Справа № 396/1685/23
Провадження № 3-в/396/6/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2024 року м. Новоукраїнка

Суддя Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області Цесельська О.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про вирішення процесуальних питань, які виникли при виконанні судового рішення у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, - про відстрочку та розстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 17000 гривень,

встановив :

постановою від 31.01.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, та позбавлено права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

26.03.2024 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він, посилаючись на відсутність заробітку - доходу наявність воєнного часу через війну рф з Україною просить розстрочити виплату суми штрафу строком до завершення війни рф з Україною та відстрочити виконання постанови до набрання постановою законної сили.

Згідно ст. 304 КпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом (посадовою особою), який виніс постанову.

У судове засідання, заявник будучи двічі повідомленим про день, час та місце розгляду справи, згідно положень КпАП, не з`явився.

Інформацію про дату, час та розгляд самого провадження даним складом суду розміщувалася на сайті Судової влади Новоукраїнського районного суду у розділі "Список справ, призначених до розгляду".

Разом з тим, ужиті заходи попри їх об`ємність не сприяли досягненню мети забезпечення участі в судовому ОСОБА_2 .

З огляду на, що суд, виходячи з вище зазначених правових норм та беручи до те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. у т.ч. постанову ВС від 15 травня 2019 року у справі № 0870/8014/12), вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

За таких умов розглянувши порушене у заяві питання, у порядку ст. 304 КпАП, надходжу таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 301 КпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Тобто, КпАП узагалі не оперує питанням розстрочки, його нормами передбачено тільки можливість відстрочки.

Так, відстрочка виконання рішення означає перенесення виконання на інший час, а розстрочка - надання можливості виконання рішення по визначених частинах у встановлені строки.

А тому розглянувши це звернення відповідно до норм ст. 301 КпАП на предмет слушності питання відстрочки виконання судового рішення суд зауважує, що така відстрочка здійснюється у порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 301 КпАП).

Частиною третьою статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Таким чином, наведена норма пов`язує можливість відстрочення виконання рішення, зокрема, у «виняткових випадках» за умови доведення заявником існування конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у певний строк.

Обставини, що враховуються під час розгляду питання про відстрочення виконання судового рішення: щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події; інші обставини справи.

Також слід відмітити, що згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи у такій спосіб судову практику на однакове застосування норм права (див. у т.ч. постанову ВС від 25 лютого 2020 року у справі № 619/1205/17).

З проблематики питання порушеної автором звернення в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у справі № 2-54/08 в т.ч. вказано, що відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому.

Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю.

При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником.

Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду.

Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Отже, незважаючи на відсутність вичерпного законодавчого переліку підстав для надання відстрочки виконання суд, керуючись критерієм настання обставин, які ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення, у цій конкретній справі з врахуванням всіх особливостей ситуації наведених заявником в заяві вважає відсутніми підстави для відстрочки, позаяк відсутні реальні причин, які перешкоджають виконанню рішення суду.

У цій справі обставини наведені заявником, як передумова його звернення, не указують на доцільність відстрочки виконання рішення суду. Суд виходив з того, що обставини, за яких виконання рішення неможливе, повинні існувати насправді, в реальності, та безпосередньо перешкоджати його виконанню в строки, в обсязі та в порядку, визначені у рішенні. Не є підставами для надання відстрочки виконання рішення обставини, які зумовлені суб`єктивним фактором і поведінкою з боку заявника.

Зокрема, доводи про матеріальний стан особи, в цій ситуації, не можуть бути достатніми самі по собі для відстрочки, як такої, адже невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення КСУ від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012). Крім того, заявником в обгрунтування заяви не долучені докази, з огляду на які можливо надати оцінку його майновому стану.

Понад це, при розгляді заяви щодо відстрочки виконання рішення суд серед іншого виходив і з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому та за наслідками розгляду констатує, що наявності підстав для відтермінування не було доведено заявником.

Строки такого відтермінування, які указує заявник в заяві, не знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду, а тому надання відстрочки виконання рішення суду, в цій ситуації, створюватиме занадто безпідставно привілейовані умови для заявника.

Також відсутні підстави щодо відстрочення виконання постанови до набрання цією постановою чинності, оскільки законом не передбачено звернення до виконання постанов суду, які не набрали законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 283-285, 301, 304 КпАП, суддя

постановив :

відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку та розстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 17000 гривень у справі про адміністративне правопорушення № 396/1685/23.

Постанова, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року в справі № 2-рп/2015, оскарженню не підлягає.

Суддя: О. С. Цесельська