ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/460/24 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.5 ст. 126
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 травня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 12 (дванадцять) років 3 (три) дні, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Як визнав суд, ОСОБА_1 27 квітня 2024 року о 10 год. 43 хв. В с. Біла Тернопільського району Тернопільської області керував транспортним засобом марки Honda Ridgeline, номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги ст. 15 Закону України Про дорожній рух, що вчинено повторно протягом року.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вважає, що судом першої інстанції при винесені постанови була надана неправильна оцінка фактам, доказам в справі про адміністративне правопорушення, а тому постанова є необґрунтованою.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , зупинено працівниками поліції без належних на те підстав, всупереч положенням ст.35 ЗУ Про національну Поліцію.

Вказує, що судовий розгляд судом першої інстанції відбувався у його відсутності, без належного виклику та повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, чим порушено його право на справедливий суд.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 травня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.5 ст.126 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Одночасно апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки не був присутнім при розгляді справи у суді першої інстанції, а копію постанови отримав 14.05.2024 року.

Заслухавши, апелянта - особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі; дослідившии матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Рішення суду, яке оскаржується апелянтом, постановлено судом першої інстанції 09 травня 2023 року.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , не був присутній при розгляді справи судом першої інстанції.

Копію судового рішення ОСОБА_1 отримав 14.05.2024 року, про що є відмітка у матеріалах справи (а.с.20).

Апеляційна скарга подана ОСОБА_1 24 травня 2024 року.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 709565 , громадянин ОСОБА_1 27 квітня 2024 року о 10 год. 43 хв. В с. Біла Тернопільського району Тернопільської області керував транспортним засобом марки Honda Ridgeline, номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги ст. 15 Закону України Про дорожній рух, що вчинено повторно протягом року.

В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, у графі пояснення особи ОСОБА_1 вказав пояснення надасть у суді.

Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.

Твердження апелянта про порушення місцевим судом його прав, передбачених ст.268 КУпАП, у зв`язку з розглядом справи за його відсутності та не повідомлення його про дату, час та місце розгляду справи є необґрунтованими з огляду на таке.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в графі особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду міститься особистий підпис ОСОБА_1 , що свідчить про те, що йому було достеменно відомо, що розгляд адміністративної справи відносно нього відбудеться 09.05.2024 року о 14 год. 00 хв. у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області (м. Тернопіль, вул. Котляревського, 34).

Крім цього, ОСОБА_1 особистим підписом в протоколі, в графі підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності засвідчив той факт, що ним отримано копію протоколу та те, що він ознайомлений зі змістом протоколу.

Також, апеляційним судом поновлено апелянту строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, тому він не позбавлений можливості реалізувати надані йому законом процесуальні права.

Тому вказані доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції права на захист та інших процесуальних прав ОСОБА_1 не можуть бути безумовною підставою для скасування постанови місцевого суду з процесуальних підстав.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, встановлено, що транспортний засіб марки Honda Ridgeline, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції за порушення ПДР, а саме водій керував транспортним засобом використовуючи червоний покажчик повороту, чим порушив вимоги п. 6.1.5 ДСТУ 3049:2010 та п. 31.1 ПДР України.

Окрім цього, на запитання працівників патрульної поліції : Чи знаєте ви, що порушили правила дорожнього руху? ОСОБА_1 не заперечував.

Також в матеріалах справи міститься копія постанови серії БАД № 018930 від 27.04.2024 року про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП.

Тому, стверджувати про безпідставність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , як про це зазначає апелянт в апеляційній скарзі, апеляційний суд підстав не вбачає.

Доводи апелянта щодо оскарження ним постанови від 27.04.2024 року про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки на даний час вказане рішення не скановане і, крім того, це жодним чином не спростовує факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , як особою позбавленою права керування транспортним засобам, що вчинено повторно протягом року.

З огляду на викладене, мотиви наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.5 ст.126 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням положень ст.ст.30 ч.2, 317-1 ч.2 КУпАП, характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 травня 2024 р. відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 травня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя