Справа №585/4056/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Цвєлодуб Г. О.
Номер провадження 33/816/579/24 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 червня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Авраменко Д. А., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 585/4056/23 за апеляційною скаргою захисника МЕНЬКА Д. Д. на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20.02.2024, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження в справі закрито у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

потерпілої - ОСОБА_2 ,

представника потерпілої - адвоката Склярова С. Л.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Менька Д. Д.,

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисника ОСОБА_1 - адвокат МЕНЬКО Д. Д. просить скасувати постанову судді в частині визнання ОСОБА_1 винним за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, а в іншій частині залишити без змін, оскільки зіткнення автомобілів відбулося з вини іншого учасника ДТП. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20.02.2024 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження в справі закрито у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 23.05.2023 о 14 год. 00 хв. в м. Ромни по вул. Коржівській, керуючи автомобілем «Ауді А6», д. н. НОМЕР_1 , перед початком руху та перестроюванням не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, під час здійснення маневру розвороту не зайняв завчасно відповідне крайнє положення на проїзній частині (ліве), внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Фольксваген», д. н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалась позаду прямо у попутному напрямку, що призвело до механічного пошкодження обох транспортних засобів та отримання водієм ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, чим порушив п. 10.1, 10.4 ПДР.

Зважаючи на те, що на момент винесення постанови суддею суду першої інстанції з дня вчинення правопорушення сплив строк накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, то провадження в справі закрито суддею на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. Місцевий суд протягом трьох днів надсилає апеляційну скаргу разом із справою у відповідний апеляційний суд.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Враховуючи, що спершу апеляційна скарга була подана захисником з дотриманням встановленого законом строку (01.03.2024), але не до належного суду, у зв`язку з чим 01.03.2024 ця скарга повернута захиснику, а вже 04.03.2024 захисник повторно звернувся з апеляційною скаргою до місцевого суду, то строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, оскільки цей строк пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Вислухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Менька Д. Д., які підтримали апеляційну скаргу, доводи потерпілої ОСОБА_2 та її представника Склярова С. Л., які заперечили проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки судді суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, відповідають матеріалам справи, ґрунтуються на досліджених у суді першої інстанції доказах і є вмотивованими.

На підтвердження викладених у протоколі фактичних обставин правопорушення суддя суду першої інстанції у постанові послалася на належні, допустимі та достовірні докази, які у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_1 поза розумним сумнівом.

Так, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 007979 від 04.10.2023, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ауді А6», д. н. НОМЕР_1 , перед початком руху та перестроюванням не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, під час здійснення маневру розвороту не зайняв завчасно відповідне крайнє положення на проїзній частині, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Фольксваген», д. н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалась у попутному напрямку, що призвело до механічного пошкодження обох транспортних засобів та отримання водієм ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, чим порушив п. 10.1, 10.4 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:

- висновком експерта № 154 від 31.08.2023, згідно якого водій автомобіля «Ауді» мав технічну можливість попередити виникнення ДТП; в діях цього водія вбачається невідповідність вимогам п. 10.1, 10.4 ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП. Водій автомобіля «Фольксваген» не мав технічної можливості попередити зіткнення; в діях цього водія не вбачається невідповідностей вимогам ПДР, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням ДТП;

- схемою місця ДТП, яка сталася 23.05.2023 в м. Ромни, якою зафіксовано дорожню обстановку, розташування т/з, відповідні заміри; фотографіями, на яких зафіксовано розташування та пошкодження т/з;

- показаннями потерпілої ОСОБА_2 , згідно яких 23.05.2023 близько 14:00 вона рухалась по вул. Коржівській в м. Ромни у напрямку центру до перехрестя на автомобілі «Фольксваген». Вона бачила автомобіль «Ауді», який був припаркований у суміжній смузі попереду в напрямку її руху. При наближенні вказаний автомобіль неочікувано подав сигнал лівого повороту, одночасно здійснюючи маневр повороту ліворуч, розпочавши його прямо із узбіччя дороги. Вона застосувала екстрене гальмування та намагалась викрутити кермо ліворуч, але в цей час автомобіль «Ауді» вже перегородив їй дорогу упоперек зустрічних смуг руху, внаслідок чого відбулось зіткнення.

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.

Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження т/з, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Оскільки зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі присутнє посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п. 10.1, 10.4 ПДР, згідно яких: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не порушував ПДР, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки повністю спростовуються наведеними вище доказами, зокрема висновком експерта № 154 від 31.08.2023, під час проведення якої експертом встановлено, що згідно схеми ОМП правий слід юзу автомобіля «Фольксваген» перетинається з лівим слідом юзу автомобіля «Ауді». Тобто на час первинного контакту правий передній кут автомобіля «Фольксваген» взаємодіяв з задньою частиною лівих передніх дверей автомобіля «Ауді». Оскільки до зіткнення автомобіль «Ауді» гальмування не застосовував, то відображення слідів на проїзній частині могло виникнути лише під час зіткнення транспортних засобів за рахунок бокового ковзання передніх коліс автомобіля «Ауді». Початок відображення лівого сліду бокового ковзання автомобіля «Ауді» свідчить про те, що на вказаний момент часу взаємодія т/з вже відбулася. Враховуючи те, що на час початку відображення лівого сліду бокового інтервалу автомобіля «Ауді», в місці його початку відображення, знаходилось ліве переднє колесо автомобіля «Ауді», а контактував даний автомобіль спочатку задньою частиною лівих передніх дверей, і на вказаний момент часу знаходився в стані зміни напрямку руху, то місце первинного контакту т/з знаходиться між початком правого сліду юзу автомобіля «Фольксваген» і початком лівого сліду бокового ковзання автомобіля «Ауді». Місце зіткнення знаходиться на відстані на ближче чим 5,2 м та 5,9 м від краю проїзної частини. Враховуючи те, що загальна ширина проїзної частини становить 12,1 м, то зіткнення відбулося не на зустрічній, а на смузі руху вказаних т/з. Тому показання ОСОБА_1 про те, що зіткнення відбулося на відстані 6,5 м від краю проїзної частини є технічно неспроможними. Мінімально можлива швидкість автомобіля «Фольксваген» становила 48,6 км/год. Порівнюючи відстань, на якій перебував автомобіль «Фольксваген» відносно місця зіткнення в момент початку виконання маневру водієм автомобіля «Ауді» (30.8; 22.5 м) з відстанню, необхідною для зупинки автомобіля гальмуванням (33.1 м), водій автомобіля «Фольксваген» не мала технічної можливості попередити зіткнення.

Апеляційний суд погоджується з проведеними експертом дослідженнями, оскільки вони є об`єктивними, повними, відповідають фактичним обставинам справи і наявним доказам, зокрема щодо місця зіткнення автомобілів Фольксваген» та «Ауді», яке знаходиться у межах їх смугу руху. Ця обставина підтверджує той факт, що т/з Фольксваген» рухався прямолінійно в межах смуги та не здійснював обгін чи інший маневр, у той час як т/з «Ауді» перед початком руху та перестроюванням не переконався, що буде безпечним, і під час здійснення маневру розвороту не зайняв крайнє ліве положення на проїзній частині, що і призвело до зіткнення автомобілів.

Також є необгрунтованими доводи апеляційної скарги в тій частині, що експертом при визначенні швидкості автомобіля «Фольксваген» взята до розрахунку невірна відстань, а саме «8,2» м замість «3,2» м, оскільки з оригіналу схеми місця ДТП від 23.05.2023 чітко та недвозначно вбачається, що відстань від повздовжнього орієнтиру до початку відображення лівого сліду гальмування автомобіля «Фольксваген» становить саме 8,2 м, тому підстав для допиту працівника поліції, яким було складено протокол ОМП, об`єктивно не існувало.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку і про відсутність підстав для виклику експерта Кирієнка В. Г. , оскільки складений ним висновок від № 154 від 31.08.2023 містить вичерпні відповідні на поставлені питання та не потребує додаткового роз`яснення, у зв`язку з чим така відмова суду не є проявом неповноти судового розгляду, оскільки жодним чином не позначилася на справедливості розгляду справи та обставинах, які підлягають доказуванню.

Стаття 6 §3 (d) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає, що «кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення». Разом із тим, відповідно практики ЄСПЛ щодо застосування ст. 6 Конвенції «вимога справедливого судочинства не накладає на суд обов`язку призначати експертизу або інші слідчі заходи лише тому, що сторона цього вимагає. Коли захист наполягає під час розгляду на допиті свідка або отриманні інших доказів, національний суд вправі вирішувати, чи необхідно або розумно прийняти ці докази для розгляду у суді».

Заявлене в апеляційному суді клопотання та доводи про необхідність призначення судової автотехічної експертизи задоволенню не підлягають, так як відповідне клопотання не містить належного обґрунтування підстав, які б вказували на необхідність її призначення з огляду на наявні в матеріалах справи докази, оскільки призначення експертизи і надання експертом висновку - це використання спеціальних знань обізнаних осіб як джерела доказу, що надає сторонам провадження у справі про адміністративне правопорушення можливостей застосування у доказуванні інституту судової експертизи. При цьому експерт призначається суддею, у провадженні якого перебуває справа, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях (ч. 1 ст. 273 КУпАП), тобто експертиза проводиться виключно у випадках, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи про адміністративне правопорушення, необхідні спеціальні знання, а експерт залучається за наявності підстав для проведення експертизи.

Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення - ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Поновити захиснику МЕНЬКУ Д. Д. строк на апеляційне оскарження постанови суді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20.02.2024.

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20.02.2024 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника МЕНЬКА Д. Д. на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. Ю. Рунов