Справа № 344/2325/23
Провадження № 33/4808/678/24
Категорія ст. 130 ч.2 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Гриновецький Б.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю захисника Недоходюка І.В., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду від 15 червня 2023 року щодо нього,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.2 КУпАП і накладено штраф 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 років.

ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що будучи особою, яка керує транспортним засобом, повторно протягом року після вчинення порушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння за наступних обставин.

3.02.2023 року о 23 год. 51 хв. по вул. Коцюбинського, 26 в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Kangoo» НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм процесуального та матеріального права. Повідомляє, що судовий розгляд було проведено без його участі і він був позбавлений можливості бути присутнім в судовому засіданні через те, що перебував на лікуванні, чим було порушено його право на захист. Суд першої інстанції спрощено підійшов до вирішення справи, не дослідив наявні в матеріалах справи докази та не дав їм належну оцінку. Вважає, що його вину не було доведено належним чином. Стверджує, що йому не було вручено копію протоколу. Ставить під сумнів відеозапис події, оскільки він є фрагментарним, а у протоколі не вказано номер технічного приладу, яким його хотіли освідувати. Вказує, що він був позбавлений права на захист, а його вина не була доведена належним чином. Стверджує, що з 13.06.2023 року по 30.01.2024 року перебував на лікуванні, а також здійснював догляд за перестарілою матір`ю, що підтверджується довідкою від 11.06.2024 року №210, а тому пропустив строк на апеляційне оскарження постанови судді з поважних причин. Враховуючи наведені обставини, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, останню скасувати та провадження у справі щодо нього закрити.

Попередні повернення апелянту суддями апеляційного суду апеляційної скарги ОСОБА_1 відповідно до положень аналогічного кримінально-процесуального законодавства не є процесуальною перешкодою для повторного вирішення питання про поновлення апеляційного строку для перевірки постанови суду, яка є явно незаконна й необгрунтована.

Клопотання апелянта про поновлення пропущеного апеляційного строку підлягає задоволенню для забезпечення доступу особи до правосуддя і справедливого суду відповідно до положень ст.ст. 7, 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки причини його пропуску, незважаючи на відносно тривалий термін, є виключно поважними. При первинному зверненні апелянтом цей термін був значно коротшим. Як з`ясовано, ОСОБА_1 не був належно повідомлений про судове засідання, судовий розгляд відбувся без нього і без захисника, копію постанови ним отримано із значним запізненням, в період судового провадження він з 13.06.2023 року по 30.01.2024 року перебував на лікуванні із тяжким переломом ноги, а також здійснював догляд за перестарілою матір`ю, що підтверджується відповідними довідками. Крім того, він потратив час на пошук, консультації і допомогу адвоката, що в сукупності перешкодило вчасно подати апеляційну скаргу. Таке поновлення строку є справедливим, оскільки постанова суду є явно незаконна й необґрунтована через ряд очевидних й істотних порушень матеріального й процесуального права.

Апеляційний розгляд справи проведено без участі ОСОБА_1 за клопотанням його захисника через догляд ним перестарілої й хворої матері.

З`ясувавши обставини справи, проаналізувавши апеляційні доводи, пояснення захисника та матеріали справи, апеляційний суд прийшов до переконання про задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова суду в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною й обґрунтованою.

Постанова суду щодо ОСОБА_1 цим нормам закону явно не відповідає, тому підлягає скасуванню через істотні порушення матеріального й процесуального права.

В діях ОСОБА_1 є певні ознаки пред`явленого йому правопорушення, але його вину не підтверджено у встановленому законом порядку поза розумним сумнівом.

Судом першої інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.

При цьому судом не взято до уваги, що згідно конституційних й конвенційних принципів верховенства права, законності й змагальності сторін - людина, її права та свободи є найвищими цінностями і визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суди зобов`язані неупереджено і неухильно, без обвинувального ухилу, додержуватись вимог Конституції України та чинних законів і міжнародних договорів.

Розгляд справи без участі ОСОБА_1 є істотним порушенням його права на захист та принципу змагальності сторін. У справі немає підтвердження про отримання ним судової повістки, крім того, він в цей час перебував у лікарні з тяжким переломом ноги. Ця обставина є підставою для скасування постанови суду.

Суд при розгляді справи, в порушення ст. 278 КУпАП, не перевірив правильність й обґрунтованість оформлення протоколу про адміністративне правопорушення і не врахував істотні порушення закону при його складанні.

Постанова суду не може залишатися в силі через перевищення повноважень судом. Ознака повторності дій ОСОБА_1 в протоколі про правопорушення не була йому пред`явлена у вину. Тому суд, пославшись в постанові на кваліфікуючу ознаку «повторності» його дій вийшов за межі пред`явленого йому обвинувачення, що є неприпустимим, оскільки це істотно порушує його право на захист. Для усунення цього порушення справу слід було повернути для дооформлення. Крім того, усправі немає належно завіреної постанови суду про попереднє притягнення його до відповідальності за керування автомобілем без права на його керування, немає даних чи вона не скасована або не змінена. Довідки поліції для цього недостатньо. Такий сумнів згідно ст. 62 Конституції України слід трактувати на користь водія.

Суд не мав процесуального права проводити судовий процес без перевірки даних про вручення ОСОБА_1 копії протоколу про правопорушення. Захисник заперечив таке вручення, що підтверджується відеозаписом події, у справі немає документальних підтверджень про відмову в отриманні ОСОБА_1 такої копії або надсилання її поштою. Вказаний факт доводиться тим, що зазначена копія протоколу знаходиться в матеріалах справи (а.с. 2). Тому апеляційний суд розцінює це як істотне порушення його права на захист, оскільки йому фактично не пред`явлено адміністративне звинувачення та не вручено акт звинувачення, що передбачено ст. 254 КУпАП. Таке порушення є процесуальною перешкодою для притягнення його до відповідальності. Суд не має повноважень на вручення такої копії протоколу, оскільки не є стороною обвинувачення. Це може бути виконано лише працівником поліції.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що працівниками поліції при складанні протоколу було істотно порушено право ОСОБА_1 на захист. Як слідує з матеріалів справи йому перед початком і в процесі складання протоколу не було реально забезпечено його право на присутність адвоката, не роз`яснено право на мовчання, не свідчити проти себе. На це порушення не звернув увагу суд. Вказане порушення є істотним процесуальним порушенням його права на захист і є безумовною підставою для скасування постанови суду і закриття справи. Посилання в протоколі на ст. 268 КУпАП не усуває вказаного порушення, оскільки ця норма стосується прав особи в суді, але не при складанні протоколу і врученні її копії.

Разом з тим судом в постанові було встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, але в протоколі в провину йому ставилося відмова від огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є істотною суперечністю, що ставить під сумнів остаточний висновок суду про доведеність вини водія. Таке порушення також є істотним, що тягне за собою скасування постанови суду.

Додатковою правовою підставою для скасування постанови суду є те, що на час апеляційного розгляду справи закінчився визначений ст.38 КУпАП однорічний строк давності у цій справі.

За наведених істотних порушень справа щодо ОСОБА_1 підлягала б закриттю за недоведеністю його вини, однак чинний КУпАП не передбачає такої підстави. Тому враховуючи загальні принципи правосуддя та практику ЄСПЛ справу щодо ОСОБА_1 слід закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення за ст.130 ч.2 КУпАП.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Івано-Франківського міського суду від 15 червня 2023 року щодо нього скасувати, провадження у справі закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення за ст.130 ч.2 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Б.М. Гриновецький