Справа № 302/163/24
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2024 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою адвоката Марини В.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 07 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 07 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн (тридцять чотири тисячі гривень) без оплатного вилучення транспортного засобу та з позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до постанови, - 24.01.2024 о 10 год. 40 хв., по вул. Шевченка в смт. Міжгір?я Хустського району Закарпатської області, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки DAIMLER з державним номерним знаком НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, повторно протягом року. Тест на визначення алкогольного сп?яніння проводився за допомогою приладу «Драгер» номер 0039. Чим водій порушив вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною 2 статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Марина В.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова незаконна та необґрунтована, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що вказаний протокол є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи. Наведені у протоколі доводи не відповідають дійсності, зокрема, у вказаний день і взагалі перед тим, як сідати за кермо, ОСОБА_1 жодних алкогольних напоїв не вживав і відповідно в стані сп`яніння не перебував.В даному випадку працівники поліції в грубій формі порушили вимоги КУпАП та піших нормативно-правових актів, які регламентують підстави та процедуру проходження особою огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Зі змісту ст.283 КУпАП убачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі, оскільки не з`ясував повно і всебічно всіх обставин справи та не перевірив належним чином наявні в справі докази.

Пунктом 2.5 ПДР визначено обов`язок водія вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 (надалі Порядок № 1103), огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Аналогічне положення закріплене в п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та Мін`юсту № 1452/735 від 09.11.2015 (надалі Інструкція № 1452/735).

Відповідно до п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі Інструкція № 1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п.3 розділу І Інструкції № 1452/735 ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Тобто, Інструкцією № 1452/735 визначено чіткий та вичерпний перелік ознак сп`яніння, які можуть бути підставою для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, при ініціюванні проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським ОСОБА_1 не було повідомлено про наявність в нього яких-небудь і так алкогольного сп`яніння, визначених Інструкцією № 1452/735.

Такі поліцейський не назвав.

Наведене свідчило про відсутність правових підстав для проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Попри це, не маючи на те жодних правових (законних) підстав, поліцейський все рівно провів огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 , щоб притягнути останнього до адміністративної відповідальності.

Вказані обставини суд першої інстанції хоча і визнав, однак проігнорував та не дав їм належної оцінки.

Хоча це свідчило не тільки про безпідставність ініціювання та здійснення поліцейськими огляду ОСОБА_1 , на стан сп`яніння, а і недопустимість його результатів.

Згідно з п.3 Порядку № 1103, п.6 розділу І Інструкції № 1452/735 огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я(в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Частиною 2 ст.266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Відповідно до ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з п.6 Порядку №1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Аналогічно, у п.7 розділу І Інструкції № 1452/735 чітко визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Проте, вказана процедура була грубо порушена працівником поліції.

В даній ситуації поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер», на що останній погодився.

Після отримання результату тесту ОСОБА_1 повідомив, що алкоголю не вживав і не згоден з таким результатом.

У зв`язку з незгодою ОСОБА_1 з результатами тесту поліцейський відповідно до приписів ч.2 ст.266 КУпАП, п.6 Порядку № 1103 та п.7 розділу І Інструкції № 1452 735 повинен був запропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, яким в даному випадку була КНП «Міжгірська РЛ» та видати йому для цього направлення встановленого зразка.

Однак, працівник поліції, діючи всупереч зазначених правових норм, нічого з цього не зробив, відразу повідомив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено адміністративний протокол за ч.2 ст.130 КУпАП.

Крім того, згідно з п.10 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським,зазначаються в акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Всупереч вказаних вимог, поліцейський, який проводив огляд, не склав відповідного акта встановленого зразка та не долучив його до протоколу, хоча це є обов`язковим додатком до нього.

Тобто, поліцейський не дотримався визначеної законом процедури та по суті передчасно прийняв рішення про складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про очевидну незаконність таких дій та відповідно нікчемність результатів проведеного огляду.

Частиною 2 ст. 266 КУпАП визначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, з матеріалів справи, зокрема супровідного листа ВП № 2 Міжгірського РУП ГУНП в Закарпатській області від 04.01.2024 № 240/106/28-2-2024 (а.с. 1) вбачається, що поліцейськими до Міжгірського районного суду Закарпатської області було направлено виключно 3 документи, а саме:

протокол про адміністративне правопорушення серії ААД 488170 від 24.01.2024 від 1 арк. (а.с. 2);

роздруківка результату тесту з приладу «Драгер» на 1 арк. (а.с. 3);

розписка ОСОБА_1 (а.с. 4).

Жодних інших матеріалів, зокрема відеозаписів, поліція до суду не направляла.

Разом з тим, у матеріалах справи з`явилася копія постанови Міжгірського районного суду Закарпатської області від 24.02.2023 у справі № 302/333/23 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та відеозапис. який у подальшому суд прийме як відеофіксацію подій складення відносно ОСОБА_1 протоколу за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, жодні постанови про витребування вказаної інформації судом у даній справі не виносились, а з ВП № 2 Хустського РУН додаткових матеріалів суду також не надходило.

З хронології подій випливає, що суддя, якому першочергово вказана справа потрапила на розгляд, у позапроцесуальний спосіб, самостійно та з власної ініціативи отримав (здобув) зазначені вище копію постанови та відеозапис, після чого просто вони з`явились в матеріалах справи № 302/163/24.

Вищевказане свідчить про те, що суд визнав його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, які не в повній мірі узгоджуються з обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Адже, відсутність такого відеозапису є очевидним грубим порушенням поліцейським процедури проведення огляду на стан сп`яніння та його здійснення з недотриманням вимог ч.2 ст.266 КУпАІІ, п.6 Порядку № 1103 та п.7 розділу 1 Інструкції № 1452/735, що має наслідком недійсність результатів проведеного огляду на стан сп`яніння.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, тому не можна погодитися з висновками суду про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП.

Вищевикладене свідчить про те, що поліцейськими не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності моєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Наведені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що свідчить про те, що, розглядаючи справу щодо мене суд першої інстанції у порушення вимог передбачених ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП не з`ясував усі обставини справи та не дав належної оцінки доказам у їх сукупності.

Зазначені обставини додатково свідчать про те, що суд першої інстанції поверхово і без наявності належних об`єктивних доказів визнав ОСОБА_1 винуватим у скоєнні передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Наведені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що, на переконання апеляційного суду, свідчить про те, що, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 суд першої інстанції у порушення вимог передбачених ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП не з`ясував усі обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги те, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Суд не уповноважений за власною ініціативою збирати докази, на підтвердження обставин, викладених у протоколі.

Відповідно до наведених норм права та позиції ЄСПЛ, викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року, в якій зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини наголошує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.

За таких обставин, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за викладених у протоколі обставин, а тому всі сумніви і припущення стосовно наявності в ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення повинні тлумачитись на його користь.

Частина перша ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи досліджені під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9а Правил дорожнього руху України та про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, не підтверджуються зібраними у справі доказами, що у свою чергу, з огляду на вищенаведені норми та обставини, свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу цього адміністративного правопорушення за вказаних у протоколі обставин.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, можливості збирання додаткових доказів у підтвердження факту скоєння правопорушення вичерпані, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Марини В.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 07 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага