Справа №521/5864/24
Номер провадження 3/521/4651/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Димитрової Н.І.,

за участю:

представника Одеської митниці Бурчо І.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі справу про порушення митних правил, що надійшла з Одеської митниці ДМС України за протоколом про порушення митних правил №0277/50000/24 від 06 березня 2024 року, складеними Одеською митницею відносно громадянина України:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 07.08.2017 виданий 7421, за ознаками порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси з Одеської митниці ДМС України надійшов на розгляд протокол про порушення митних правил № 0277/50000/24 від 06 березня 2024 року, складені відносно гр. ОСОБА_1 , за ознаками скоєння правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.

З протоколу про порушення митних правил №0277/50000/24 убачається, що листом Департаменту боротьби з контрабандою та порушеннями МИТНИХ правил Держмитслужби України від 26.01.2024 №20/20-02-01/7.4/91 до Одеської митниці спрямовано лист Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України від 12.01.2024 №220/9/101 щодо не підтвердження фактів отримання окремих товарних партій гуманітарної допомоги, отримувачами яких є військові частини. Вищевказаним листом Одеську митницю повідомлено щодо не підтвердження факту отримання військовою частиною НОМЕР_2 товарів гуманітарної допомоги, що були ввезені на митну територію України в зоні діяльності митного поста «Орлівка» Одеської митниці.

Під час проведення перевірки із використанням бази даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМСУ було встановлено, що о 21 год. 59 хв. 05.12.2022 через зону митного контролю пункту пропуску «Орлівка» митного поста «Орлівка» Одеської митниці в напрямку «в?їзд в Україну» товари гуманітарної допомоги, а саме, «легковий автомобіль марки «MAZDA» модель «TRIBUTE» 2002 року випуску вагою 2075 кг р.н. НОМЕР_3 (реєстрація Республіка Болгарія) VIN № НОМЕР_4 код товару згідно з УКТЗЕД «990507» та «генератор марки «Konner&Sohner» модель «KSB» вагою 40 кг код товару згідно з УКТЗЕД «990599», було ввезено на митну територію України водієм вказаного автотранспортного засобу громадянином України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина У країни для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 07.08.2017 виданий органом 7421).

Як підставу для пропуску на митну територію України товарів гуманітарної допомоги громадянином України ОСОБА_1 для здійснення митного оформлення було подано декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 05.12.2022 №500420/2022/4130, свідоцтво для реєстрації транспортного засобу № НОМЕР_5 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 07.08.2017 виданий органом 7421.

Відповідно до даних вищевказаної декларації, ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України в якості гуманітарної допомоги вищевказані товари на адресу військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ). Декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, від 05.12.2022 №500420/2022/4130 заповнено та підписано громадянином України ОСОБА_1 .

Згідно інформації, вказаної в листі Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України від 12.01.2024 №220/9/101, військова частина НОМЕР_2 вищевказані товари гуманітарної допомоги не отримувала.

Таким чином, митний орган вважає, що громадянином України ОСОБА_1 були вчинені дії, спрямовані на переміщення товарів гуманітарної допомоги, а саме, «легкового автомобіля марки «MAZDA» модель «TRIBUTE» 2002 року випуску вагою 2075 кг р.н. НОМЕР_3 (реєстрація Республіка Болгарія) VIN № НОМЕР_4 код товару згідно з УКТЗЕД «990507» та «генератору марки «Konner&Sohner» модель «KSB» вагою 40 кг код товару згідно з УКТЗЕД «990599», через митний кордон України із приховуванням від митного контролю шляхом подання до митного органу, як підстави для переміщення товарів документів, які містять неправдиві відомості щодо одержувача гуманітарної допомоги, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.

На підставі вищевказаних обставин посадовою особою митниці було складено протокол про порушення митних правил № 0277/50000/24 від 06 березня 2024 року відносно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував щодо протоколу про порушення митних правил №0277/50000/24, підтримав заперечення, які подавав через канцелярію суду. Просив закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Представник митниці в судовому засіданні поклалась на розсуд суду.

Заслухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом за явлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Частиною 8 ст. 257 МК України визначено, що митне оформлення товарів здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених МК України для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, про товари: найменування; звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); код товару згідно з УКТ ЗЕД; найменування країни походження товарів (за наявності); опис упаковки (кількість, вид); кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; відомості про уповноважені банки декларанта; статистична вартість товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред`явити товари, транспорті засоби комерційного значення для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках визначених цим Кодексом та Податковим кодексам України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Згідно із ч. 4 ст. 266 МК України у разі самостійного декларування товарів декларантом, передбачену Митним кодексом України відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Частинами 6 та 8 статті 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом.

В матеріалами справи наявні наступні документи: лист з Військової частини НОМЕР_2 №146 від 14.11.2022 року де заступник командира військових частини підполковник Ігор Робочий звертається до Благодійної асоціації «HEIP UA» (Республіка Болгарія, м. Софія) з проханням надати інвентарний генератор «Konner&Sohner» модель «KSB» 21, 2.0 KW на умовах благодійної допомоги для побутових потреб військової частини; договір дарування від 14.11.2022 укладеного між Благодійною асоціацією «HEIP UA» (Республіка Болгарія, м. Софія) та Військовою частиною НОМЕР_2 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) предметом якого є генератор «Konner&Sohner» модель «KSB» 21, 2.0 KW; договір дарування від 11.11.2022 укладеного між Благодійною асоціацію «HEIP UA» (Республіка Болгарія, м. Софія) та Благодійною організацією «Полтавський батальйон небайдужих» (36020, м. Полтава, вул. Соборний Майдан, 1) предметом якого є легковий автомобіль марки «MAZDA» модель «TRIBUTE» 2002 року випуску вагою 2075 кг р.н. НОМЕР_3 (реєстрація Республіка Болгарія) VIN № НОМЕР_4 код товару згідно з УКТЗЕД «990507»; наказ Благодійної організації «Полтавський батальйон небайдужих» №541 від 24.12.2022 про передачу автомобіля в тимчасове користування ОСОБА_2 (загиблий офіцер Військової частиною НОМЕР_2 ); Лист Благодійної організації «Полтавський батальйон небайдужих» від 17.05.2024 спрямований керівнику Державної митної служби України в Одеській області згідно інформації, вказаної в листі підчас митного оформлення водієм ОСОБА_1 в декларації №500420/2022/1430 була здійснена помилка в пункті 6 Отримувач. Таким чином, отримувачем генератора «Konner&Sohner» модель «KSB» 21, 2.0 KW є Військова частина НОМЕР_2 про, що будуть надані підтверджуючі документи. Отримувачем транспортного засобу автомобіль марки «MAZDA» модель «TRIBUTE» 2002 року випуску вагою 2075 кг р.н. НОМЕР_3 (реєстрація Республіка Болгарія) VIN № НОМЕР_4 є Благодійна організація «Полтавський батальйон небайдужих»; Лист Благодійної організації «HEIP UA» (Республіка Болгарія) згідно якого автомобіль марки «MAZDA» модель «TRIBUTE» 2002 року VIN № НОМЕР_4 та генератор «Konner&Sohner» модель «KSB» 21, 2.0 KW було доставлено через ОСОБА_1 для Благодійної організації «Полтавський батальйон небайдужих» з подальшою передачею гуманітарної допомоги на користь ЗСУ.

Проаналізувавши вищенаведені документи, судом встановлено, що легковий автомобіль марки «MAZDA» модель «TRIBUTE» 2002 року випуску вагою 2075 кг р.н. НОМЕР_3 (реєстрація Республіка Болгарія) VIN № НОМЕР_4 переданий на баланс до БО «Полтавський батальйон небайдужих» та генератор марки «Konner&Sohner» модель «KSB» вагою 40 кг, переданий на баланс військової частини НОМЕР_2 .

Оцінюючи докази у справі, враховую те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Крім того, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності відповідно до статті 251 КУпАП можуть бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Наведені вище обставини свідчать про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товару документів, які містять неправдиві відомості щодо одержувача гуманітарної допомоги.

Відповідно до ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків ("Коробов проти України" від 21.10.2011 року).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 МК України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Відповідно до п. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ст. 486 МК України).

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як "кримінальне обвинувачення", оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні ст. 6 Конвенції.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудній (в даному випадку особа відносно якої складено протокол) вчинив правопорушення, яке йому ставиться у провину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні (в даному випадку на митний орган), і будь який сумнів має тлумачитись на користь особи стосовно якої вирішується питання про притягнення до відповідальності.

В процесі провадження у справі митним органом не дотримано принципу повноти дослідження обставин справи, що суттєво впливає на об`єктивність рішення у провадженні, а також не здобуто такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені у протоколі висновки, як такі, що не залишають місця сумнівам.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку митного органу) має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії відображеній у протоколі, як суть правопорушення. Наявність таких обставин, яким версія митного органу не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення (в даному випадку митний орган), був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у інкримінованих діях.

Оцінивши усі докази по справі в їх сукупності, суд виходячи із загальних засад державної митної справи, законності, презумпції невинуватості, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та обов`язків, вважає, що під час розгляду даної справи не здобуто та суду не надано достатніх, належних, достовірних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Матеріали справи не містять достатніх, належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 свідомо порушив встановлений цим Кодексом порядок проходження митного контролю з порушенням визначеної законодавством процедури.

Згідно ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на відсутність достовірних і достатніх відомостей про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та враховуючи вимоги закону щодо того, що усі сумніви мають трактуватись на користь особи, яка притягається до відповідальності, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 527 МК України, у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

З урахуванням наведеного, провадження по справі підлягає закриттю, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 4, 458, 459, 461, 483, 487, 511 МК України, ст. ст. 23, 33, 252, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483МК України закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

С У Д Д Я: І.О. Поліщук