ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/6538/23 Головуючий суддя І інстанції Цендра Н. В.
Провадження № 33/818/733/24 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 на постанову судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Постановою встановлено, що 04.11.2023 року о 00-35 год.в м.Лозова по просп. Перемоги, водій ОСОБА_2 керував автомобілем Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Drager ARBL 0481 Alcotest 6810 під відеозапис бодікамери.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисником ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу. В своїй апеляційній скарзі захисник просила скасувати постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.03.2024 року та закрити адміністративне провадження стосовно ОСОБА_2 за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовувала тим, що судом першої інстанції не з`ясовано всіх обставин, які підлягають з`ясуванню, а також не надано належної правової оцінки відомостям, наявним у матеріалах справи.

Зокрема, відеозапис доданий до протоколу про адміністративне правопорушення не є безперервним, а також не відображає звукозапису відтворюваних подій, що, на думку сторони захисту, є підставою для скасування постанови суду першої інстанції. Крім того, захисник вважає, що відмова від підпису у процесуальних документах свідчить про явну незгоду водія як з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору, так і з складеними відносно нього матеріалами про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин сторона захисту вважає, що вина ОСОБА_2 у цьому провадженні поза розумним сумнівом не доведена.

Крім того, захисник ОСОБА_1 просила поновити їй пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.03.2024 року, посилаючись на те, що в судовому засіданні в суді першої інстанції сторона захисту участі не приймала, а копію постанови було отримано у системі «Електронний суд» 07.03.2024.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження відомостями матеріалів справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника.

До початку апеляційного розгляду від апелянта - захисника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності ОСОБА_2 .

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, суд вважає за можливе розглядати справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за відсутності належно повідомлених учасників справи та провадити судовий розгляд в межах поданої апеляційної скарги та відомостей, наявних в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, а також доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 , яка просила скасувати постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.03.2024 року, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_2 у порушенні, передбаченого п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються наявними у справі доказами, а саме:

- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 288444 від 04.11.2023, в якому зазначено, що водій ОСОБА_2 04.11.2023 року о 00-35 год.в м.Лозова по просп. Перемоги, керував автомобілем Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Drager ARBL 0481 Alcotest 6810 під відеозапис бодікамери (а.с. 1).

Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №288444 від 04.11.2023 року, ОСОБА_2 від надання пояснень по суті порушення відмовився, про що свідчить власноручно написане слово «відмовляюсь» та власний підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

- копією посвідчення воді, виданого ОСОБА_2 НОМЕР_2 (а.с.8);

- відомостями роздруківки газоаналізатору тест №461 результат огляду якого склав 1.54 проміле. З результатом проведеного за допомогою газоаналізатора огляду водія було ознайомлено про, що свідчить власний підпис ОСОБА_2 (а.с.4);

- відомостями акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів згідно яких результат огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння склав 1.54 проміле. (а.с. 6); У графі «З результатом згоден» зазначено «відмовився від підпису». Крім того, у графі «свідки огляду» зазначено «безперервний відеозапис на бодікамеру №241…»;

- відомостями направлення на медичний огляд ОСОБА_2 з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння з позначкою «відмовився».

- відомостями рапорту інспектора О. Воєводіна згідно яких під час патрулювання м. Лозова о 00 год. 35 хв 04.11.2023 року під час дії комендантської години було зупинено автомобіль DAWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 . В ході спілкування у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та керував в стані алкогольного сп`яніння про що свідчить покази технічного приладу «Драгер» , відеозапис з нагрудної бодікамери. Після чого відносно ОСОБА_2 було складено протокол за ст. 130 КУпАП (а.с.11);

- письмовими поясненнями працівника поліції ОСОБА_3 , наданими суду апеляційної інстанції згідно яких, 04.11.2023 року близько 00 год. 35 хв у період дії комендантської години було зупинено автомобіль «Ланос». У водія ОСОБА_2 , було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рук, не чіткі рухи.

Під відеозапис, нагрудних відеокамер було роз`яснено права ОСОБА_2 , передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 222, 268 КУпАП та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря нарколога. На пропозицію медичного огляду у лікаря нарколога ОСОБА_2 відмовився, погодившись пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер». Даний факт зафіксовано на нагрудний реєстратор. Алкотест показав результат більше одного проміле алкоголю.

Станом на 24.05.2024 року про наявність скарги у цій справі відносно особи, яка склала протокол про адміністративну відповідальність ОСОБА_4 у встановлений законом спосіб безпосереднім керівником не повідомлялось.

- відомостями з відеозапису фіксації обставин правопорушення (додаток до протоколу ААД№288444 (а.с.13) з якого вбачається, що автомобіль з державним номером А0044І під керуванням було зупинено працівниками поліції під час дії комендантської години. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водій пройшов на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору. Результат проведеного огляду склав 1.54 проміле. При цьому водія було ознайомлено з свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого технічного засобу вимірювальної техніки. Особа, відносно якої було складено протокол про адміністративну відповідальність відмовилась від надання пояснень, зазначивши про це власноручно, та надавши відповідний підпис.

Про порушення його прав працівниками поліції жодним чином не зазначив.

При цьому, належить врахувати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_2 та його захисник не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. Також стороною захисту не надано відомостей про, що останні зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб працівників поліції.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи, що сторона захисту не надала до суду доказів на підтвердження її версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою, а матеріали справи не містять відповідних відомостей, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів захисника в цій частині.

Доводи сторони захисту щодо надання незгоди ОСОБА_2 з результатом проведеного огляду на місці зупинки транспортного заходу, шляхом відмови від надання відповідного підпису в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння є необґрунтованими у зв`язку із наступним.

За змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Таким чином, за буквальним змістом вимог ст. 266 КУпАП, встановленим порядком огляду водія на стан алкогольного сп`яніння є пропозиція поліцейського пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів. При цьому лише у випадку незгоди водія на сам факт застосування спеціального технічного засобу або незгоди з його результатами, у поліцейського виникає обов`язок у двогодинний строк доставити водія до закладу охорони здоров`я для огляду.

Разом з цим, закон визначає виключно такі правові категорії як «відмова від огляду» та «незгода (на застосування спеціального технічного засобу або з його результатами)», які мають різні види волевиявлення та тягнуть різні правові наслідки. Крім того, як окремий вид вираження волевиявлення особи, яка притягається до відповідальності, гарантованого ст. 63 Конституції України, є «відмова від підпису». Відмова від підпису у процесуальних документах в розумінні ст. 63 Конституції України є одним із способів захисту особи, яка притягається до відповідальності який не тягне правових наслідків, оскільки прямо не свідчить ані про незгоду особу з чимось, ані ні про відмову від виконання певних дій.

Матеріали цієї справи не містять відомостей які б чітко та беззаперечно свідчили б, що ОСОБА_2 висловлював саме незгоду з результатом проведеного за допомогою газоаналізатору огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки його транспортного засобу, що зобов`язало б поліцейського доставити водія до закладу охорони здоров`я для огляду.

Відомості досліджених матеріалів справи вказують, що водій відмовився від надання свого підпису в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння складеному відносно нього працівниками поліції, скориставшись в такий спосіб правом, гарантованим приписами ст. 63 Конституції України.

Поряд з цим, з відомостей письмових пояснень особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення інспектором ОСОБА_4 вбачається, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, однак водій від такої пропозиції працівника поліції відмовився.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у цій частині складання матеріалів справи про адміністративне правопорушення працівниками поліції було дотримано належної правової процедури та порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, а посилання сторони захисту на порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у цій справі слід вважати необґрунтованим та розцінювати його як обраний спосіб захисту ОСОБА_2 .

Твердження сторони захисту про те, що відеозапис є неповним, тобто не вівся безперервно або на одному з його фрагментів відсутній звук чи відеозображення, як того вимагає Інструкція, не є підставою для скасування прийнятого судом рішення у зв`язку із наступним.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, який оцінюється у сукупності з іншими доказами по справі, й обставини, що містяться на вказаному відеозаписі, повністю узгоджується зі змістом обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №28844 від 04.11.2023 року, так й у долучених до нього доказах.

Вимогами ст. 251 КУпАП визначено, що суд встановлює юридично важливі обставини справи з усіх доказів по справі в цілому, а не тільки за окремим доказом, який є лише одним з письмових доказів.

За логічними правилами оцінки доказів, прогалина одного доказу може бути заповнена доказовим вмістом відомостей іншого або беззаперечними відомостями доказу, який містить певні недоліки.

Варто також зауважити, що склад правопорушення, який ставиться ОСОБА_2 у провину є комплексним та складається з декількох обов`язкових елементів об`єктивної сторони, які мають бути доведеними поза розумним сумнівом, а саме: керування транспортним у стані сп`яніння.

Так, відомостями відеозапису та письмових пояснень працівника поліції беззаперечно встановлено факт керування ОСОБА_2 в комендантську годину. А сам факт перебування водія та керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння підтверджується роздруківкою результату огляду проведеного за допомогою газоаналізатору, а також акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та самим відеозаписом. Хоча на даному фрагменті відеозапису і відсутній звук, однак з відеозапису чітко видно, що результат проведеного огляду за допомогою газоаналізатору позитивний та склав 1,54 проміле. Крім того водію на огляд було надано сертифікат про перевірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки. Натомість, матеріали справи не містять будь-яких відомостей які, б свідчили про порушення працівником поліції вимог чинного законодавства, яким би була надана належна правова процедура (судове рішення, ухвалене в порядку КАС України, результати проведеної службової перевірки).

Крім того слід звернути увагу учасників судового розгляду на особливість правового статусу доказів у провадженні по справах про адміністративні правопорушення. Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключно національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.

Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі «будь-які фактичні дані» та не містить критеріїв недопустимості доказів.

За таких обставин, доводи сторони захисту в цій частині слід визнати необґрунтованими та розцінювати їх, як обраний спосіб захисту ОСОБА_2 .

Оцінюючи відомості всіх доказів у справі як окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння.

Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.9 «а» ПДР встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_2 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника Смірнової Н.А. про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити, поновивши їй строк апеляційного оскарження Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06 березня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника Смірнової Н.А. залишити без задоволення.

Постанову судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06 березня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков