Справа № 158/1877/24
Провадження № 3/0158/459/24
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2024 року м. Ківерці
Суддя Ківерцівського районного суду Волинської області Поліщук С.В розглянувши адміністративну справу, яка надійшла з відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП, -
в с т а н о в и в:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №074417 від 03.06.2024р., ОСОБА_1 , будучи неодноразово протягом року підданим адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, 03 червня 2024р., о 17 год. 39 хв. в с. Жидичин по вул. Ковельська, Луцького району Волинської області, передав керування транспортним засобом марки «Пежо Партнер», д.н.з. « НОМЕР_1 » водію ОСОБА_2 , яка керувала вищевказаним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи про це, чим порушив вимоги п. 2.9 «г» ПДР за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП.
Особа яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, що стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №074417 від 03.06.2024р., відеозаписом із нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (судової повістки), яку ОСОБА_1 отримувати відмовився, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань чи інших пояснень по даній справі до суду не надходило.
Верховний Суд неодноразово висловлював (підтримував) позицію, за якою листи, що повернулися з відміткою «за відмовою адресата» або «інші причини», слід рахувати належно врученими.
Зокрема, у постановах від 14.08.2020р. та від 13.01.2020р. Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив: «у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі».
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008р. зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Суддя, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.
В силу ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Разом з тим, частиною 3 статті 130 КУпАП передбачено притягнення осіб до адміністративної відповідальності за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, які вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Крім того з довідки відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області №6864/50/1/01-2024 від 05.06.2024р. вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно бази даних ІТС ІПНП притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП та постановами Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.10.2023р., 18.12.2023р., 21.12.2023р. та 10.01.2024р. його було визнано винним у скоєнні вищевказаних адміністративних правопорушень. Крім того, 05.05.2024р. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП, який скеровано на розгляд до Луцького міськрайонного суду Волинської області. Також з вказаної довідки вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.04.2008р. було видано посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке наразі вилучене.
Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з п. 2.9 «г» ПДР водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.
Таким чином, для настання відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП необхідна наявність елементів складу адміністративного правопорушення: повторність притягнення особи до адміністративної відповідальності протягом року, піддання адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, перебування особи, якій передано керування транспортним засобом, у стані алкогольного сп`яніння; усвідомлення особою, яка передає керування транспортним засобом, того, що ця особа перебуває у стані алкогольного сп`яніння; добровільне, з власної волі передання керування транспортним засобом.
Об`єктивною стороною складу даного правопорушення при передачі керування є допуск до фактичного виконання функції водія особою, у віданні якої перебуває транспортний засіб.
Із суб`єктивної сторони, правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вчиняються тільки у формі умисної дії.
Відповідно до п.11Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" допуском до керування транспортним засобом особи, яка не має права ним керувати або перебуває у стані сп`яніння, визнають усні чи письмові згоду, розпорядження, вказівку особи, відповідальної за технічний стан чи експлуатацію цього засобу, про його використання у сфері дорожнього руху таким водієм. Як допуск можна розглядати також мовчазну згоду, видачу маршрутного листа, передачу ключів і документів або керма, не відсторонення водія від керування тощо.
Отже, передача керування транспортним засобом можлива за усною чи письмовою згодою, а також мовчазною згодою шляхом передачі ключів і документів або керма.
У постанові від 20 лютого 2019 по справі №404/4467/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
З дослідженого судом відеозапису із нагрудного реєстратора патрульного поліцейського вбачається, що ОСОБА_2 , 03 червня 2024р. о 17 год. 39 хв. в с. Жидичин по вул. Ковельська, Луцького району Волинської області, керувала транспортним засобом автомобілем марки «Пежо Партнер», д.н.з. « НОМЕР_1 ». Крім того з відеозапису вбачається, що працівниками поліції у ОСОБА_2 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, нестійка хода та запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу «Drager» або пройти освідування в медичному закладі на що ОСОБА_2 відмовилась. В подальшому з відеозапису вбачається, що пасажир вищевказаного транспортного засобу ОСОБА_1 зазначив, що достовірно знаючи про те, що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, добровільно, з власної волі, передав водію ОСОБА_2 керування транспортним засобом марки «Пежо Партнер», д.н.з. « НОМЕР_1 ». Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було роз`яснено ст. 63 Конституції України та права згідно ст. 268 КУпАП, що також стверджується даним відеозаписом.
Факт притягнення водія транспортного засобу марки «Пежо Партнер», д.н.з. « НОМЕР_1 » - ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, стверджується постановою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 02.07.2024р. (судова справа №158/1878/24, провадження №3/0158/460/24).
Надані та досліджені судом докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам даної адміністративної справи.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Крім того, санкцією частини 3 ст. 130 КУпАП передбачено додаткове стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.
Матеріали даної адміністративної справи не містять доказів того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Пежо Партнер», д.н.з. « НОМЕР_1 », а тому суддею не застосовується додаткове стягнення у виді конфіскації транспортного засобу.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суддя, з врахуванням вищезазначеного, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи вважає, що ОСОБА_1 своїми діями, порушивши вимог п. 2.9 «г» ПДР вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП, а його дії правоохоронним органом кваліфіковано вірно.
Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, які не викликають жодних сумнівів у їх достовірності та допустимості, враховуючи конкретні обставини справи, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 «поза розумним» сумнівом доведена, а тому вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років, без конфіскації транспортного засобу.
Застосовуючи до ОСОБА_1 позбавлення права керування транспортними засобами, суддя враховує правову позицію зазначену у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 року (справа № 702/301/20), відповідно до якої суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.
Згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується штраф у подвійному розмірі.
На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 на підставі ч.7 ст. 283 КУпАП слід стягнути судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп. в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 283-285,287 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
В разі не сплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення постанови про накладення стягнення, штраф стягнути у подвійному розмірі.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ківерцівського районного суду С.В.Поліщук