Справа № 730/539/24 Головуючий у 1 інстанції Данько О. В.
Провадження № 33/4823/589/24
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Лук`яненко Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від 22 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 22 квітня 2024 року о 18 год 47 хв, по вул. Кочубея, 20, у с. Кинашівка, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ИЖ 2717, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, сухість порожнини рота). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження в справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення. В обґрунтування скарги посилається на те, що факт його відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння не зафіксовано, що повністю узгоджується з показаннями свідків та фактичним обставинам справи. Апелянт зазначає, що відеозапис не є безперервним, а тому є недопустимим доказом по справі. Відео починається з моменту, коли поліцейські проводили незаконний обшук автомобіля, при цьому рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не зафіксований, причини зупинки т/з надумані; також на відеозаписі не зафіксовано, коли поліцейські встановили у нього ознаки наркотичного сп`яніння. Звертає увагу на те, що прибувши до лікарні, працівники поліції відразу ж почали оформлення адміністративних матеріалів. З відеозапису вбачається, що під час заповнення бланку направлення на огляд, прибула його дружина та разом з ним почала висловлювати бажання пройти огляд, проте працівники поліції відмовили в цьому. Склавши направлення на огляд, поліцейські не дали ОСОБА_1 можливості його реалізувати, не забезпечили проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння та почали складати протокол, хоча з моменту зупинки не пройшло дві години.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердила його захисник, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_3 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за №1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №005890 від 22.04.2024, ОСОБА_1 , 22 квітня 2024 року о 18:47 год., у селі Кинашівка, по вул. Кочубея, 20, керував транспортним засобом ИЖ 2717, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, сухість порожнини рота). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що поліцейські оглядають автомобіль, який був перед цим зупинений за порушення Правил дорожнього руху. Під час перевірки документів та спілкування з водієм виникли підозри про перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння. Поліцейські запитали у нього чи вживає він наркотичні засоби, після чого ОСОБА_1 почав комусь телефонувати. Потім поліцейський запропонував водієві, щоб він не затягував час, інакше його дії будуть розцінені як відмова від проходження огляду, на що ОСОБА_1 відповів, що він не відмовляється, зараз приїде його дружина, в присутності якої він хоче пройти огляд. Прибувши до Борзнянської міської лікарні, працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, проте останній говорив, що чекає на дружину. Працівник поліції констатував, що водій уникає проходження огляду, розцінив це як відмову від проведення огляду та склав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта про те, що відеоматеріал не може слугувати належним доказом, є непереконливими, оскільки вказаний відеозапис є лише одним із доказів на підтвердження даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному повноважною на те особою. Порушення встановленого порядку відеофіксації не виключає наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення, а його недоліки усуваються іншими доказами по справі.

Відеозапис дійсно не є безперервним і обставини зупинки транспортного засобу та виявлення поліцейськими ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 не зафіксовані. Однак, факт керування транспортним засобом не заперечується особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, та підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Також, ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_4 у місцевому суді підтвердили, що поліцейські повідомляли водієві про підозру перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння та про наявність таких його ознак, як звужені зіниці очей, просили сплюнути. Отже, ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 працівниками поліції встановлювались і озвучувались, а тому подальша їх вимога про проходження водієм огляду не була безпідставною.

При цьому, зі змісту п. 2 Порядку вбачається, що поліцейський суб`єктивно оцінює наявність у водія ознак наркотичного сп`яніння і, як наслідок, існування підстав для проведення огляду. З метою усунення суб`єктивних чинників, надалі ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Доводи апелянта про те, що за наявності згоди водія поліцейські не забезпечили проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, не заслуговують на увагу, з наступних міркувань.

З відеозапису слідує, що погоджуючись пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, ОСОБА_1 фактично уникав його, посилаючись на те, що він чекає дружину. На території Борзнянської міської лікарні працівники поліції близько 10 хвилин пропонували йому пройти огляд, проте останній фактично уникав такого огляду. У зв`язку з чим, працівник поліції дійшов обґрунтовано висновку про відмову водія від проходження огляду, та розпочав оформлення відповідних адміністративних матеріалів.

Також є необґрунтованими твердження апелянта про те, що складаючи направлення на огляд, працівник поліції не реалізував його, відмовивши ОСОБА_1 у проведенні огляду. З відеозапису слідує, що про намір пройти огляд на встановлення стану наркотичного сп`яніння повідомляла лише дружина ОСОБА_1 , яка взагалі не була учасником цієї процедури, тоді як сам водій такої згоди поліцейському не висловлював, хоча постійно перебував поруч. У цьому випадку, висловлювання дружини ОСОБА_1 не може розцінюватися як згода його самого на проходження медичного огляду.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Інші твердження апелянта висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути установленої законом відповідальності за скоєне.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від 22 травня 2024 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний