, розглянувши справу в межах висунутого ОСОБА_1 звинувачення, дослідивши та оцінивши докази, що надані суду, суд приходить до висновку про недоведеність перед судом події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 184, 251, п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Повний текст постанови складено о 11:40 год 26.06.2024.

Суддя М.В. Березюк