Провадження № 33/812/325/24 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуючий у першій інстанції Костюченко Г. С.
Доповідачка апеляційного суду Ямкова О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Ямкової О. О.,

за участю: секретаря Біляєвою В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бараненка Д. В. на постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 3 червня 2024 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді та протоколу про адмінправопорушення, 17 жовтня 2023 року о 16 годині 45 хвилині у місті Миколаєві по вулиці Електронній, 12 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mersedes-Benz Sprinter 513 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, бліде обличчя. Водієві було запропоновано пройти медичний огляд в установленому законом порядку для визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, від чого водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано за допомогою технічних засобів відеозапису. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Бараненко Д. В. просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

На його думку суддею не враховано, що у справі відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом та не вирішено питання про можливість призначення стягнення нижче від найнижчої межі.

Зазначене призвело до помилкового притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Справа у суді апеляційної інстанції розглянута за відсутності захисника ОСОБА_2 та водія ОСОБА_1 , які повідомлені про дату та час її слухання належним чином у відповідності до положень статті 294 КУпАП. Заяв та клопотань про відкладення слухання справи з будь-яких поважних причин, суду не надано.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі захисника Бараненка Д. В. доводи, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, бліде обличчя. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився, що зафіксовано поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису у відповідності до статті 266 КУпАП.

Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суддя правильно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення та відеозаписи, як з нагрудного відеореєстратора поліцейського, так і з патрульного автомобіля, які згідно до вимог статті 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Твердження захисника про не доведення уповноваженими особами у справі факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, є таким, що суперечить положенням статті 256 КУпАП, оскільки до протоколу додано відеозапис події, де зафіксовано, як рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , так і його особисте підтвердження, що це він керував транспортним засобом.

Сам протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП, та щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписах, здійснених працівниками поліції на спеціальні технічні засоби відеофіксації, та письмових доказах, доданих до протоколу.

Фіксація події за допомогою відеозапису свідчить про те, що поліцейськими спочатку переслідується автомобіль, під керуванням ОСОБА_1 , а після його зупинки водієві роз`яснені обґрунтовані підозри щодо наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння. Запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння для підтвердження чи спростування обґрунтованих підозр щодо тверезості водія. На що отримана відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, з посиланням на захворювання. Після чого водієві роз`яснені наслідки, пов`язані із складанням протоколу про адміністративне правопорушення, порядок його розгляду та відсторонення водія від керування транспортного засобу (а.с.1-3).

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За положеннями пунктів 1.4, 2.12, 3.17 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Проведення лабораторних досліджень в медичному закладі є обов`язковим для визначення факту перебування особи в стані наркотичного сп`яніння.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у згаданому вище висновку.

Отже, проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі в присутності представника поліції з відібранням у особи, що оглядається, зразків біологічного середовища відповідає вимогам п. 2.12 вищезазначеної Інструкції.

За такого наявність чи відсутність у водія ознак наркотичного сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських, а перевірка наявності чи відсутності у водія стану наркотичного чи іншого виду сп`яніння, як то керування автомобілем під впливом пігулок, у зв`язку із захворюванням, лише в порядку медичного огляду у відповідному медичному закладі. Тому, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу знаходиться у стані сп`яніння, водій, на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР України, зобов`язаний пройти медичний огляд.

За таких обставин мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають. Наслідком відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену частиною 1 статті 130 КУпАП. Така відмова за внесеними змінами до статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, які є чинними, як на час події, так і на час розгляду справи, фіксується поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису, а за їх відсутності у присутності двох свідків.

Тому підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення складено необґрунтовано, як вважає апелянт, - відсутні.

Таким чином та з огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а висновки судді суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на сукупності усіх доказів, які знаходяться в матеріалах справи, та спростовують доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі.

Тому прийняте судом рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та не підлягає зменшенню нижче від найнижчої межі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Бараненка Д. В. залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 3 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча О. О. Ямкова