Провадження № 3/761/7437/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Антонюк Марина Станіславівна, за участю секретарів Снитко А.А., Короткевич К.А., особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 , захисника Корнієнка Р.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №116970 від 24.08.2024, 24 серпня 2024 року о 12 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford С-МАХ, д.н.з. НОМЕР_1 , з вираженими ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, неприродний блідий покрив шкіри обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога відмовився. Отже, в діях ОСОБА_1 вбачається порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та зазначив, що наркотичні речовини не вживає, вважає, що керування транспортним засобами у стані сп`яніння є безвідповідальним. Щодо подій, які відбулись 24.08.2024 пояснив, що їхав на залізничний вокзал зустрічати дружину з дитиною, які приїхали з Польщі. Його зупинили працівники поліції і заявили, що підозрюють у нього стан сп`яніння. Далі вони ввели його в оману та повідомили, що нібито після складання щодо нього адмінпротоколу він зможе самостійно пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння (зокрема у приватній клініці) та надати всі докази в суді. Він повірив у роз`яснення працівників поліції та погодився підписати протокол. В подальшому того ж дня о 13 год. 25 хв. він пройшов огляд у лікаря-нарколога, який не виявив у нього ознак сп`яніння, тобто через 1 год. 25 хв. після виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння патрульними.

Просив закрити провадження стосовно нього з огляду на відсутність в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник Корнієнко Р.О. у ході судового розгляду заявив письмове клопотання про закриття провадження стосовно ОСОБА_1 у зв`язку відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, дане клопотання обґрунтовується тим, що зупинка транспортного засобу ОСОБА_1 не узгоджується із вимогами чинного законодавства, є безпідставною. Щодо наявного у матеріалах провадження направлення на огляд ОСОБА_1 захисник вказав, що такий документ не може бути визнаний належним та допустимим доказом з огляду на його невідповідність фактичним обставинам. Так, працівник патрульної поліції вказує, що доставив ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду, однак наведене спростовується дослідженими відеозаписами із нагрудних камер поліцейських. Таким чином, вказаний документ містить завідомо неправдиві відомості та не може слугувати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, сам відеозапис складається із декількох записів, що не узгоджується із вимогами Інструкції щодо здійснення безперервного запису з моменту зупинки транспортного засобу до закінчення оформлення адміністративних матеріалів та оголошення змісту протоколу особі, стосовно якої він складений.

Щодо самого відеозапису адвокат вказує, що у поліцейський, який безпосередньо спілкувався з ОСОБА_1 , мав упереджене ставлення, вигадав ознаки наркотичного сп`яніння та навмисно ввів останнього в оману. Так, останній вказав, що у разі виявлення в організмі наркотичні речовини - його буде позбавлено права керування транспортними засобами, у разі, якщо він відмовиться від проходження огляду буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та видано направлення, на підставі якого ОСОБА_1 зможе самостійно пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння (зокрема у приватній клініці) та надати всі докази в суді. Суд, у свою чергу, сприймає такі докази та звільняє особу від відповідальності. При цьому, патрульний вказав, що ОСОБА_1 для проходження огляду має 2 години з моменту виявлення ознак.

Таким чином, як зазначає захисник, із наявного у матеріалах провадження відоезапису можна зробити висновок, що працівники поліції скористалися стресовим станом водія, видумавши ознаки наркотичного сп`яніння, ввели останнього в оману щодо альтернативного способу проходження ним огляду на стан сп`яніння (самостійно), крім того, врахували, що з огляду на зайнятість, ОСОБА_1 відмовиться від огляду та на нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, а також навмисно приховали від ОСОБА_1 правові наслідки складення протоколу за вказаною статтею. Саме в результаті введення в оману ОСОБА_1 останній погодився на самостійне проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, а відтак, в його діях відсутні ознаки відмови від проходження огляду, що має наслідком відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, відсутність у ОСОБА_1 стану наркотичного сп`яніння підтверджується висновком КМНКЛ «Соціотерапія» від 30.08.2024, з якого встановлено, що 24.08.2024 о 13 год. 25 хв. ОСОБА_1 пройшов огляд у лікаря-нарколога, тобто через 1 год. 25 хв. після виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння патрульними.

У той же час, до матеріалів провадження не долучено документів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортними засобами на 24 години у відповідності до вимог ст. 265-2, 266 КУпАП.

Підсумовуючи, захисник просить суд врахувати, що ОСОБА_1 є донором крові, має на підтвердження відповідне посвідчення, в день зупинки працівниками патрульної поліції дійсно зустрічав з потяга дружину та доньку, які прибули потягом Київ-Хелм, дружина ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, поліцейські самі запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння самостійно, а потім результати надати суду, який звільнить останнього від відповідальності, висновок від 30.08.2024 про відсутність стану наркотичного сп`яніння та не відсторонення останнього від керування транспортним засобом свідчать про надуманість поліцейськими ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та доводи захисника Корнієнка Р.О., суддя приходить до таких висновків.

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) від 02 листопада 2004 року, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі "Пономарьов проти України" (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних, на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Тому, хоча у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №116970 від 24.08.2024 зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford С-МАХ, д.н.з. НОМЕР_1 , з вираженими ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, неприродний блідий покрив шкіри обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога відмовився, однак суть обставин, викладених у протоколі не відповідає тим фактичним обставинам, які були встановлені в судовому засіданні та підтверджені доказами, а отже не доводить винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, із долученого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , прямувавши до Центрального залізничного вокзалу був зупинений працівниками патрульної поліції. У ході спілкування з поліцейськими останні виявили у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, неприродний блідий покрив шкіри обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, та запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога. У той же час, поліцейські зазначили, що ОСОБА_1 має два варіант проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння: перший - проїхати з патрульними до лікаря-нарколога, другий - відмовитися від огляду, після складення протоколу отримати направлення та самостійно пройти огляд у будь-якому закладі охорони здоров`я, отриманий за його результатами висновок надати суду, який звільнить його від відповідальності у разі відсутності в його організмі наркотичних речовин. Також поліцейський зазначив, що на проходження огляду у ОСОБА_1 є 2 години з моменту виявлення ознак наркотичного сп`яніння.

Так, згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, оформлення результатів такого огляду регулюються Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок № 1103).

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Крім того, відповідно до розділу 3 Інструкції №1452/735 за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Таким чином, під час виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння та складання протоколу стосовно нього, працівниками поліції було грубо порушено порядок проведення огляду особи на стан наркотичного сп`яніння, внаслідок чого передбачена законом процедура огляду особи на стан наркотичного сп`яніння не була дотримана, а долучені до протоколу про адміністративне правопорушення докази відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, не можуть бути визнані допустимими доказами в очах стороннього та незацікавленого спостерігача.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Разом з тим, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення докази не можуть бути визнані такими, що підтверджують поза розумним сумнівом факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння з огляду на надання працівниками поліції неправдивої інформації щодо процедури проходження огляду, наслідків у формі відмови від проходження огляду та наявності альтернативного способу проходження огляду - самостійно, отримавши направлення після складення протоколу за ст. 130 КУпАП.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у праві №5-рп/2015 визначено, що у наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23 рп/2010у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, із дослідженого відеозапису вбачається, що працівники поліції не дотрималися порядку встановлення факту перебування особи у стані наркотичного сп`яніння. У зв`язку з цим, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №116970 від 24.08.2024 та долучені до нього матеріали не можуть бути прийняті як докази винуватості ОСОБА_1 .

Таким чином, оскільки докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя дійшла висновку, що матеріалами справи не підтверджено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 247, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя Шевченківського

районного суду міста Києва М.С. Антонюк